Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
534/402/18: Кримінальні справи (до 01.01.2019); Злочини проти життя та здоров'я особи; Умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень у разі перевищення меж необхідної оборони або у разі перевищення заходів, необхідних для затримання злочинця.
Надіслано судом: 10.07.2019. Зареєстровано: 11.07.2019. Забезпечено надання загального доступу: 12.07.2019.
Дата набрання законної сили: 09.04.2019
Номер судового провадження: 11-кп/814/454/19
ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/402/18 Номер провадження 11-кп/814/454/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження №0000001 за апеляційною скаргою прокурора Горішніплавнівського відділу Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирокКомсомольського міського суду Полтавської області від 6.11.2018,-

ВСТАНОВИВ:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольськ Полтавської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, студента Національного університету біоресурсів і природокористування України (м. Київ), зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

визнано винуватим та призначено покарання за ст. 124 КК України у виді 200 годин громадських робіт.

Цивільний позов прокурора поданого в інтересахдержави вособі фінансовогоуправління виконавчогокомітету Горішньоплавнівськоїміської радиПолтавської області задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави:

- в особі фінансового управління виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області 12 118 грн. 47 коп. на відшкодування витрат держави на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_10 від злочину з перерахуванням зазначеної суми на р/р №0006 КВК 24060300;

- витрати на проведення судово-трасологічних експертиз у сумі 1114 грн.

Вирішено питання про речові докази.

Згідно вирокусуду ОСОБА_7 визнаний винуватимта засудженийза те,що він1.01.2018приблизно 3.30год.перебував поблизу приміщення розважального комплексу «SITY CLUB», розташованого по вул. Миру, 32 у м. Горішні Плавні Полтавської обл., і його раптово схопив за ноги, раніше йому незнайомий ОСОБА_10 та різко потягнув на себе, внаслідок чого вони обидва впали на землю.

Після цього ОСОБА_10 лівою рукою почав скручувати отвір куртки ОСОБА_7 , останній почав задихатися та втрачати свідомість, а правою рукою за допомогою ножа намагався завдати обвинуваченому інших ножових поранень, чим спричинив ОСОБА_7 легкі тілесні ушкодження у вигляді саден на правій боковій поверхні шиї, біля нижнього краю нігтьової пластинки 1-го пальця правої кисті, на середній фаланзі другого пальця лівої кисті, на внутрішній поверхні лівого передпліччя; синця внутрішньої поверхні лівого передпліччя, шкіряної рани на долонній поверхні лівої кисті.

Сприймаючи дії ОСОБА_10 як реальнузагрозу длясвого життята здоров`я,не маючизмоги черезобмежений вільнийпростір тафізичну перевагу ОСОБА_10 ,іншої можливостіуникнути подальшогонасильства зйого бокута спричиненнябільш тяжкоїшкоди своємуздоров`ю,захищаючись відсуспільно-небезпечногодіяння збоку ОСОБА_10 ,який йогодушив танамагався задопомогою ножазавдати ножовихпоранень, ОСОБА_7 з метоюсамозахисту таподальшого припиненняпротиправних дій ОСОБА_10 ,неправильно оцінившинебезпечність посяганнята обстановкузахисту,маючи прицьому реальнуможливість захиститисвої інтересибез заподіянняпотерпілому тяжкихтілесних ушкоджень,перевищуючи межінеобхідної оборони,умисно,з мотивівсамозахисту,наніс ОСОБА_10 ножем,який ОСОБА_7 вибивзрук ОСОБА_10 та випадковознаходивсяу ОСОБА_7 нагрудях,неменшешести ударіввлівуполовину грудноїклітиниілівого передпліччя,чимспричинивпотерпілому тяжкітілесні ушкодженняза ознакоюнебезпеки дляжиття вмомент заподіяння увигляді поранення лівої половини грудної клітини з множинними ранами по підпахвовим лініям, одна з яких проникає в плевральну порожнину з пошкодженням верхньої частки лівої легені, що супроводжувалось внутрішньою та зовнішньою кровотечею, ускладнилось геморагічним шоком тяжкого ступеню та рани на лівому передпліччі та відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; поверхневої рани на носі, які відносяться до легких тілесних пошкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.

В апеляційнійскарзі прокурор, посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи та як наслідок неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 6.11.2018 скасувати ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, призначивши покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Свої вимогипрокурор мотивуєтим,що судом недопитанісвідки показанняяких має істотне значення для ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення, а саме: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , оскільки зазначені вище особи, під час досудового розслідування надавали ґрунтовні показання про обставини заподіяння потерпілому ОСОБА_21 тяжких тілесних ушкоджень.

