справа № 173/235/19
провадження № 1-кп/208/414/19
УХВАЛА

04 червня 2019 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі суду присяжних:

головуючого судді ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

присяжних: ОСОБА_3 О

ОСОБА_4

ОСОБА_5

при секретарі ОСОБА_6

за участю прокурора ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

при вирішенні питання доцільності продовження тримання під вартою по кримінальному провадженню за обвинувальним актом, що надійшов до суду з Дніпродзержинської місцевої прокуратури по обвинуваченню ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України. Під час судового розгляду до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України.

Ухвалою Заводського районного суду від 10.04.2019 року до обвинуваченого ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у виді тримання строком до 07.06.2019 р.

У судовому засіданні прокурор висловив думку про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, оскільки ризики, визначені ст.177 КПК України не зменшилися, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу немає.

Потерпіла підтримала клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_10 заперечили проти задоволення клопотання, просили змінити на підписку о невиїзді.

При вирішенні вказаного питання судом приймалось до уваги те, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя, тяжкість можливих наслідків уникнення від слідства і серйозність пред`явленого обвинувачення, необхідність попередити тиск на свідків. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний та соціальний стан особи.

Також, Європейський суд з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії" закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. У справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року вказано, що особлива якість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Так, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ч.5 ст.12 КК України відносяться до особливо тяжких злочинів, а тому, не зважаючи на наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, суд вважає наявними ризик, що ОСОБА_9 перебуваючи на волі, зможе вчинити спроби переховуватись від суду, з огляду на покарання, яке йому загрожує у випадку встановлення судом його винності.

Суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, приходить до висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України, що були підставою для застосування щодо ОСОБА_9 такого запобіжного заходу як взяття під варту, не зменшилися та не перестали існувати, обставини, що враховувалися суддею при обранні ОСОБА_9 заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися, підстав для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не має.

Керуючись ст.ст.177,178,183,197,331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 07.06.2019 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Головуючий суддя ОСОБА_1