Справа № 711/5233/18
Провадження № 1-кп/711/101/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2019 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , представника потерпілої ОСОБА_9 , обвинувачених ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , захисників ОСОБА_12 і ОСОБА_13 ,

провівши у відкритому судовому засіданні судовий розгляд кримінального провадження за звинуваченням:

1) ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краснодон Луганської області, громадянина України, із середньою освітою, приватного підприємця, одруженого, який має двох неповнолітніх дітей, не судимого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 ;

2) ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Золотоноша Черкаської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, працюючого трактористом в ТОВ «Лідерагро», не одруженого, не судимого, зареєстрованого в АДРЕСА_3 , мешканця АДРЕСА_4

в скоєнні злочину, відповідальність за який передбачена ч.2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_10 порушив правила безпеки дорожнього руху, внаслідок чого наступила смерть потерпілої ОСОБА_14 , а потерпіла ОСОБА_7 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження, за наступних обставин.

Біля 17 години 12 березня 2016 року водій ОСОБА_10 , керуючи автомобілем ВАЗ 21130 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в середній смузі по вул. Благовісна в м. Черкаси зі сторони вул. Пастерівської в напрямку вул. Б.Хмельницького. Порушуючи вимоги пунктів 2.3 «б», 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі Правила), обвинувачений ОСОБА_10 проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою і поблизу перехрестя з вул. Б.Хмельницького перед поворотом ліворуч завчасно не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеку іншим учасникам руху, виїхав на ліву смугу, не надавши дорогу попутному транспортному засобу - автомобілю Ford Fusion державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_11 , який рухався позаду в лівій смузі руху в попутному напрямку, внаслідок чого відбулось зіткнення вказаних транспортних засобів, після чого автомобіль Ford Fusion втратив керованість, виїхав на тротуар за перехрестям з вул. Б.Хмельницького зліва відносно напрямку свого руху, де скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_14 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_14 отримала тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, забою головного мозку, крововиливів під м`якими мозковими оболонками півкуль мозку та мозочка, від яких ІНФОРМАЦІЯ_3 померла в комунальному закладі «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Черкаської міської ради, а пасажир автомобіля Ford Fusion потерпіла ОСОБА_7 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді травми шийного відділу хребта з нестабільністю сегменту в ділянці четвертого та п`ятого шийних хребців, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Порушення обвинуваченим ОСОБА_10 пунктів 2.3 «б», 10.1, 10.4 Правил знаходяться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті потерпілої ОСОБА_14 і спричиненням середньої тяжкості тілесних ушкодження потерпілій ОСОБА_7 .
Зазначеними діями обвинувачений ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та середньої тяжкості тілесні ушкодження.
У цьому кримінальному провадженні висунуто обвинувачення ОСОБА_11 у скоєнні злочину (кримінального правопорушення), вчиненого за наступних обставин.
Близько 17 години 12 березня 2016 року водій ОСОБА_11 , керуючи автомобілем Ford Fusion державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та рухаючись в крайній лівій смузі руху по вул. Благовісна в м. Черкаси зі сторони вул. Пастерівської в напрямку вул. Б.Хмельницького. Порушуючи вимоги пунктів 2.3 «б», 12.3, 12.4 Правил, обвинувачений ОСОБА_11 проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, рухався з перевищенням дозволеної в населених пунктах швидкістю, маючи технічну можливість уникнути зіткнення, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21130 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_10 , який, рухаючись в середній смузі руху по вул. Благовісна в м. Черкаси зі сторони вул. Пастерівська в напрямку вул. Б.Хмельницького, порушуючи вимоги пунктів 2.3 «б», 10.1, 10.4 Правил, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою і, знаходячись поблизу перехрестя з вул. Б.Хмельницького, перед поворотом ліворуч своєчасно не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеку іншим учасникам руху, виїхав на ліву смугу, не надавши дорогу попутному транспортному засобу автомобілю Ford Fusion державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . В результаті зіткнення автомобіль Ford Fusion втратив керованість, виїхав на тротуар за перехрестям з вул. Б.Хмельницького зліва відносно напрямку свого руху, де скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_14 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_14 отримала тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, забою головного мозку, крововиливів під м`якими мозковими оболонками півкуль мозку та мозочка, від яких ІНФОРМАЦІЯ_3 померла в комунальному закладі «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Черкаської міської ради, а пасажир автомобіля Ford Fusion потерпіла ОСОБА_7 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді травми шийного відділу хребта з нестабільністю сегменту в ділянці четвертого та п`ятого шийних хребців, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Порушення водієм ОСОБА_11 вимог пунктів 2.3 «б», 12.3, 12.4 Правил знаходяться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілій ОСОБА_14 та заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 .
Дії обвинуваченого ОСОБА_11 кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Обвинувачені ОСОБА_10 і ОСОБА_11 винуватими себе не визнали і пояснили наступне.
ОСОБА_11 : він, керуючи автомобілем Ford Fusion державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є потерпіла ОСОБА_8 , рухався по вул. Благовісна в м. Черкаси зі швидкістю 65-70 км/год. Пасажирами в автомобілі перебували потерпіла ОСОБА_7 і ОСОБА_15 . Дорожня розмітка була відсутня, але він рухався в крайній лівій умовній смузі, а попереду в умовній середній смузі в попутному напрямку рухався автомобіль ВАЗ під керуванням обвинуваченого ОСОБА_16 , який спочатку почав зміщатися праворуч, а потім в безпосередній близькості від його автомобіля різко звернув ліворуч, тому у нього не було технічної змоги відреагувати на зміну дорожньої обстановки, в результаті чого відбулось зіткнення їх автомобілів. Після зіткнення його автомобіль втратив керованість, виїхав за межами перехрестя на тротуар ліворуч і зіткнувся з перешкодою, а перед цим скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_17 . Піж час пригоди пасажир ОСОБА_18 отримала тілесні ушкодження. Вважає, що незначне перевищення швидкості не перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті потерпілої ОСОБА_17 і травмуванням ОСОБА_18 , тому що порушення Правил допустив водій автомобіля ВАЗ Журба, який завчасно не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині і виїхав на ліву смугу, не надавши дорогу попутному транспортному засобу.
ОСОБА_10 : він, керуючи автомобілем ВАЗ 21130 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому пасажиром була його дружина, рухався зі швидкістю 50-60 км/год. по дорозі з одностороннім рухом по вул. Благовісна в середньому ряду, де позаду нього на відстані 150-200 м. в попутному напрямку рухався автомобіль Ford. Маючи намір здійснити маневр повороту ліворуч на перехресті з вул. Б.Хмельницького, він, завчасно увімкнувши відповідний покажчик повороту, зменшив швидкість і почав плавно зміщуватись ліворуч, але автомобіль Ford рухався зі значним перевищенням швидкості, тому відбулось зіткнення транспортних засобів.
Суд, вирішуючи питання про доведеність винуватості обвинувачених у висунутому їм обвинуваченні, дослідив надані суду докази і встановив наступне.