Крім того,апелянт зазначає,що судомпри ухваленнівироку безпідставноне враховано протоколи слідчих експериментів від23.01.2018та 31.01.2018,відповідно дояких потерпілий ОСОБА_22 і свідок ОСОБА_17 під час слідчого експерименту ґрунтовно розказали та показали на місці про обставини заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_23 .. Однак суд врахував дані докази лише в частині показаного механізму заподіяння ножових поранень потерпілому ОСОБА_10 , інші обставини, про які повідомили потерпілий та свідок у ході проведення з ними слідчих експериментів судом не враховані, що на думку прокурора вплинуло на правильність прийняття оскаржуваного ним судового рішення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення: обвинуваченого та захисника, які відмовились від апеляційної скарги захисником ОСОБА_8 поданої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу прокуром ОСОБА_9 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який він засуджений, ґрунтується на зібраних у справі і перевірених у суді доказах, оцінених у сукупності, як того вимагає ст. 370 КПК України.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 , в суді першої і апеляційної інстанцій вину визнав в тому, що наносив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 , пояснивши, що приблизно о другій годині ночі він ОСОБА_7 із ОСОБА_20 і ОСОБА_24 приїхали у нічний клуб «SITY CLUB» м. Горішні Плавні до товаришів святкувати Новий рік, останні ОСОБА_20 попередили, що у нічному клубі відпочивають спортсмени та попрохали щоб не було ніяких конфліктів.

По приїзду до м. Горішні Плавні біля нічного клубу він ОСОБА_7 зустрів ОСОБА_25 після спілкування з яким зайшли до нічного клубу «SITY CLUB», де їх оглянула охорона та заборонених предметів не виявила, після чого вони спілкувалися та відпочивали з друзями за столом у залі нічного клубу «SITY CLUB».

Приблизно о третій годині ночі до них підійшла дівчина ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , та повідомила, що у ОСОБА_28 конфлікт на подвір`ї та прохала допомогти вирішити конфлікт.

ОСОБА_29 узяв свою курточку та його ОСОБА_7 вийшов першим, а він ОСОБА_7 за ним. На дворі ОСОБА_30 віддав його куртку і після чого він ОСОБА_7 його не бачив.

Одягаючи куртку відразу підійшов до ОСОБА_24 і запитав, що трапилось, проте останній не відреагував, так як стояв та спілкувався з іншим хлопцем.

Подалі від них стояв ОСОБА_31 , підійшовши до нього запитав, що трапилось.

У цейчас хтосьіз натовпулюдей сказав,що ОСОБА_28 вже побилиі йомунеобхідна допомога.Побачивши ОСОБА_20 на сходах, підійшов до нього і запитав де ОСОБА_28 , який показав місце де знаходився ОСОБА_28 , після чого всі туди пішли. Підійшов до ОСОБА_28 , де навпроти нього стояв хлопець і на підвищених тонах спілкувався. Навколо них було ще багато людей. Обстановка була дуже напруженою.

Він ОСОБА_7 був спокійний і ні на кого не кричав та не провокував бійку. Коли запитував у ОСОБА_28 , що трапилось, одразу боковим зором помітив, як з протилежного боку у його бік швидко біжить невідомий на той час чоловік, а як подальшому з`ясувалося потерпілий ОСОБА_10 .. В момент коли обертався ОСОБА_10 одразу збив його з ніг на землю, впавши разом з ним, та між ними зав`язалась боротьба.

Чому потерпілий ОСОБА_10 на нього накинувся не знає, можливо він сплутав його із ОСОБА_32 , який до цього приймав участь у бійці. Потерпілий ОСОБА_10 відразу схопив його за капюшон та лівою рукою почав робити задушливий прийом, при цьому притиснувши його голову, яка була повернута у ліво, до землі.

Боковим зором він ОСОБА_7 побачив, як правою рукою потерпілий ОСОБА_10 хоче йому ОСОБА_7 нанести удар і в його руці, як здалося, було лезо ножа через це він ОСОБА_7 , поставивши лівою рукою блок та отримавши в неї поранення вибив з його руки ніж, який упав йому на куртку у ділянку грудей.

У цейчас потерпілий ОСОБА_10 ставще сильнішезатягувати йомукапюшоном горло,через щовін ОСОБА_7 почав відчувати, що не може дихати та злякався.

У зв`язку з цим він ОСОБА_7 , відчувши загрозу своєму життю, намацавши правою рукою, яку з великими труднощами витяг з під нападника потерпілого ОСОБА_10 , ніж, узяв його та з метою необхідної самооборони наніс останньому декілька ударів, не менше двох. Достовірно куди наносив удари не знає, оскільки робив це навмання з інтервалом в одну секунду.

Перестав наносити удари лише, коли ОСОБА_30 почав його витягувати з-під нападника потерпілого ОСОБА_10 , проте останній продовжував тримати ОСОБА_7 за ногу.

Коли витягнулиз-піднього, ОСОБА_30 ,біля якогоперебував щей ОСОБА_33 ,взявши його ОСОБА_7 за руку повів в сторону автомобілів, зазначаючи, що потрібно їхати звідси. Інших багатьох людей котрі стояли поруч, не пам`ятає, так само і куди подів ніж.

ОСОБА_30 підійшов до одного із автомобілів та домовився із водієм, щоб їх відвезли до м. Кременчук і він ОСОБА_7 відразу поїхав.

Такі показанняобвинуваченого ОСОБА_7 узгоджуються ізпоказаннями свідка ОСОБА_34 ,який всуді першоїінстанції підтвердив,що вінзустрічав Новийрік унічному клубі« ІНФОРМАЦІЯ_2 » ізсвоєю дівчиною ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_20 , ОСОБА_37 ..Пізнішеприблизно третьоїгодини ночіприїхали обвинувачений ОСОБА_38 , ОСОБА_39 та ОСОБА_40 .Зустрівши останніхна вулиці,знову зайшлидо клубу,де спустилисядо танцполувідпочивати.Після чоговін ОСОБА_33 почув нецензурнулайку,повернувши головупомітив,як ОСОБА_41 тягнутьна вулицю.Відразу разомз ОСОБА_42 вийшлина вулицю,де троєневідомих хлопціввиражались убік ОСОБА_41 нецензурноюлайкою.Намагався зними розмовляти,внаслідок обмінунецензурною лайкоюодин ізнезнайомих нанісйому ОСОБА_43 удар і вони почали обмінюватися ударами та впали на землю, де продовжувалась боротьба.

Після цього незнайомець відтягнув його у сторону, де вони продовжили спілкуватися вже без бійки. Підійшли двоє незнайомих хлопців та ОСОБА_44 , який запитав, що трапилося. Незнайомі йому хлопці почали вигукувати погрози, висловлюватися нецензурною лайкою, хтось застосував газовий балончик і у нього почали сльозитися очі. У цей час якийсь хлопець підбіг та збив ОСОБА_45 з ніг. Троє інших хлопців не наважувались вступити у бійку. У бік ОСОБА_45 не повертався, оскільки гадав, що ще хтось може напасти на них. Повернувшись, пізніше, побачив, як хлопець у білій сорочці намагається схопити ОСОБА_45 за горло, а ОСОБА_46 витягує ОСОБА_45 з-під незнайомця, якого також піднімали двоє його друзів.

У подальшомувін ОСОБА_33 , зателефонував своїй дівчині, розповів їй, що сталось та попросив забрати його одяг із клубу. Разом з нею відійшли до лісу, оскільки біля клубу були крики та когось шукали, а вони побоювались, що знову буде бійка. Знайшов їх начальник охорони клубу схопив його за руку та передав працівникам поліції, які забрали його, ОСОБА_47 , ОСОБА_48 та ОСОБА_49 до поліції, звідки його забрав батько.

Одночасно свідок ОСОБА_33 повідомив, що потерпілий сплутав його ОСОБА_34 з обвинуваченим ОСОБА_50 .

За показаннями свідка ОСОБА_34 обвинувачений ОСОБА_7 не носив при собі ніж.

Наведені вище показання обвинуваченого ОСОБА_7 у тому, що потерпілий ОСОБА_10 , схопивши його за капюшон та лівою рукою почав робити задушливий прийом, при цьому, притиснувши його голову, яка була повернута у ліво до землі та свідка ОСОБА_34 щодо того, що саме потерпілий ОСОБА_10 , який по ваговій категорії більший, по статурі міцніший та вищий за обвинуваченого ОСОБА_7 і був одягнутий у білу сорочку робив обвинуваченому задушливий прийом підтверджується даними протоколу огляду речей з додатками від 2.01.2018, відповідно до яких було оглянуто речі в яких був потерпілий ОСОБА_10 у день та час нанесення йому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень це у тому числі чоловіча сорочка білого кольору (т. 1 а.с. 235-239).

Більше того, не суперечать показанням обвинуваченого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_34 , а навпаки узгоджуються із даними: СД-диску доданого до протоколу тимчасового доступу з додатками до речей і документів від 29.01.2018, відповідно до яких у проміжок часу з 03 год. 16 хв. по 03 год. 23 хв. 01.01.2018 із розважального комплексу «SITY CLUB» спочатку у білій сорочці та штанях вибіг потерпілий ОСОБА_10 , а згодом за ним вийшов обвинувачений, який на подвір`ї одягав куртку та даними протоколу проведення слідчого експерименту від 9.01.2018 з додатками, згідно яких 9.01.2018 свідок ОСОБА_24 під час проведення слідчого експерименту показав де на галявині неподалік від розважального комплексу «SITYCLUB»лежав наспині ОСОБА_7 ,а зверхуна ньомухлопець убілій сорочціта яквін із ОСОБА_51 витягували ОСОБА_7 з підхлопця убілій сорочці (а.с.242-248 т.1., 1-10,30-33 т.2).

9.01.2018 обвинувачений ОСОБА_7 під час проведення слідчого експеременту показав механізм спричинення йому тілесних ушкоджень, а саме, як потерпілий ОСОБА_10 спочатку схопив його за колінні суглоби ніг та ривком на себе повалив на землю.

Після цього, показав як лівою рукою ОСОБА_10 схопив його за воріт куртки та як потягнув ліворуч, почав його душити, при цьому голова обвинуваченого була повернута майже ліворуч та він почав втрачати свідомість та як правою рукою потерпілий намагався завдати йому ОСОБА_7 удари у ділянку обличчя, і як він ОСОБА_7 відбивав дані удари лівою рукою.

ОСОБА_7 показав як своєю лівою рукою, відбив праву руку потерпілого з предметом схожим на лезо ножа не давши потерпілому завдати удар, та як предмет схожий на ніж упав йому груди і як правою рукою він ОСОБА_7 знайшов ніж, та лежачи на спині, не дивлячись куди як наносив удари та не обираючи цілеспрямовано місце для нанесення їх, показав як завдав потерпілому близько 4-5 ударів в ліву ділянку тулубу, що підтверджується даними протоколу проведення слідчого експерименту від 9.01.2018 за участі обвинуваченого ОСОБА_7 з додатками (а.с.13-22 т.2).

