Справа № 135/917/18
Провадження № 1-в/135/4/19
УХВАЛА
іменем України
09.07.2019 м. Ладижин Вінницька область

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника Ладижинської виправної колонії №39 ОСОБА_4 ,
представника лікарської частини ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши в режимі відеоконференції в приміщенні Ладижинського міського суду Вінницької області клопотання засудженого ОСОБА_6 про звільнення від покарання за хворобою,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року до Ладижинського міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 в порядку ст. 539 КПК України про його звільнення від покарання за хворобою.

Клопотання обґрунтоване тим, що засуджений ОСОБА_6 хворіє на сечокам`яну хворобу, камінь правої нирки, хронічний пієлонефрит, анемію, а тому потребує лікування. Проте, установа виконання покарань не може на належному рівні забезпечити його необхідним медичним лікуванням, оскільки існують проблеми із медичними препаратами, частину з яких він змушений купувати за власні кошти. Враховуючи вказані вище захворювання, а неможливість в умовах ізоляції від суспільства на отримання належної допомоги, просить звільнити його від відбування покарання за хворобою.

В судовому засіданні ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 клопотання підтримали, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні та просили враховуючи перелік захворювань засудженого звільнити останнього від відбування покарання за хворобою.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні даного клопотання, посилаючись на його не обґрунтованість та на висновок спеціальної лікарської комісії щодо стану здоров`я засудженого, згідно якого наявне у засудженого захворювання не відноситься до переліку хвороб, які є підставою для звільнення від покарання.

Представник Ладижинської ВК № 39 ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні даного клопотання, враховуючи тяжкість та характер вчиненого ним злочину, його поведінку під час відбування покарання, ступінь виправлення, не вбачає підстав для звільнення засудженого від покарання за хворобою.

Представник лікарської частини ОСОБА_5 також просив відмовити у задоволенні даного клопотання, посилаючись на висновок №16 лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого ОСОБА_6 від 23.11.2018, що наявне захворювання, а саме: сечокам`яна хвороба правої нирки ускладнена хронічним пієлонефритом в стадії ремісії. ХНН 0, не входить до переліку захворювань, які є підставою для подання в суд матеріалів про звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за тяжкою хворобою.

Заслухавши думку засудженого та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, матеріали особової справи, вислухавши думку прокурора та представників Ладижинської ВК №39, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 в порядку ст. 539 КПК України про його звільнення від покарання за хворобою слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 засуджений 01.08.2007 апеляційним судом АРК за ст.ст.115, ч.2 п.п.7,9,12,13; 71 КК України до довічного позбавленння волі.

Строк відбування покарання обраховується з 25.03.2007.

До державної установи «Ладижинська виправна колонія» (№39) засуджений ОСОБА_6 прибув 24.02.2011 із СІЗО м. Сімферополя.

Відповідно до ст. 152 КВК України серед інших підстав для звільнення від відбування строку покарання, призначеного вироком суду є хвороба.

Ст. 84 КК України передбачено, що особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» від 28 вересня 1973 року № 8 факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання.

Звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли дальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в Переліку захворювань.

Перелік захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затверджений згідно з додатком 12 Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, що затверджений спільним Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України 15.08.2014 р. № 1348/5/572.

Як вбачається з висновку №16 лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого ОСОБА_6 від 23.11.2018, що наявне захворювання, а саме: сечокам`яна хвороба правої нирки ускладнена хронічним пієлонефритом в стадії ремісії. ХНН 0, не входить до переліку захворювань, які є підставою для подання в суд матеріалів про звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за тяжкою хворобою, визначених спільним наказом МОЗ України та Міністерством юстиції Українии №1348/5/572 від 15.08.2014.

Оцінюючи надані докази в їх сукупності суд вважає, що виявлені захворювання засудженого не перешкоджають подальшому відбуванню покарання.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» від 28 вересня 1973 року № 8 у поданні повинні бути наведені такі відомості про особу засудженого: яким судом, коли, за яким законом його було засуджено; міра покарання; відбутий строк останнього; дані про його поведінку за весь час відбування покарання; відомості про минулі судимості; ступінь відшкодування збитків, заподіяних злочином фізичним, юридичним особам і державі; хвороба, якою він страждає, а також сформульовано прохання про звільнення засудженого від дальшого відбуття покарання у зв`язку з тим, що він захворів на тяжку хворобу. До подання додаються копія вироку, особова справа засудженого та висновок спеціальної лікарської комісії. На вимогу суду можуть направлятись також інші матеріали, які мають значення для вирішення питання про звільнення засудженого.

Відповідно до ч. 5 ст. 154 КВК України подання про звільнення від відбування покарання внаслідок іншої тяжкої хвороби надсилається до суду начальником органу або установи виконання покарань. Одночасно з поданням до суду надсилається висновок спеціальної лікарської комісії й особова справа засудженого. У поданні вказуються дані, які характеризують поведінку засудженого під час відбування покарання.

Особу засудженого характеризують поведінка під час відбування покарання, дисциплінованість, ставлення до праці, ступінь виправлення, тощо.

Як слідує з досліджених матеріалів клопотання та характеристики відносно засудженого ОСОБА_6 останній прибув до Ладижинської ВК № 39 24.02.2011 із СІЗО м. Сімферополя. Під час відбування покарання в СІЗО м. Сімферополя двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності, заходи заохочення не застосовувались.

За період відбування покарання у Ладижинській виправній колонії № 39 засуджений характеризується наступний чином. Вину у скоєному злочині не визнає, у вчиненому не розкаюється. Міру призначеного судом покарання вважає несправедливою та суворою. Допускав порушення встановленого порядку відбування покарання за що шість разів притягувався до адміністративної відповідальності. Адміністрацією установи не заохочувався. Стосовно представників адміністрації установи поводить себе не завжди ввічливо та тактовно, пристосовується до вимог адміністрації установи з метою отримання пільг або уникнення покарання, в той час як реальна поведінка свідчить про негативну спрямованість особистості, виконання засудженим вимог режиму відбування покарання можливо тільки під контролем з боку адміністрації установи. Має завищену самооцінку та схильність до демонстративної поведінки. Відношення до себе залежить до себе залежить від оцінок, почутих з боку. Підтримує стосунки із різними категоріями засуджених, легко піддається їх негативному впливу. За складом характеру скритний, нестриманий, егоїстичний. Інтелектуально розвинутий задовільно.

У зв`язку з викладеним, суд, враховуючи тяжкість захворювань, що були діагностовано в засудженого ОСОБА_6 , висновок спеціальної лікарської комісії з приводу наявності у засудженого захворювання, відсутність даних, які б свідчили про те, що під час відбуття покарання хвороба ОСОБА_6 внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в переліку захворювань, тяжкість та характер вчиненого ним злочину, його поведінку під час відбування покарання, ступінь виправлення, не знаходить підстав для звільнення засудженого від покарання за хворобою.

Керуючись ст. 84 КК України, ст. 152, 154 КВК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про звільнення від покарання за хворобою відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з моменту її проголошення до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд Вінницької області.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя