Дата документу 20.09.2019 Справа № 554/5836/19
У Х В А Л А
Іменем України
20 вересня 2019 року м. Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтави клопотання старшого слідчого ВРЗСТ СУ ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_4 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000252 від 26.06.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Циркуни Харківського району Харківської області, українця, громадянина України, одруженого, має на утриманні малолітнього сина, з середньою-спеціальною освітою, не працюючого, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

В С Т А Н О В И В:

20.09.2019 року слідчий звернувся до суду із зазначеним клопотанням, в обґрунтування якого зазначав що проведеним досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , 26 червня 2019 року приблизно о 04 год. 30 хв. в світлу пору доби, з дозволу власника керуючи технічно справним автомобілем марки «БАЗ Т713.13» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , рухався по автодорозі «Полтава-Олександрія» з м. Харків у напрямку м. Кобеляки Полтавської області.

Доїжджаючи до села Дрижина Гребля Кобеляцького району Полтавської області, на 42 км. вказаної автодороги, із швидкістю керованого ним автомобіля 80 км/год., яка є допустимою та дозволеною за даних дорожніх умов, ОСОБА_5 , не переконавшись в тому, що на проїжджій частині немає перешкод для руху, в тому числі і велосипедиста, який рухався попереду, і якого він міг завчасно виявити і своєчасно прийняти заходи для запобігання ДТП, допустив наїзд передньою правою частиною керованого ним автомобіля на велосипедиста ОСОБА_8 , який у межах його видимості рухався в попутному напрямку.

У результаті недотримання водієм ОСОБА_5 п. 12.3. «Правил дорожнього руху України», а в подальшому зіткнення з велосипедистом, ОСОБА_8 , згідно до висновку експерта № 88-а від 15.07.2019, отримав слідуючі тілесні ушкодження: а) група мілких саден в області обличчя по центру і вправо на площі 28x14 см. утворились в результаті дії предметів, маючих шкарябаючу контактуючу поверхню, якими могли бути дрібні камінці, грудки твердої землі, та схожі за характеристикою предмети; б) садна по типу «ковзання» в області правої верхньої кінцівки, в області лівої верхньої кінцівки, в області лівого колінного суглоба по передньо - внутрішній поверхні утворились в результаті дії предметів, маючих шероховату контактуючу поверхню, яким могло бути асфальтне покриття дороги чи схожі за характеристикою предмети: в) садно в області спинки носа, перелом кісток спинки носа, два садна в області лоба справа, синець в області проекції правого плечового суглоба по передній поверхні, синець в області мошонки по центру і вліво, синець в області середньої третини лівого стегна по передньо - внутрішній поверхні, садно в області проекції правого колінного суглоба по передній поверхні, гематома в області лівої половини сідниці, садно в області середньої третини спини зліва, перелом шийного відділу хребта між 6 та 7 шийними хребцями в направлені спереду назад, крововиливи темно - червоного кольору в м`які тканини в області середньої та нижньої третини грудної клітки по задній поверхні зліва, прямий перелом 7,8,9,10,11,12 ребер по біля хребтовій лінії зліва з проривом скалок ребер в ліву плевральну порожнину і ушкодженням лівої легені, наявність рідкої крові в лівій плевральній порожнині, перелом кісток таза в області лобкових кісток по центру та між хрестцем і лівою тазовою кісткою, розрив сечового міхура, розрив печінки по верхній поверхні, крововиливи темно - червоного кольору в лобній області справа в м`які тканини голови зі сторони їх внутрішньої поверхні, крововиливи під м`яку мозкову оболонку в лобно -тім`яній області по центру, перелом верхньої орбіти правого ока утворились в результаті дії тупих предметів, чи ударів об такі. В результаті вище вказаних ушкоджень розвинувся травматичний шок, який і став безпосередньою причиною смерті. Всі вище вказані ушкодження могли утворитись в строк та при обставинах, вказаних вище, можуть розглядатися лише у сукупності і за ступенем тяжкості відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення, стосовно до живої особи, а в даному випадку як такі, що призвели до смерті потерпілого ОСОБА_8 ..

Причиною дорожньо-транспортної пригоди та наслідків, що перебувають у причинному зв`язку з виникнення даної пригоди, згідно висновку судової інженерно транспортної експертизи № 429 від 27.08.2019, стало

Порушення п. 12.3. «Правил дорожнього руху України» з боку водія ОСОБА_5 , згідно з яким:

п. 12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Таким чином, своїми необережними діями, що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

У вчиненні правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Циркуни Харківського району Харківської області, українець, громадянин України, одружений, має на утриманні малолітнього сина, з середньою-спеціальною освітою, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий.

Допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, винним себе не визнає.

Вина ОСОБА_5 , повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, копії протоколів яких додаються до клопотання.