З висновків експерта від 23.03.2018 № 257 та від 27.03.2018 № 268 показаний під час проведення слідчого експеременту обвинуваченим ОСОБА_7 механізм спричинення йому тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_10 відповідає об`єктивним судово-медичним даним, отриманих при судово-медичній експертизі ОСОБА_7 та не суперечать об`єктивним даним, отриманих при судово-медичній експертизі ОСОБА_10 (а.с.144-145, 148 т.1).

За даними висновку експерта від 6.01.2018 №25 у обвинуваченого ОСОБА_7 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді саден на правій боковій поверхні шиї, біля нижнього краю нігтьової пластинки 1-го пальця правої кисті, на середній фаланзі другого пальця лівої кисті, на внутрішній поверхні лівого передпліччя, синця внутрішньої поверхні лівого передпліччя, що утворилися від неодноразової дії тупих предметів, з обмеженою поверхнею контактування; шкіряної рани на долонній поверхні лівої кисті, що утворилася від неодноразової дії предмету з ріжучими властивостями, яким могло бути лезо ножа, або предмет з подібними характеристиками.

Дані тілесні ушкодження спричинені потерпілим обвинуваченому 1.01.2018 приблизно о 4.00 год. відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та не характерні для їх утворення в результаті падіння з висоти власного зросту без попереднього надання тілу прискорення, про свідчить їх характер (а.с.137-138 т.1).

Факт бійки,яка відбулася1.01.2018приблизно 3.30год.поблизу приміщеннярозважального комплексу «SITY CLUB», розташованого по вул. Миру, 32 у м. Горішні Плавні Полтавської обл. між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_10 із застосуванням ножа підтвердили у суді першої інстанції свідки:

ОСОБА_52 - начальник охорони розважального закладу «SITY CLUB», який водночас повідомив, що потерпілий ОСОБА_10 3 - 4 роки займався в нього фрі-файтом це бойове мистецтво, український варіант контактних єдиноборств та дійшов до кандидата майстру спорту і є призером чемпіонатів України та чемпіоном області. Після нанесення ОСОБА_10 ножового поранення останнього забрала екстрена швидка медична допомога, на території, де була бійка приблизно за 20-30м від перехрестя, і де знаходився ОСОБА_53 він знайшов розкладний ніж, який знаходився у закритому положенні і на ньому були видно краплі крові.

У районібудівлі «Славутич-Руда»він з ОСОБА_54 виявили хлопця рука якого мала поранення та сліди крові, одягнутий він був у сорочку, светр та штани, якому дівчина з хлопцем принесли верхній одяг. Останніх передали поліції.

ОСОБА_54 -охоронець унічному клубі«SITYCLUB»,який додатковопояснив проте,що начальник охорони нічного клубу ОСОБА_52 , після бійки знайшов розкладний ніж, у майже закритому положенні зі слідами крові, і затримав невідому особу.

ОСОБА_55 - фельдшер екстреної швидкої медичної допомоги у суді першої інстанції повідомила, що у ночі 1.01.2018 біля нічного клубу «SITY CLUB», на землі лежав молодий чоловік, одягнений у білу сорочку та штани чорного кольору, із ножовим пораненням грудної клітини зліва та порізаними руками через це йому було надано допомогу і доставлено у лікарню.

Показання свідків ОСОБА_56 та ОСОБА_54 про те, що на місці вчинення злочину було виявлено ніж підтверджуються даними протоколу огляду місця події від 1.01.2018 з додатками,відповідно до яких на місці вчинення злочину щодо ОСОБА_10 вилучено розкладний ніж, яким обвинувачений ОСОБА_7 заподіяв тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 (а.с.218-232 т.1).

Згідно висновку експерта № 50 від 26.01.2018 у потерпілого ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження, які умовно можна розділити на три групи:

- перша група поранення лівої половини грудної клітини з множинними ранами по під пахвовим лініям, одна з яких проникаюча у плевральну порожнину з пошкодженням верхньої частки лівої легені, яке супроводжувалось внутрішньою та зовнішньою кровотечею, ускладнилось геморагічним шоком тяжкого ступеню та відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Тілесні ушкодження першої групи утворились від не менш ніж чотирьохкратної ударної дії колюче-ріжучим предметом, яким міг бути клинок ножа.

- друга група рани на лівому передпліччі, які утворились від не менш ніж двократної дії колюче-ріжучого предмету, яким міг бути клинок ножа та по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

- третя група поверхнева рана на носі, яка утворилася від дії предмету з ріжучими властивостями, яким могло бути лезо клинка ножа та по ступеню тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Усі виявлені тілесні ушкодження утворились у короткий проміжок часу, незадовго до госпіталізації потерпілого в стаціонар, а саме 1.01.2018 приблизно о 4 годині ранку (а.с.132-135 т.1).

За висновками експертів від 10.01.2018 № 194 (а.с.153-154 т.1), від 2.02.2018 № 195 (а.с.170-171 т.1), від 5.02.2018 № 196 (а.с.165-166 т.1), від 8.02.2018 № 214, № 246 на змиві з ґрунтованої поверхні, листку, двох ґудзиках білого кольору, парі чоловічих кросівок темно-сірого кольору, 44,5 розміру, марки «Goretex», належних обвинуваченому ОСОБА_7 , сорочці білого кольору, футболці білого кольору та джинсових штанах чорного кольору, належних потерпілому наданих на дослідження, знайдена кров людини, яка може походити від ОСОБА_10 (а.с.157-162 т.1).