Згідно із протоколом огляду місця події місцем дорожньо-транспортної події (далі - ДТП) є перехрестя вулиць Б.Хмельницького і Благовісна в м. Черкасах. Вид пригоди зіткнення транспортних засобів автомобілів Ford Fusion державний реєстраційний номер НОМЕР_2 і ВАЗ 21130 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з подальшим наїздом автомобіля Ford Fusion на пішохода, а потім - на нерухому перешкоду. Дорога по вул. Благовісній шириною 9,2 м для руху транспортних засобів у одному напрямку і 6,0 м по вул. Б.Хмельницького, яка призначена для руху у двох напрямках. На автомобілі Ford пошкодження сконцентровані в передній частині, у автомобілі ВАЗ- в передній лівій частині (т.2 а.с.7-20).
Проведеними криміналістичними експертизами встановлено, що до моменту ДТП рульове керування, робоча гальмівна система і ходова частина автомобілів ВАЗ і Ford перебували в працездатному стані (т.2 а.с.105-114, 120-129).
Визнана судом потерпілою ОСОБА_8 пояснила, що є власницею автомобіля Ford, яким 12.03.2016 р. керував ОСОБА_11 і перевозив пасажирів ОСОБА_15 і ОСОБА_7 , після чого дізналась, що в результаті ДТП її автомобіль пошкоджений, а потерпіла ОСОБА_18 отримала тілесні ушкодження.
Свідок ОСОБА_15 показав, що він і потерпіла ОСОБА_18 перебували як пасажири в автомобілі під керуванням ОСОБА_19 , який рухався у лівому крайньому ряду зі швидкістю 60-65 км/год. Попереду них у середньому ряду рухався автомобіль ВАЗ, який різко повернув ліворуч і виїхав на смугу, по якій рухався їх автомобіль, в результаті чого транспортні засоби зіткнулись, їх автомобіль здійснив наїзд на пішохода, а потім на нерухому перешкоду.
Потерпіла ОСОБА_7 дала показання про те, що перебувала на задньому сидінні як пасажир в автомобілі під керуванням ОСОБА_19 , який рухався зі швидкістю біля 70 км/год і рухався в лівій крайній смузі. Попереду них в середній смузі рухався автомобіль ВАЗ, який змістився ліворуч, із-за чого автомобілі зіткнулись, їх автомобіль виїхав на тротуар, де збив пішохода жінку, а потім наїхав на перешкоду. В результаті ДТП вона отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості і їй встановлена інвалідність 3-ї групи.
За висновками судово-медичної експертизи потерпілій ОСОБА_7 у результаті дії тупих предметів спричинено травму шийного відділу хребта з нестабільністю сегменту в ділянці четвертого та п`ятого шийних хребців, що відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які спричинили тривалий розлад здоров`я (т.2 а.с.101-102).
Потерпілий ОСОБА_6 показав, що не був очевидцем ДТП, у якій загинула його сестра ОСОБА_14 .
Свідок ОСОБА_20 пояснила, що перебувала на передньому пасажирському сидінні автомобіля ВАЗ, яким керував її чоловік обвинувачений ОСОБА_10 . Автомобіль рухався посередині вулиці і завчасно почав перестроюватись ліворуч, тому що на перехресті їм потрібно було здійснити маневр повороту, але в цей час автомобіль Ford на великій швидкості допустив з ними зіткнення, після чого виїхав на тротуар і збив жінку-пішохода.
Свідок ОСОБА_21 дав показання про те, що разом з дружиною почув звук удару внаслідок зіткнення двох автомобілів, але самого зіткнення не бачив. Після цього автомобіль ОСОБА_22 виїхав на тротуар, де наїхав на жінку-пішохода. Ще одна жінка, яка перебувала як пасажир у цьому автомобілі, отримала травми.
Аналогічні показання дала свідок ОСОБА_23 .
Свідок ОСОБА_24 показав, що зупинився перед перехрестям вулиць Б.Хмельницького і Благовісної разом із ОСОБА_14 і в цей момент на неї здійснив наїзд автомобіль. Моментів зіткнення транспортних засобів і наїзду одного з них на ОСОБА_17 він не помітив.
Згідно з висновками судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_14 в результаті дії тупих предметів заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: синців та саден на кінцівках, крововиливу в лівий триголовий м`яз та м`язи лівого передпліччя, які носять ознаки легких тілесних ушкоджень; черепно-мозкової травми у вигляді забою головного мозку, крововиливів під м`якими мозковими оболонками півкуль мозку та мозочка, крововиливу в м`які покрови голови з внутрішнього боку; закритої травми тулуба у вигляді переломів ребер зліва, крововиливів в ліву легеню, в зачеревинний простір, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_3 померла в комунальному закладі «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Черкаської міської ради і між отриманою черепно-мозковою травмою та настанням смерті існує прямий причинний зв`язок (т.2 а.с. 43-45).