Таким чином, є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, який відповідно до ч. 2 ст. 286 КК України карається позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засоби на строк до трьох років або без такого. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 , покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, так як підозрюваний розуміє невідворотність свого покарання за інкриміноване йому кримінальне правопорушення, санкція якого передбачає позбавлення волі, і саме на цьому покаранні у суді буде наполягати сторона потерпілих, з якими ОСОБА_5 не контактує та не відшкодовує завданої шкоди, хоча і має дані та телефонні номери потерпілих. Крім цього ОСОБА_5 останні три роки 14 раз притягався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху України, а також відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, що являється обов`язковим для водіїв після вчинення ДТП, покинув Кобеляцький відділ поліції та поїхав додому, все це свідчить про неналежну процесуальну поведінку підозрюваного та можливість вчинити ним інше кримінальне правопорушення, оскільки він не позбавлений посвідчення водія.

При вирішенні питання про доцільність застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прошу суд врахувати практику Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не можливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 з наступних причин:

- особисте зобов`язання не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, може переховуватися від органів слідства та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

-особиста порука на адресу слідчого управління та прокуратури області не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_5 оскільки ніхто не наважується поручитися за нього, що негативно характеризує його особистість;

-застава слідчому чи прокурору не надходили заяви або клопотання від підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника, рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при звернені слідчого, прокурора до слідчогосудді з клопотанням про застосування запобіжного заходу;

- домашній арешт не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню вищевказаних ризиків.

У разі застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, неможливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

У зв`язку з вищевикладеним обрання більш м`якого запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 може негативно вплинути на розслідування кримінального провадження.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні підтримали клопотання та просили його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні.

Підозрюваний та його адвокат з клопотанням не погодились та просили обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши пояснення прокурора, слідчого підозрюваного та захисника, дослідивши матеріали клопотання, суд вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Зі змісту ст. 131-132 КПК України встановлено, що запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснювати дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

У відповідності до ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Аналізуючи пояснення прокурора щодо наявних ризиків, долучені до клопотання матеріали, суд не вдаючись до оцінки доказів на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя констатує, що під час розгляду клопотання прокурор, не довів наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України та не довели недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Оскільки прокурором не доведено наявність ризиків, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя приходить до висновку, що твердження прокурора про існування цих ризиків є непідтвердженими та передчасними, також такими, що ґрунтуються в своїй переважній більшості на припущеннях.

Відповідно до п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини-обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

В той же час суд враховує, що п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Стороною обвинувачення не доведено всіх зазначених в клопотанні ризиків, а також того, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів на даному етапі не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КК України, а також із врахуванням того, що запобігти навіть не доведеним слідчим та прокурором ризикам можливо покладенням судом на підозрюваного певних обов`язків, визначених ч.5 ст. 195 КПК України, суд вважає за можливе у відповідності до ст. 179 КПК України не застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, а застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Згідно ст. 181 КПК України - домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Слідчий суддя вважає, що запобіжний захід тримання під вартою, як винятковий запобіжний захід є необґрунтований, але вбачаючи наявність вчинення злочину, наявніст, суддя вважає за можливе обрати більш м`який запобіжний захід цілодобовий домашній арешт, що на думку суду забезпечить його належну поведінку та попередить його спроби вчинити інше кримінальне правопорушення.

Окрім цього, застосовуючи, щодо підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього на строк не більше двох місяців такі обов"язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця свого проживання; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в"їзд в Україну, утриматися від спілкування з свідками кримінального провадження, за виключенням як за ініціативою слідчого чи прокурора і в їх присутності.

Вирішуючи питання про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу, суд враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Зокрема те, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, у нього на утриманні перебуває малолітня дитина, також на увагу заслуговує стан його здоров`я.

Під час розгляду клопотання, з матеріалів клопотання, кримінального провадження, пояснень прокурора, слідчим суддею не встановлено таких обставин, що ОСОБА_5 переховувався від слідства, перешкоджав кримінальному провадженню або що йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

З огляду на наведене вище слідчим суддею встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 є занадто суворим в даному конкретному випадку. Крім того, органом досудового розслідування під час розгляду клопотання не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе виправдати потреби досудового розслідування кримінального провадження.

Разом із тим, враховуючи характер вчиненого кримінального правопорушення, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, наявність постійного місця проживання, особу підозрюваного, наслідки вчиненого кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що так як ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, тому з метою попередження можливого його переховування від органів досудового розслідування та/або суду, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, до останнього слід застосувати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, з покладенням на підозрюваного процесуальних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України

Керуючись ст. 181,183, 193,196 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого ВРЗСТ СУ ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_4 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000252 від 26.06.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

У обранні міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Циркуни Харківського району Харківської області, українця, громадянина України, одруженого, має на утриманні малолітнього сина, з середньою-спеціальною освітою, не працюючого, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, з урахуванням вимог ст. 194 КПК України поклавши на нього наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця свого проживання; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в"їзд в Україну, утриматися від спілкування з свідками кримінального провадження, за виключенням як за ініціативою слідчого чи прокурора і в їх присутності.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що в разі невиконання вказаних обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Запобіжний захід діє по 20 листопада 2019 року включно.

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя : ОСОБА_1