Згідно висновку судово-медико-криміналістичних експертиз №№ 34-МК, 35-МК від 14.02.2018:

- сорочки ОСОБА_10 виявлено: по зовнішній поверхні лівого рукава та на манжеті лівого рукава, п`ять колото-різаних пошкоджень, що утворились не менш як від п`ятикратної дії колюче-ріжучого предмета, клинок якого мав обушок і гостре лезо з однієї сторони і найбільшу ширину слідоутворюючої частини на рівні занурення від 9мм до 23мм, причому клинок в пошкодження №№ 4,5 діяв з елементами різання; по передній поверхні лівої поли з переходом на спинку зліва, шість колото-різаних пошкоджень, які утворилися не менш як від шестикратної дії колюче-ріжучого предмету, клинок якого мав обушок і гостре лезо з однієї сторони і найбільшу ширину слідоутворюючої частини на рівні занурення від 15 мм до 30 мм, при чому клинок у пошкодженнях №№ 4, 5, 6 діяв з елементами різання.

Враховуючи механізм утворення колото-різаних пошкоджень, на сорочці потерпілого ОСОБА_10 та конструктивні властивості наданого на експертизу ножа, можливо допустити, що колото-різані пошкодження могли утворитися від діїклинка ножанаданого наекспертизу,який буввилучений намісці вчиненнязлочину;

-куртки ОСОБА_7 та ножавиявлено:по передній поверхні правої поли, колото різане пошкодження, що утворилося від дії колюче-ріжучого предмету, клинок якого мав гостре лезо з однієї сторони і найбільшу ширину слідоутворюючої частини на рівні занурення біля 30мм. При чому клинок в пошкодженні діяв з елементами різання; по зовнішні поверхні лівого рукава, колото-різане пошкодження, що утворилося від дії колюче-ріжучого предмету, клинок якого мав обушок і гостре лезо з однієї сторони, причому клинок в пошкодженні діяв з елементами різання.

Враховуючи механізм утворення колото-різаних пошкоджень, на куртці ОСОБА_7 та конструктивні властивості наданого на експертизу ножа, можливо допустити, що колото-різані пошкодження, могли утворитися від дії клинка ножа наданого на експертизу, який був вилучений на місці вчинення злочину (т. 1 а.с. 181-187).

Органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_7 згідно обвинувального акту, кваліфіковано за ч.1ст.121 КК Україниза ознакою умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

На підтвердження вказаної кваліфікації, із наведених вище доказів досліджених судом, прокурор посилався також на такі докази:

- протокол проведення слідчого експерименту з СД-диском від 23.01.2018, згідно якого потерпілим ОСОБА_10 відтворено обставини нанесення йому тілесних пошкоджень наступним чином.

Так, коли потерпілий знаходився на вулиці неподалік розважального комплексу «SITY CLUB» обвинувачений ОСОБА_7 , зробив крок на зустріч та бризнув в обличчя потерпілого з газового балончика. ОСОБА_10 відскочив, проте обвинувачений його наздогнав, знову бризнув з балончика та вдарив кулаком правої руки в обличчя, а саме в область губи зліва. Після цього потерпілий ОСОБА_10 нічого не бачив, знайшов обвинуваченого руками, схопив його за тулуб та звалив на землю, при цьому сам впав на обвинуваченого ОСОБА_7 , який опинився у положенні лежачи на спині. Перебуваючи на землі, ОСОБА_10 тримав обвинуваченого ОСОБА_7 руками під пахвами, при цьому не обмежуючи рухи рук ОСОБА_7 , в цей час обвинувачений наніс ножові поранення потерпілому. Конфлікт з моменту застосування щодо потерпілого газового балончика до заподіяння йому ножових поранень тривав приблизно секунд 30 (а.с.34-41 т.2).

- протокол проведення слідчого експерименту від 13.01.2018 згідно якого за допомогою свідка ОСОБА_17 відтворено обставини боротьби ОСОБА_10 з ОСОБА_7 , внаслідок якої ОСОБА_10 нанесено тілесні пошкодження наступним чином.

Обвинувачений та потерпілий стояли один навпроти одного, останній обхопив хлопця у чорній куртці за тулуб під руки. Хлопець у чорній куртці розмахував руками, таким чином, що міг нанести ОСОБА_10 удари в бокову частину тулубу. ОСОБА_10 вагою свого тіла звалив хлопця у чорній куртці на землю, при цьому хлопець у чорній куртці опинився на землі лежачи на спині, а ОСОБА_10 опинився на ньому зверху. На землі ОСОБА_10 тримав хлопця у чорній куртці під руки. Один із хлопців, котрий стояв поруч наніс в область верхньої частини спини ОСОБА_10 удар кулаком правої руки. Хтось із натовпу стягнув ОСОБА_10 із хлопця у чорній куртці. ОСОБА_10 підняли, проте деякий час він не міг випрямитися та правою рукою закривав обличчя (а.с.23-29 т.2).

Аналізуючи докази на підтвердження кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 124 КК України, як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони.