Таким чином, судом встановлено, що в результаті ДТП за участю двох транспортирних засобів - автомобілів під керуванням обвинувачених ОСОБА_16 і ОСОБА_19 настала смерть пішохода ОСОБА_14 , а пасажир потерпіла ОСОБА_7 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Згідно з даними актів медичного огляду водії ОСОБА_25 і ОСОБА_16 перебували 12.03.2016 р. у тверезому стані (т.2 а.с.23-24).
Органом досудового розслідування у передбаченому КПК України порядку вилучено запис із відеокамери спостереження, на якому зафіксовано момент події ДТП (т.2 а.с.35-36), переглядом якого встановлено, що по вул. Благовісній в м. Черкаси, на якій відсутня дорожня розмітка, в середньому ряду у напрямку перехрестя з вул. Б.Хмельницького рухається автомобіль ВАЗ, який, не надавши перевагу у русі автомобілю Ford, зміщується ліворуч, внаслідок чого відбувається зіткнення цих транспортних засобів, після чого автомобіль Ford здійснює наїзд на одного з двох пішоходів, які зупинились на тротуарі перед перехрестям.
Оскільки на проїзній частині дороги по вул. Благовісній відсутня дорожня розмітка або дорожні знаки 5.16, 5.17.1, 5.17.2, то кількість смуг повинні визначатись водіями з урахуванням ширини проїзної частини згідно із п. 11.1 Правил. З огляду на ширину 9.2 м проїзної частини суд вважає встановленим, що в даному конкретному випадку на вул. Благовісній було три смуги для руху в одному напрямку.
У кримінальному провадженні для визначення питань щодо наявності в діях водіїв ОСОБА_16 та ОСОБА_19 порушень правил безпеки дорожнього руху проведено три експертизи:
1)за висновками комплексної автотехнічної та фототехнічної експертизи від 30.06.2017 (далі технічна експертиза № 1) водій автомобіля ВАЗ ОСОБА_10 повинен був діяти у відповідності із вимогами п.п. 9.4, 10.1, 10.4 Правил, водій автомобіля Ford Довгий повинен був діяти у відповідності з вимогами п.12.4 Правил, а з моменту виникнення небезпеки для його руху згідно з вимогами п.12.3 Правил. За умови руху автомобіля Ford з максимально-допустимою швидкістю руху в населеному пункті (60 км/год) водій ОСОБА_25 з моменту виникнення небезпеки для руху мав би технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем ВАЗ шляхом застосування екстреного гальмування, але з урахуванням того, що цей автомобіль рухався зі швидкістю 90-98 км/год, в діях водія ОСОБА_19 вбачається невідповідність вимогам п.12.4 Правил, які знаходяться в причинному зв`язку із виникненням ДТП (т.2 а.с.192-201);
2)згідно з висновками повторної комплексної експертизи від 27.12.2017 (далі технічна експертиза № 2) швидкість автомобіля Ford в момент ДТП склала 94 +4 км/год. Його водій ОСОБА_25 повинен був діяти згідно з вимогами п.п.12.4 та 12.3 Правил, у даній конкретній дорожній ситуації водій ОСОБА_25 мав технічну можливість уникнути зіткнення шляхом зупинки транспортного засобу до місця зіткнення, тобто шляхом виконання вказаних вимог Правил. Водій автомобіля ОСОБА_26 повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 10.1, 10.4 Правил (т.2 а.с.207-225);
3)за висновками автотехнічної експертизи від 24.04.2018 (далі технічна експертиза № 3) водій автомобіля ВАЗ Журба повинен був діяти згідно з вимогами п.п.9.4, 10.1, 10.4 Правил, а водій автомобіля Ford Довгий згідно з вимогами п.п.12.3, 12.4 Правил. Дії водія ОСОБА_16 не відповідали вимогам п.п. 10.1, 10.4 Правил, що знаходилось у причинному зв`язку з виникненням ДТП. Водій ОСОБА_25 при швидкості руху керованого ним автомобіля Ford 60 км/год не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем ВАЗ у випадку, коли з моменту зміни напрямку руху автомобіля ВАЗ ліворуч до моменту зіткнення з автомобілем Ford пройшло 1,32 сек., і мав технічну можливість уникнути зіткнення, коли з моменту зміни напрямку руху автомобіля ВАЗ ліворуч до моменту зіткнення з автомобілем Ford пройшло 1,76 сек. (т.2 а.с.230-235).
