справа №176/1089/18
провадження №1-кп/176/25/19
УХВАЛА

10 липня 2019 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

судового розпорядника ОСОБА_3 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Жовті Води кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 січня 2018 року за №0000023,-

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 ставиться за провину скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 раніше обраного запобіжного заходу тримання під вартою, так як наразі не зникли ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, прокурор наголошував на тому, що обвинувачений ОСОБА_4 не має постійного місця проживання, ніде не працює та не навчається, не має постійного джерела доходу, за місцем мешкання характеризується посередньо, підтримує стосунки з особами які ведуть антисоціальний спосіб життя, не має міцних соціальних зв`язків, а тому може переховуватися від суду. Також вказав, що обвинувачений може впливати на свідків, зокрема на свідка ОСОБА_7 , на адресу якої висловлював погрози, а також інштх допитаних свідків.

Сторона захисту заперечуючи у задоволенні клопотання прокурора, просили застосувати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, встановивши йому вказаний вид забезпечення кримінального провадження за місцем реєстрації, де він буде проживати разом з батьками.

Вислухавши учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Згідно положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. При цьому вирішення даного питання судом відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Аналізуючи вказану норму Закону, суд доходе висновку, що запобіжний захід скасовується або змінюється в судовому розгляді, якщо відпадає необхідність у застосуванні запобіжного заходу або в раніше обраному запобіжному заході. При цьому, на більш м`який запобіжний захід змінюється, якщо обвинувачення змінюється на менш тяжке або ступінь вірогідності неналежної поведінки обвинуваченого стає незначним.

Частиною 1 статті 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу в кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання зазначеним ризикам.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В силу вимог ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. Суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у ч. 3 ст. 199 КПК України, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Загальне положення щодо розумних строків у таких випадках викладено у правовій позиції ЄСПЛ в рішенні у справі «Харченко проти України», згідно з якою «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості» (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_4 дійсно перебуваючи на волі часто змінював місце проживання, ніде не працює, не має постійного джерела доходу, а тому суд погоджується з наявністю ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Разом з тим, оскільки на теперішній час у судовому засіданні допитані всі свідки заявлені стороною обвинувачення, суд вважає, що ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, наразі відсутній.

Таким чином, прокурором загалом доведено та обґрунтовано клопотання в частині наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Водночас, суд вважає, що наявність лише даного ризику не виправдає застосування найбільш сувого запобіжного заходу.

Приходячи до такого висновку суд також враховує той факт, що ОСОБА_4 утримується під вартою починаючи з січня 2018 року, тобто більше одного року та шести місяців, що є досить значним строком.

При цьому, стороною захисту, ще раніше надавалися відомості, що ОСОБА_4 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де також проживають його батьки.

За викладених обставин, суд вважає, що є законні підстави для зміни ОСОБА_4 запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт за адресою його реєстрації із застосуванням електронних засобів стеження, що буде пропорційним, помірним та таким, що не становитиме надмірний тягар, не суперечитиме КПК України та практиці ЄСПЛ, оскільки саме даний запобіжний захід дасть можливість уникнути встановленому судом ризику та забезпечить виконання покладених процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю, заборонити йому залишати житло без дозволу суду цілодобово, на строком з 10 липня 2019 року по 07 вересня 2019 року включно.

За глибоким переконанням суду, зазначений запобіжний захід буде достатнім для запобігання вчиненню обвинуваченим дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 195, 331 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_5 відмовити.
Клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю села Лозуватка П`ятихатського району Дніпропетровської області, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, на строком з 10 липня 2019 року по 07 вересня 2019 року включно, за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати за викликом до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області для участі в судовому засіданні по цій справі, в супроводі працівника поліції;

- цілодобово не відлучатися з місця постійного проживання без дозволу суду;

- носити електронний засіб контролю;

- утримуватись від спілкування з потерпілим та свідками по даному кримінальному провадженню.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 обов`язок працівників поліції відвідувати його за місцем проживання та перевіряти виконання покладених на нього судом обов`язків.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 6 ст. 195 КПК України відмова від носіння засобу електронного контролю, умисне зняття, пошкодження або інше втручання в його роботу з метою ухилення від контролю, а рівно намагання вчинити зазначені дії є невиконанням обов`язків, покладених судом на обвинуваченого при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Звільнити ОСОБА_4 з під варти в залі суду.

Зобов`язати Жовтоводський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області застосувати до ОСОБА_4 електронні засоби контролю.

Органу Національної поліції негайно поставити на облік обвинуваченого ОСОБА_4 .

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження до відома, та направити до державної установи «Криворізька установа виконання покарань (№3)», Жовтоводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області для належного виконання.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1