У той же час з висновку експерта від 2.02.2018 №113 вбачається, що ОСОБА_10 не вказав механізм спричинення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим, при цьому експерт зазначив, що не виключається можливість утворення тілесних ушкоджень виявлених при судово-медичній експертизі у ОСОБА_10 при положенні тіла та взаємному розташуванні потерпілого та нападника, які він показав під час проведення слідчого експерименту (а.с.140-141 т.1).

Протокол проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_17 від 13.01.2018 містить у своєму змісті посилання на додаток у вигляді фото-таблиці та по тексту на відповідні номера фотографій. Разом з тим, стороною обвинувачення не надано такого додатку для дослідження ні суду першої,ні суду апеляційної інстанцій.

Прокурор у суді стверджував, що даний протокол проведення слідчого експерименту від 13.01.2018 зі свідком ОСОБА_17 навіть без додатку до нього є допустимим доказом, і у цьому суд першої інстанції з ним погодився. Однак при цьому суд правильно зазначив, що без дослідження додатку у вигляді фото-таблиці до зазначеного протоколу мається його неповнота, оскільки суд на підтвердження відтворення відповідних обставин зазначених у протоколі проведення слідчого експерименту від 13.01.2018 зі свідком ОСОБА_17 з посиланням на відповідні фотографії їх не дослідив та безпосередньо не допитав свідка ОСОБА_17 та не перевірив надані ним показання на слідчому експерименті, через те, що прокурором не забезпечено участі даного свідка у судовому засіданні.

За показаннями начальника охорони розважального комплексу «SITY CLUB» ОСОБА_56 , охоронців ОСОБА_57 , ОСОБА_58 процедура проходу до нічного клубу наступна. У холі розважального комплексу «SITY CLUB» здається верхній одяг, після чого на вході до клубу охорона перевіряє відвідувачів за допомогою металошукачів на предмет наявності заборонених предметів та лише після цього пропускає до клубу. Якщо відвідувач виходить із клубу і знову заходить, тоді його знову оглядають. Аналогічні заходи безпеки проводилися з усіма відвідувачами і в ніч, коли ОСОБА_10 було заподіяно ножові поранення. Жодних заборонених предметів виявлено не було.

Потерпілий ОСОБА_10 у судовому засіданні суду першої інстанції, посилаючись на ст.63 Конституції України відмовився від дачі показань.

Відповідно до вимог ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.

За змістом ч.4 ст.95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

З урахуванням положень ч.2 ст.23 та ч.4 ст.95 КПК України суд правильно, ухвалюючи обвинувальний вирок не обґрунтовував його показаннями потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_17 , що містяться в протоколах проведення слідчих експериментів за участі потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_17 , а лише посилався на дані цих протоколів щодо показаного потерпілим і свідком механізму нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 ..

Згідно карткивиїзду бригадиекстреної медичноїдопомоги по підстанції м. Горішні Плавні від 1.01.2018 №11468/29 у потерпілого ОСОБА_10 не зафіксовано опіку очей, а лише ознаки алкогольного сп`яніння, що спростовує показанийпід часслідчого експерименту потерпілим ОСОБА_10 механізм розпилення обвинуваченим газовим балончиком в обличчя потерпілого ( а.с.12 т.2).

Перевірити обставини нанесення потерпілому ОСОБА_10 тілесних пошкоджень, у судовому засіданні, зазначених у протоколі проведення слідчого експерименту за його участі, не вбачалося можливим, з огляду на зайняту позицією потерпілого щодо відмови від дачі показань.

Версія прокурора про те, що знаряддя злочину - ніж знаходився саме у обвинуваченого, оскільки останній на вулиці в момент вчинення злочину знаходився у верхньому одязі, а потерпілий в сорочці і штанях та до цього пройшов перевірку на заборонені речі в середині закладу правильно розцінена як припущення сторони обвинувачення, оскільки суду не надано доказів того, що ніж був у обвинуваченого і не було ножа у потерпілого.

У контексті зазначеного, згідно ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях та повинно доводитися належними та допустимими доказами, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, що правильно враховано судом при оцінці тверджень прокурора про те, що ніж за допомогою якого вчинено злочин був у обвинуваченого.

Згідно ст.22КПКУкраїни кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст.25КПКУкраїни прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст.9 КПК України.

Згідно ст.91КПКУкраїни у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно до ст.92КПКУкраїни обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст.91КПКУкраїни покладається на прокурора.

Суд же відповідно до ст.26КПКУкраїни у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень.

Відповідно до ст.368КПКУкраїни суд при ухваленні вироку повинен вирішити питання про те, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа та чи містить це діяння склад кримінального правопорушення, чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Однак, кваліфікація дій обвинуваченого за ч.1ст.121 КК України, а самеяк умиснетяжке тілеснеушкодження,небезпечне дляжиття вмомент заподіяння, не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки прокурором на підтвердження вини обвинуваченого не надано належних та допустимих доказів.

Так, склад злочину, що інкримінується обвинуваченому, передбачає наявність прямого умислу на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження. Умисне тяжке тілесне ушкодження може бути вчинене з прямим умислом, коли винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння іншій особі тяжких тілесних ушкоджень і бажає їх настання.

Однак, судом встановлено, що після того, як ОСОБА_10 підбіг до ОСОБА_7 , швидко схопив його за ноги і ударяючитулубом звалив його на землю, сівши на нього зверху та намагався наносити йому удари, в тому числі і ножем.