Суд, проаналізувавши висновки зазначених експертиз, встановив наступне.
У висновках технічних експертиз № 1 і 2 зазначено, що автомобіль Ford під керуванням водія ОСОБА_19 перед зіткненням рухався зі швидкістю 94 +4 км/год, тобто в інтервалі 90-98 км/год. Обвинувачений ОСОБА_25 та його захисник оспорюють вказані висновки і посилаються на те, що в технічній експертизі № 1 за розрахункову величину брались показники наростання сповільнення при екстреному гальмуванні не автомобіля, а мотоцикла (т.2 а.с.197/зв.), а також на те, що під час слідчого експерименту слідчим вимірювалась відстань до певних об`єктів не від об`єктива камери відеоспостереження, а від місця її розташування. Суд вважає, що ці заперечення не спростовують вказаних висновків цих експертиз. Так, у технічній експертизі № 1 дійсно зазначено, що експертами при вирахуванні швидкості за основу взято нормативний час наростання сповільнення при екстреному гальмуванні мотоцикла, який склав 0,25 сек. Разом із тим, у висновках технічних експертиз № 2 і 3 зазначено, що час наростання сповільнення автомобіля також складає 0,25 сек. (т.2 а.с.214, 233), тобто описка в технічній експертизі № 1 ніяк не вплинула на її висновки. В ході досудового розслідування проведено слідчий експеримент, під час якого визначено відстань між певними точками (т.2 а.с.184-188). Свідок слідчий ОСОБА_27 підтвердив, що ним проведено заміри не від об`єктиву відеокамери, а з точки її проекції до проекцій дерева та електроопори. Водночас суд встановив, що вказана слідча дія проведена за клопотанням експертів (т.2 а.с.182-183), які графічно вказали, які розміри їм потрібні і що заміри необхідно проводити між проекціями точок об`єктів, а не між самими об`єктами. В розпорядження експертів надавався протокол слідчої дії з додатком і у експертів не виникало зауважень щодо виконання їх клопотання або додаткових клопотань. Крім того, сам обвинувачений ОСОБА_25 не заперечує того, що його автомобіль рухався з перевищенням допустимої в населених пунктах швидкості, хоча вважає, що швидкість була меншою від визначеної експертами швидкості. Експерти двох різних експертних установ дійшли до однакових результатів щодо визначення швидкості руху автомобіля Ford під керуванням водія ОСОБА_19 . З урахуванням викладеного у суду немає підстав сумніватись у тому, що ця швидкість склала 90-98 км/год. і у тому, що з моменту зміни напрямку руху автомобіль ВАЗ під керуванням обвинуваченого ОСОБА_16 у напрямку смуги руху автомобіля Ford до моменту зіткнення пройшов проміжок часу від 1,32 сек. до 1,76 сек. Останній висновок зроблений на підставі дослідження покадрового запису відеокамери спостереження, де момент зміни напрямку руху автомобіля ВАЗ спостерігається між кадрами 2705-2715, а момент зіткнення автомобілів між кадрами 2748-2749.
Разом із тим, незважаючи на такий висновок в технічних експертизах № 1 і 2 (т.2 а.с.196, 212-213), експерти для обчислення технічної можливості уникнення водієм автомобіля ОСОБА_28 зіткнення автомобілів брали тільки максимальне значення проміжку часу існування небезпеки для руху, тобто 1,76 сек., і дійшли до висновків про те, що водій автомобіля Ford Довгий, рухаючись в межах допустимої швидкості в населених пунктах (60 км/год на час скоєння ДТП), мав технічну можливість уникнути такого зіткнення. Дослідження можливості уникнути зіткнення з використанням мінімального проміжку часу, який дорівнює 1,32 сек., цими експертами не проводилось.
За висновками технічної експертизи № 3 обвинувачений ОСОБА_25 , керуючи автомобілем Ford без перевищення допустимої швидкості в населених пунктах (60 км/год), у момент виникнення небезпеки для руху не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем ВАЗ у випадку, коли з моменту зміни напрямку руху автомобіля ВАЗ ліворуч до моменту зіткнення з автомобілем Ford пройшло 1,32 сек., і мав технічну можливість уникнути зіткнення у випадку, коли з моменту зміни напрямку руху автомобіля ВАЗ ліворуч до моменту зіткнення з автомобілем Ford пройшло 1,76 сек.
