ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2167/19 Справа № 175/909/18-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000903 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2019 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України,

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, якій продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці, тобто до 29 серпня 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 просить ухвалусуду скасувати, та постановити нову ухвалу, якою змінити ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт в нічний час з 21.00 годин до 07.00 годин.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що в ході судового засідання були допитані свідки, які пояснили, що вони ОСОБА_8 не знають, не спілкувалися з нею. Жодних вагомих доказів вини та участі ОСОБА_8 у злочині, передбаченому ч.2 ст.149 КК України, в суді не встановлено.
Вказує на те, що ОСОБА_8 продовжується строк тримання під вартою вже більш 1,5 років, що є порушенням її прав.
Зазначає, що ОСОБА_8 раніше не судима, задовільно характеризується, має постійне місце мешкання, міцні соціальні зв`язки, мешкає з матір`ю, яка є інвалідом та потребує постійного догляду. За час перебування обвинуваченої під вартою, її здоров`я значно погіршилося.
Посилається на те, що ОСОБА_8 вплинути на свідків жодним чином не може, оскільки вони вже допитані судом.
Окрім того, вказує на те, що суд у своєму рішенні взагалі не наводить обгрунтованість ризиків, зазначає необхідність продовження строків тримання під вартою тільки суворістю покарання.
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2019 року ОСОБА_8 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці, тобто до 29 серпня 2019 року.
Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що з урахуванням обставин висунутого обвинувачення та обізнаності обвинувачених щодо суворості покарання, яке загрожує їм у разі доведеності їх вини за вчинення умисних злочинів, колегія суддів вважає необхідним продовжити на 60 днів дію строку вказаного запобіжного заходу обом обвинуваченим, оскільки ризики, зазначені у попередніх ухвалах, не змінилися.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку обвинуваченої та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника та просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги захисника не підлягають задоволенню з таких підстав.
Рішенням Конституційного суду України від 13 червня 2019 року за № 4-р/2019 визнано таким, що є неконституційним положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, яка постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до матеріалів провадження, старшим слідчим в ОВС СУ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській областіпроводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000903від 11 липня 2019 року щодо ОСОБА_8 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149КК України, та щодо ОСОБА_9 за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 149, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 303 КК України.

Так, ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2017 року до обвинуваченої ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції, яке розглядалось 01 липня 2019 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 з тих підстав, що обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не змінилися, та продовжують існувати ризики, а саме: переховування від суду, знищення будь-яких із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення, отже, застосування до обвинуваченої жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Під час апеляційного розгляду ухвали суду встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання були дотримані в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченої під вартою, судом правильно встановлена наявність ризиків того, що обвинувачена може продовжити вчиняти інші злочини, переховуватись від суду, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчинені особливо тяжкого злочину, окрім цього, не допитані усі свідки вказаного кримінального провадження, та є ризик вчинення тиску обвинуваченою на свідків.
Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики встановлені в ухвалі суду та підтверджуються наданими судом першої інстанції матеріалами, відповідно до яких, заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Підстав для застосування судом до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.
Доводи про те, що обвинувачена раніше не судима, характеризується задовільно, має постійне місце проживання, а також міцні соціальні зв`язки, оскільки мешкає з матір`ю, яка є інвалідом і потребує постійного догляду, зі своїми родичами, колегія суддів вважає такими, що не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики.
Твердження захисника про те, що всі свідки судом вже допитані не можуть бути взяті до уваги, оскільки надані судом першої інстанції копії матеріалів кримінального провадження свідчать про не закінчення допиту усіх свідків.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченій ОСОБА_8 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченій кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченої, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2019 року - залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2019 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4