Обвинувачений ОСОБА_7 , у свою чергу, захищаючись від протиправних дій потерпілого вибив ніж, який упав йому на груди, а потерпілий почав здавлювати шию обвинуваченого коміром його куртки, від чого останньому стало важко дихати. Внаслідок таких дій потерпілого для ОСОБА_7 була створена реальна і безпосередня загроза заподіяння йому певної шкоди для життя та здоров`я.

І тому обвинувачений, сприйнявши цю загрозу як небезпечне для нього посягання, що може заподіяти йому істотної шкоди, лише після цього взяв ніж, який лежав в нього на грудях та з метою припинення посягання, небезпечного для життя та здоров`я у вигляді здавлювання шиї, наніс потерпілому декілька ударів ножем в область лівої частини тулуба, при цьому удари наносив хаотично, не намагаючись навмисно попасти в життєво - важливі органи.

Відповідно до ст.3 Загальної Декларації прав людини кожна людина має право на життя, свободу та особисту недоторканність. Згідно з положеннями ст.6 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права таст.2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободправо на життя є невід`ємним правом людини, яке охороняється законом. Зазначені положення міжнародних правових стандартів мають універсальний характер і відображені вКонституції України. Зокрема, уст.3КонституціїУкраїни закріплено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно дост.27 Конституції Україникожна людина має невід`ємне право на життя, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя, а обов`язок держави - захищати життя людини.

З огляду на викладене вище доводи апелянта про наявність у діях ОСОБА_7 ознак складу злочину ,передбаченого ч.1ст.121ККУкраїни є неспроможними.

Статтею 8 КПК Українивстановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Стаття 370 КПК Українивимагає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Беручи до уваги наведені вище процесуальні норми, суд дійшов правильного висновку, що оцінка доказів у даному кримінальному провадженні та відповідні висновки мають ґрунтуватись на стандарті доказування «поза розумним сумнівом».

Загальні критерії доведення поза розумним сумнівом у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини сформульовані ним у п.54 Рішення від 6.12.2007 у справі «Козинець проти України» та п.43 Рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України», та зводяться до того, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. В інших рішеннях (зокрема, рішення у справі «Сергій Савенко проти України» від 24.10.2014, рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого королівства») Європейський суд з прав людини зауважує, що таке доведення може випливати із співіснування достатньо сильних, чітких і таких, що підтверджують один одного, умовиводів або аналогічних неспростовних презумпцій факту.

При оцінці доказів суд також застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», визначений п.65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України».

При цьому конкретних правил формулювання таких умовиводів та неспростовних презумпцій факту, ані в прецедентній практиці Європейського суду з прав людини, ані в чинному законодавстві України не встановлено, однак критерій доказування поза розумним сумнівом втілений у загальному правилі оцінки доказів, що сформульоване устатті 94 КПК України.

Пленум Верховного Суду України в постанові «Про судову практику у справах про необхідну оборону» від 26.04.2002 зазначив, що стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну. Обстановка захисту визначається реальними можливостями і засобами того, хто захищається, для негайного відвернення або припинення посягання. Характер такої обстановки залежить від реального співвідношення сил, можливостей і засобів особи, що захищається, і особи, яка посягає. Щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, суди в цих випадках повинні враховувати не лише відповідність і невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, місце і час нападу, його раптовість, неготовність для його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищається, їхні фізичні дані та інші обставини справи. Сукупність цих обставин може різним чином вплинути на характер обстановки захисту. Заподіяння тяжкої шкоди є перевищенням меж необхідної оборони, оскільки така шкода явно не відповідає обстановці захисту.

Особливістю злочину, вчиненого з перевищенням меж необхідної оборони, є специфіка його мотиву, а саме: прагнення захистити інтереси особи, держави, суспільні інтереси, життя, здоров`я чи права того, хто обороняється, чи іншої особи від суспільно небезпечного посягання. Намір захистити особисті чи суспільні інтереси від злочинного посягання є визначальним мотивом не тільки у випадку необхідної оборони, а й при перевищенні її меж. При цьому перевищення меж оборони може бути зумовлено й іншими мотивами, наприклад: наміром розправитися з нападником через учинений ним напад, страхом тощо. Проте існування різних мотивів не змінює того, що мотив захисту є основним стимулом, який визначає поведінку особи, котра перевищила межі необхідної оборони. Мотивацію дій винного при перевищенні меж необхідної оборони має бути в основному зумовлено захистом від суспільно небезпечного посягання охоронюваних законом прав та інтересів (ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у справі №5-1935км15).

При ухваленні обвинувального вироку в даній справі суд правильно також врахував позицію, висловлену в постанові Колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26 квітня 2018 року в справі № 342/538/14-к (провадження № 51-646 км 18) яка передбачає, що для вирішення питання щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання. До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

Враховуючи характер небезпеки, що загрожувала ОСОБА_7 і спричинення потерпілим ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень, те, що потерпілий першим здійснив напад на обвинуваченого та обставини, що впливають на реальне співвідношення сил, зокрема: місце, час, незначний життєвий досвід перебування обвинуваченого у такій обстановці, раптовість посягання і неготовність обвинуваченого до його відбиття, міцнішу статуру потерпілого та перевагу у фізичній силі, який досконало володіє бойовими мистецтвами та першим здійснив напад на обвинуваченого, наявні ознаки алкогольного сп`яніння у потерпілого, суд дійшов правильного висновку про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 , який скористався своїм правом на захист шляхом заподіяння фізичної шкоди потерпілому та вдався до заходів самозахисту, які він вважав законними та необхідними в обстановці, що склалася, відповідають вимогам частин першої та другоїстатті 36 КК України.