Згідно з висновками технічних експертиз № 1 і 2 зміна напрямку руху автомобіля ВАЗ ліворуч відбувалась динамічно і поступово, в чому суд впевнився, передивившись запис із камери відеоспостереження, тому неможливо однозначно встановити момент зміни напрямку ліворуч і точно визначити час, протягом якого відбувалось зміщення цього автомобіля до моменту контактування з автомобілем Ford. Як зазначено вище, це зміщення відбувалось в проміжку часу від 1, 32 сек. до 1,76 сек., тобто не виключено, що з моменту виникнення небезпеки для руху до моменту зіткнення пройшов час 1,32 сек., протягом якого водій ОСОБА_25 не мав технічної можливості уникнути зіткнення шляхом екстреного гальмування. У зв`язку з цим у суду виникає обґрунтований сумнів у доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_19 . Оскільки згідно з приписами ч.4 ст. 17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи, суд приходить до висновку про те, що винуватість ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, не доведена поза всяким розумним сумнівом, тому виносить виправдувальний вирок відносно нього.
Разом із тим, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_10 порушив вимоги п.п. 2.3 «б», 10.1, 10.4 Правил. Судом із відеозапису, а також висновків технічних експертиз встановив, що автомобіль ВАЗ під керуванням ОСОБА_16 почав виконувати маневр перестроювання, а потім і повороту ліворуч, при чому ОСОБА_16 проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою і перед поворотом ліворуч своєчасно не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеку іншим учасникам руху, виїхав на ліву смугу, не надавши дорогу попутному транспортному засобу автомобілю Ford. Саме невідповідність його дій вимогам Правил створила небезпечну обстановку, а далі аварійну ситуацію. В результаті цих порушень правил безпеки дорожнього руху наступили суспільно небезпечні наслідки у вигляді настання смерті потерпілої ОСОБА_14 і спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 , тому суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_10 у межах санкції вказаної статті, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, особу винного і обставину, що пом`якшує його вину.
ОСОБА_10 не судимий, вчинив тяжкий, але необережний злочин. Він має сім`ю з неповнолітніми дітьми і постійний рід занять, є внутрішньо переміщеною особою. Згідно з матеріалами досудової доповіді у Журби виявлено низький рівень небезпеки для суспільства та ризику повторного скоєння кримінального правопорушення (т.1 а.с.133-135). Пом`якшує його покарання наявність на утриманні неповнолітніх дітей. Обставини, що обтяжують його покарання, відсутні.
З урахуванням суспільно небезпечних наслідків, які настали внаслідок вчиненого злочину, і того, що обвинувачений не вжив заходів щодо відшкодування завданої шкоди, суд призначає йому основне покарання у виді позбавлення волі і додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. При визначенні розміру призначеного покарання суд враховує наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, і відсутність обставин, що обтяжують його покарання, тому призначає йому покарання у розмірах, наближених до мінімальних.
У відповідності до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07.09.2017, звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які не позбавлені батьківських прав і на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Обвинувачений ОСОБА_10 визнається судом винним у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким, він мав на день набрання чинності цим Законом двох дітей, яким не виповнилося 18 років (т.3 а.с.98, 100), і усно висловив суду згоду на застосування до нього закону про амністію. У зв`язку з цим суд призначає ОСОБА_10 покарання і звільняє його від відбування призначеного покарання.
Процесуальні витрати на залучення експертів повинні бути стягнуті з обвинуваченого ОСОБА_10 , тому що відносно нього суд виносить обвинувальний вирок.

