ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №636/1226/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/2436/19 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія:п.9 ч.2 ст.115, п.п.6,13 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.2 ст.187, ч.2 ст.15 п.9 ч.2 ст.115 КК України
УХВАЛА
Іменем України

13 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченої - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадженням за апеляційною скаргою захисника на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19.06.2019р. відносно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вищевказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під до 19год. 00хв. 17.08.2019р..
Суд першої інстанції враховував, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочинів передбачених п.9 ч.2 ст.115, п.п.6,13 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.2 ст.187, ч.2 ст.15, п.9 ч.2 ст.115 КК України, за якими передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі. Крім того, суд першої інстанції виходив із того, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суду не було представлено.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосувавши запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі. В обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник вказує на те, що рішення суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи, ухвалене з порушенням КПК України, Конституції України та в супереч практики Європейського суду з прав людини, а також зазначив, що прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, порушивши строки, встановлені ч.1 ст.199 КПК України. На думку захисника прокурор порушив право обвинуваченого на захист.
Вислухавши доповідь судді, думку сторони захисту, які просили задовольнити апеляційну скаргу, а також думку прокурора, який вважав рішення суду правомірним перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження (т.1 а.с.10-12) прокурор у кримінальному провадження подав клопотання про продовження строку тримання під вартою в той час, як обвинувачений та його захисник зазначили, що підстави для задоволення клопотання прокурора відсутні(т.1 а.с.18).

Зі змісту ч.1 ст.183 КПК України випливає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим цього Кодексу.
Як випливає з положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При цьому, п.1 ч.4 ст.183 КПК України наділяє суд правом при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177, 178 цього Кодексу, не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Отже, з наведених норм колегія суддів робить висновок, що суд першої інстанції розглядав клопотання прокурора у межах своїх повноважень з урахуванням чинного законодавства.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді довічного позбавлення волі і продовжив цей строк до 17.08.2019р.
Зі змісту обвинувального акту (т.1 а.с1-7) вбачається, що ОСОБА_8 до цього вже двічі судимий за вчинення умисних злочинів проти власності.
З пояснень учасників судового провадження випливає, що у цьому кримінальному провадженні вже двічі ухвалювався обвинувальний вирок, згідно якого обвинувачення визнавалось доведеним проте, з процесуальних підстав ці вироки скасовувались.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини («Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України»), згідно якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, приймаючи до уваги, що висновки суду підтверджуються дослідженими у суду доказами, колегія суддів, приходить до переконання про відсутність підстав для скасування чи зміни судового рішення суду першої інстанції.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалуОрджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19.06.2019р. відносно ОСОБА_8 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Головуючий

Судді