У той же час ОСОБА_7 , наносячи значну кількість ударів ножем, не менше шести, з них не менше чотирьох в місце розташування життєво важливих органів потерпілого, заподіяв явно більшу шкоду, ніж це було необхідно для негайного припинення посягання з боку потерпілого ОСОБА_10 , яке могло бути припинене іншими заходами з менш тяжкими для потерпілого наслідками, а відтак дії обвинуваченого ОСОБА_7 не відповідали характеру посягання та останній вийшов за межі заходів, необхідних для захисту своїх охоронюваних законом прав та інтересів, тим самим перевищив межі необхідної оборони.

Згідно ч.3 ст.36 КК України перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених устаттях 118та124цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані заст.124 КК України, як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.409КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суді,викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно з вимогами ст.370КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви і підстави його ухвалення.

У свою чергу положеннями ст.94КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінка доказів, згідно зі ст.94КПК України, є виключною компетенцією суду, який постановив вирок, і ці вимоги закону судом першої інстанції дотримані у повному обсязі.

Свій висновок щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст.124КК України, суд першої інстанції належним чином вмотивував дослідженими під час судового розгляду доказами, які були оцінені відповідно до закону та в їх сукупності правильно визнані судом достатніми та взаємопов`язаними для ухвалення обвинувального вироку.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ст.124КК України є правильною. Вирок відповідає вимогам ст.ст.370, 373-374 КПК, є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Твердження прокурора про неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого за ст.124КК України, за якою його засуджено, та про необхідність перекваліфікації його дій на ч.1 ст.121КК України не ґрунтується на досліджених в судовому засіданні та наведених у вироку доказах.

Що стосується також висловленого прохання прокурора в апеляційній скарзі про скасування вироку та ухвалення судом апеляційної інстанції нового вироку, то у розумінні ст.ст. 420, 421КПК України підстав для постановлення такого рішення, колегія суддів не вбачає, оскільки воно не ґрунтується на досліджених в судовому засіданні та наведених у вироку доказах, які суд дослідив безпосередньо та оцінював їх, як кожен окремо, так і у сукупності та взаємозв`язку між собою.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Під часперевірки доводівпрокурора,що судпередчасно ухваливобвинувальний вирокщодо ОСОБА_7 за ст.124КК України,оскільки недопитав яксвідків показання яких має істотне значення для ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення, а саме: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 ,колегія суддів, встановила, що вказані свідки обвинувачення не були допитані судом першої інстанції через те, що прокуром не забезпечено участі даних свідків у судовому засіданні, як це передбачено ч. 3 ст. 23 КПК України.

Більше тогопрокурор нів апеляційнійскарзі,ні прокурору судіапеляційної інстанціїне зазначили,які конкретновідомі обставини ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , що підлягають доказуванню під час кримінального провадженню

Згідно ч. 2 ст.50ККУкраїни покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

У п. 3 постанови ПленумуВерховногосудуУкраїни від24.10.2003№7«Пропрактикупризначення судамикримінальногопокарання» зазначено про те, що, досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вказані вимоги закону та роз`яснення Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12ККУкраїни є невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місце проживання, молодий вік обвинуваченого та його навчання у Національному університеті біоресурсів і природокористування, стан здоров`я, зокрема, не перебування на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, сімейний стан обвинуваченого, обставину, яка пом`якшує покарання добровільне відшкодування потерпілому заподіяної шкоди, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, думку потерпілого, який прохав призначити максимально м`яке покарання обвинуваченому не пов`язаного з позбавленням чи обмеженням волі, поведінку обвинуваченого як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду справи, зокрема, явку на усі судові засіданні, ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину.

Потерпілий ОСОБА_10 та його представник адвокат ОСОБА_59 просили апеляційний суд розглядати кримінальне провадження за їх відсутності, а вирок суду першої інстанції щодо обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін (т. 2 а.с. 65).

Отже,судправильнопризначив ОСОБА_7 покарання зач.1ст. 124КК у виді 200 годин громадських робіт. позбавлення волі на строк 1 рік, яке не є мінімальним у межах санкції вказаної норми.

Так, призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, яке призначено із врахуванням тяжкості вчиненого ним злочину, характеру та ступеню суспільної небезпечності, даних про особу обвинуваченого.

Нових обставин, які б переконали колегію суддів у протилежному висновку ніж той, до якого дійшов суд першої інстанції, в ході апеляційному розгляду колегії суддів наведено не було.

З огляду на викладене вище підстав, передбачених ст. 409 КПК України, скасування ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_7 , як про це ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407КПК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора Горішніплавнівського відділу Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Комсомольського міськогосуду Полтавськоїобласті від6.11.2018 щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена шляхом подачі на неї касаційної скарги безпосередньо до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...