Звільнення обвинуваченого ОСОБА_10 від покарання у зв`язку з амністією не звільняє його від обов`язку відшкодувати завданої шкоди. У кримінальному провадженні заявлено цивільні позови:

-потерпілою ОСОБА_8 про стягнення з ОСОБА_10 майнової шкоди, яка виразилась в пошкодженні її автомобіля, у розмірі 185 080 грн. (т.1 а.с.86, 156);

-потерпілим ОСОБА_6 про стягнення з обвинувачених ОСОБА_11 і ОСОБА_10 відшкодування моральної шкоди у розмірі по 200 000 грн. і майнової шкоди, яка виразилась у витратах на поховання і встановлення пам`ятника, у розмірі по 17 535 грн. (т.1 а.с.73);

-потерпілою ОСОБА_7 на загальну суму 140 714 грн. 50 коп., з яких ставиться вимога про стягнення з кожного із обвинувачених по 5000 грн. витрат на правовому допомогу і по 49 232 грн. на відшкодування моральної шкоди; із Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» і Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) по 768 грн. на відшкодування моральної шкоди і по 15 357 грн. 25 коп. на відшкодування матеріальної шкоди (т.1 а.с.43).

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Ford Fusion державний реєстраційний номер НОМЕР_2 застрахована в ПАТ СК «Універсальна» (т.2 а.с.34). У зв`язку з прийняттям судом рішення про виправдання ОСОБА_11 суд на підставі ч.3 ст. 129 КПК України залишає цивільні позови до нього та вказаної страхової компанії без розгляду.

В той же час цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ВАЗ 21130 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 не застрахована, тому у відповідності до ст. 40.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ повинно відшкодовувати шкоду на умовах, визначених цим Законом.
При цьому суд враховує, що згідно з положеннями абзацу 1 ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству. Наведене однозначно свідчить про те, що церемонія поминання не відноситься до поховання.

Більше того, зі змісту абзаців 8, 9 та 10 статті другої вказаного Закону випливає, що церемонія поминання та церемонія поховання є зовсім різними поняттями.

Таким шляхом пішла і судова практика. Зокрема, Верховний Суд України в своїй ухвалі від 29.09.2010 р. по справі № 6-35316св10 вказав, що понесені на організацію поминального обіду витрати не відносяться до витрат з поховання.

У зв`язку з цим цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_10 про стягнення витрат у розмірі 2940 грн. на поминальний обід не підлягає задоволенню.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Потерпілий ОСОБА_6 не відноситься до кола осіб, які законом наділені правом на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю ОСОБА_14 , тому суд відмовляє в задоволенні такого позову до ОСОБА_10 .

