Справа № 521/9207/19
Номер провадження:1-в/521/1048/19
У Х В А Л А
13 вересня 2019 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

засудженого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

представника колонії - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, проведеному в режимі відео конференції з установою виконання покарань, клопотання захисника про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, засудженого 16.08.2017 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки,

У С Т А Н О В И В :
Захисник засудженого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з клопотанням про застосування до ОСОБА_4 Закону України «Про амністію у 2016 році» (далі у тексті ухвали Закону) та звільнення його від подальшого відбування покарання у виді позбавленні волі, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 16.08.2017 року.

Захисник зазначив, що оскільки ухвалений щодо ОСОБА_4 вирок не набув законної сили на час набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», то засуджений підлягає звільненню від покарання.

В судовому засіданні захисник підтримав клопотання, обґрунтовуючи вимоги викладеними у ньому доводами. Так, захисник висловив свою думку, що статтею 2 Закону визначені дві категорії осіб, щодо яких має бути застосована амністія: 1) особи, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили; 2) особи, визнані винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким проти життя та здоров`я особи, та не є діянням, передбаченим ч.ч. 2, 3, 4 ст. 408, ст. 410, ч.ч. 2, 3, 4 ст. 41 КК України, які захищали незалежність суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім певних визначених осіб).

Захисник вважає, що ОСОБА_4 відноситься саме до першої категорії осіб, а тому, на його думку, підпадає під дію Закону.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання захисника. Крім того, він заявив, що приймав участь у антитерористичній операції у складі добровольчого формування, але не має відповідного підтверджуючого документа.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, вказавши, що засуджений ОСОБА_4 не відноситься до категорії осіб, до яких може бути застосована амністія відповідно до Закону.

Дослідивши клопотання, матеріали, надані сторонами, заслухавши думку учасників провадження, суд дійшов наступного висновку.

Частиною 2 ст. 86 КК України визначено, що законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

На підставі ст. 2 Закону «Про амністію у 2016 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також особи, визнані винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким проти життя та здоров`я особи, та не є діянням, передбаченим ч.ч. 2, 3, 4 ст. 408, ст. 410, ч.ч. 2, 3, 4 ст. 41 КК України, які захищали незалежність суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у ч. 4 ст. 86 КК України, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 цього Закону).

Вказаною нормою Закону визначена категорія осіб, щодо яких може бути застосована амністія, а саме: особи, які захищали незалежність суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій. При цьому зазначені особи у відповідності до ст. 2 Закону «Про амністію у 2016 році» і до ч. 2 ст. 86 КК України мають набрати одного з двох статусів: 1) вирок щодо яких ухвалений, але не набрав законної сили; 2) вирок щодо яких набрав законної сили (визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду).

Цією ж нормою Закону встановлені обмеження для застосування амністії для вказаного кола осіб. Так, заборонено застосовувати амністію, якщо: 1) вчинений злочин відноситься до особливо тяжких проти життя та здоров`я особи, та до діянь, передбачених ч.ч. 2, 3, 4 ст. 408, ст. 410, ч.ч. 2, 3, 4 ст. 41 КК України; 2) особа відноситься до категорій, зазначених у ч. 4 ст. 86 КК України, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 цього Закону.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 вказав, що є учасником антитерористичної операції, але не має документального підтвердження такого факту.

Доказів того, що ОСОБА_4 відноситься до кола осіб, які захищали незалежність суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій, суду сторонами надано не було.

Інших підстав для застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» відносно ОСОБА_4 та звільнення його від призначеного судом покарання на підставі ст.ст. 1-6 цього Закону суд не вбачає.

За наявності належних доказів, якими б підтверджувався статус ОСОБА_4 , що дає підстави для застосування положень ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році», він може звернутися з відповідною заявою до суду.

Керуючись ст.ст. 85, 86 КК України, ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_5 про звільнення засудженого ОСОБА_4 на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 16.08.2017 року, - залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1