Справа № 461/7852/19
Провадження № 1-в/461/178/19
У Х В А Л А
Іменем України
12.11.2019 року.

Галицький районний суд м. Львова
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 ,
представника адміністрації установи ОСОБА_4 ,
представник медичної установи ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові заяву засудженого:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Княжолука Долинського району Івано-Франківської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Фрунзівського районного суду Одеської області від 29 травня 2007 року за ст. 15, ст. 115 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 07 років, засудженого вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 червня 2018 року за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 115 КК України, з урахуванням постанови Верховного Суду призначене покарання 10 років позбавлення волі,

про звільнення від покарання за хворобою відповідно до ст. 84 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_6 11 жовтня 2019 року звернувся до суду із заявою про звільнення його від покарання у зв`язку з захворюванням останнього на тяжку хворобу. У заяві зазначено, що засуджений страждає важким онкологічним захворюванням, що унеможливлює його подальше утримання в установі виконання покарань.

В судовому засіданні прокурор проти задоволення заяви засудженого заперечила. Пояснила, що ОСОБА_6 відбуває покарання за вироком суду з 24 липня 2017 року, закінчення строку у липні 2029 року. При цьому останній отримує в лікарні установи симптоматичне лікування, яке здійснюється за державний рахунок; його стан здоров`я підтримується лікарями на належному рівні та не перешкоджає утриманню в установі виконання покарань. ОСОБА_6 неодноразово засуджений за ст. 115 КК України, сім`ї та родичів не має, в анкетних даних не зазначає, куди планує вибути після звільнення. Вважає високою ймовірність продовження вчинення злочинних дій.

Представник Львівської установи виконання покарань № 19 під час розгляду справи зазначив, що в установі ОСОБА_6 перебуває близько двох місяців на лікуванні. До дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень не має. Стан його здоров`я важкий, проте не погіршується та є стабільним.

Лікар Львівської багатопрофільної лікарні № 19 філії Державної установи «Центр охорони здоровя ДКВС України» у Львівській області в судовому засіданні зазначив, що до прибуття в установу ОСОБА_6 не лікувався, основний його діагноз рак, стан важкий, проте стабільний. Отримує все необхідне симптоматичне лікування за рахунок держави, фактично знеболення. Аналогічне лікування засуджений може отримувати і в умовах виправної колонії. В лікарні установи за ОСОБА_6 здійснюється належний медичний догляд.

Засуджений ОСОБА_6 в письмовій заяві просив суд розгляд справи провести без його участі.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 засуджений вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 червня 2018 року за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 115 КК України, з урахуванням постанови Верховного Суду призначене покарання 10 років позбавлення волі. Почав відбувати покарання 24 липня 2017 року, закінчення строку у 2029 році.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою ст. 539 КПК України, має право вирішувати зокрема питання про звільнення від покарання за хворобою.

Згідно ст. 84 КК України, особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 154 КВК України подання про звільнення від відбування покарання внаслідок іншої тяжкої хвороби надсилається до суду начальником органу або установи виконання покарань. Одночасно з поданням до суду надсилається висновок спеціальної лікарської комісії й особова справа засудженого. У поданні вказуються дані, які характеризують поведінку засудженого під час відбування покарання.

ОСОБА_6 згідно з представленим висновком лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого від 11 жовтня 2019 року має тяжкі захворювання, а саме: рак прямої кишки Т3-4NxM1, метастазування в печінку, ст. ІУ, клінічна група ІУ; гіперпластична гастропатія; ІХС; дифузний кардіосклероз; миготлива аритмія, систологічна форма, НК ІІА.

Відповідно до порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого спільним Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоровя України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572, медичному обстеженню з метою підготовки та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання підлягають засуджені, які захворіли в УВП, а також особи, які захворіли до засудження, але їх хвороби внаслідок прогресування набули характеру, зазначеного в переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, згідно з додатком 12 до цього порядку.

Зазначене у висновку захворювання, а саме діагноз рак прямої кишки Т3-4NxM1, метастазування в печінку, ст. ІУ, кл.гр. ІУ, дійсно входить до затвердженого переліку.

В той же час, згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 2-3 постанови «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» № 8 від 28 вересня 1973 року, сам факт захворювання засудженого на тяжку хворобу не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання. Вирішуючи питання про звільнення від дальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й ураховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, а також інші обставини.

Звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли дальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Матеріали провадження свідчать про те, що засуджений перебуває на лікуванні у відділенні Львівської багатопрофільної лікарні Львівської УВП № 19 з вересня 2019 року.

З урахуванням викладеного, суд встановив, що засуджений ОСОБА_6 отримує належне лікування та догляд у Міжобласній багатопрофільній лікарні при Львівській установі виконання покарань (№19), проте у разі звільнення останній не зможе самостійно забезпечити собі достатній рівень медичного обслуговування, що призведе до істотного погіршення його стану. Оскільки у ОСОБА_6 немає засобів для існування, він, на думку суду, може продовжити злочинну діяльність. Таке припущення суду зроблене з урахуванням наявності кількох обвинувальних вироків щодо ОСОБА_6 за ст. 115 КК України.

Отже, суд вважає, що хвороба ОСОБА_6 за своєю тяжкістю та характером на даний час не перешкоджає відбуванню ним покарання, таке не загрожує його життю, а отримання постійної професійної медичної допомоги запобігає серйозному погіршенню стану здоров`я та інших тяжких наслідків. Відтак, з метою досягнення мети кримінального покарання, виправлення засудженого, забезпечення його права на належну медичну допомогу за рахунок держави, суд відмовляє у задоволенні заяви ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 84 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про звільнення від покарання за хворобою відповідно до ст. 84 Кримінального кодексу України.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1