Потерпілий ОСОБА_6 надав суду рахунок-фактуру можливих витрат на спорудження надгробного пам`ятника у розмірі 24 950 грн., але з його показань встановлено, що він ці витрати не поніс і ці витрати є ймовірними, тому і в цій частині позову до ОСОБА_10 слід відмовити.
Витрати потерпілого ОСОБА_6 на поховання у розмірі 7180 грн. доведені документально, але ці витрати згідно із ст. 27.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повинно нести МТСБУ, до якого цивільний позов не пред`явлено, а не обвинувачений ОСОБА_10 , тому суд відмовляю в задоволенні цієї частини позову.
Потерпіла ОСОБА_8 обґрунтувала свої позовні вимоги середньоринковою вартістю автомобіля Ford Fusion, але докази вартості ремонтно-відновлювальних робіт по ремонту пошкодженого автомобіля суду не надані. Під час досудового розслідування кілька разів призначались товарознавчі експертизи, які не були проведені (т.2 а.с. 131, 160). У зв`язку з недоведеністю цивільного позову потерпілої ОСОБА_8 суд відмовляє в його задоволенні.
Як зазначено вище, потерпіла ОСОБА_7 пред`явила цивільний позов як до двох обвинувачених, так і до страхових компаній. Для підтвердження витрат на лікування у розмірі 14 178 грн.50 коп. вона надала відповідні медичні документи, чеки і квитанції, дослідженням яких встановлено, що нею понесені витрати, у тому числі, й на придбання шампуні, жувальної гумки, туалетного паперу, пакетів, мінеральної води, послуг таксі (т.1 а.с. 57-61) на загальну суму 336 грн.62 коп., тому у цій частині позов не підлягає задоволенню. Потерпілій ОСОБА_7 встановлено інвалідність 3 групи, тому згідно із ст. 26.2 вказаного Закону вона має право на страхове відшкодування у розмірі 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку. Розмір мінімальної плати на час настання страхового випадку склав 1378 грн., тому розмір страхового відшкодування повинен складати 1378 х 12 = 16 536 грн. Потерпіла пред`явила цивільний позов до МТСБУ у розмірі тільки 15 357 грн. 25 коп., тому суд не виходить за межі пред`явленого позову і задовольняє його у вказаному розмірі.
Статтею 26-1 цього Закону передбачено відшкодування страховиком моральної шкоди, заподіяної потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. У даному конкретному випадку розмір відшкодування моральної шкоди становить 768 грн. (5% від 15357,25).
Суд вважає доведеним, що потерпілій ОСОБА_18 заподіяно моральну шкоду у більшому розмірі, тому що вона тривалий час перебувала на стаціонарному і амбулаторному лікуванні, що підтверджено висновком судово-медичної експертизи, копіями листків непрацездатності. Вона відчувала фізичний біль, перенесла операції і отримала інвалідність. З урахуванням конкретних обставин справи суд вважає, що для компенсації завданої їй моральної шкоди достатньо стягнути 50 000 грн., тому з урахуванням суми, яка підлягає стягненню з МТСБУ, з обвинуваченого ОСОБА_16 необхідно стягнути 49 232 грн.
Вирішуючи питання про долю речових доказів, суд вважає, що диск для лазерних систем зчитування необхідно зберігати в матеріалах кримінального провадження, а транспортні засоби необхідно залишити в користуванні власників.
Строк дії застосованих запобіжних заходів закінчився, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_10 .
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :
Визнати ОСОБА_11 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та виправдати його за недоведеністю вчинення ним злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Визнати ОСОБА_10 винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

У відповідності з положеннями п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році»звільнити ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_11 і Публічного акціонерного товариства Страхова компанія «Універсальна» залишити без розгляду.

Відмовити в задоволенні цивільних позовів потерпілої ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної шкоди, потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди і матеріальної шкоди у вигляді витрат на встановлення надгробного пам`ятника, витрат на поховання і на проведення поминального обіду.

Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_7 задовольнити частково: стягнути з обвинуваченого ОСОБА_10 на її користь процесуальні витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн., відшкодування моральної шкоди у розмірі 49 232 грн., а всього 54 232 грн.; стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на відшкодування моральної шкоди 768 грн. і матеріальну шкоду у розмірі 15 357 грн. 25 коп., а всього 16 125 грн. 25 коп.
Стягнути з ОСОБА_10 процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 10 834 грн. 80 коп.

Речові докази: легкові автомобілі ВАЗ 21130 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 і Ford Fusion державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ,залишити в розпорядженні власників; диск для лазерних систем зчитування із відеозаписом події зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку вручити прокурору і обвинуваченим негайно після проголошення. На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси в установленому законодавством порядку на протязі 30 днів з дня проголошення вироку.

Головуючий: ОСОБА_1