УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 638/15244/19

Провадження № 1-кп/638/1469/19

29.10.2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
з участю потерпілої ОСОБА_4
з участю обвинуваченого ОСОБА_5
з участю захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні питання щодо можливості призначення справи до судового розгляду та обрання запобіжного заходу відноско ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених частиною 1 статті 187, частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

30 вересня 2019 року до Дзержинського районного суду м. Харкова із Харківської місцевої прокуратури №1 надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудового розслідування за №0003411 від 28.08.2019 року за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених частиною 1 статті 187, частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України.

Підготовче судове засідання по справі призначене на 29.10.2019 року.

Прокурор зазначив, що на підставі обвинувального акту є можливість призначити судовий розгляд.

Потерпіла ОСОБА_4 не заперечувала проти призначення справи до судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 також вважали можливим призначити справу до судового розгляду.

Суд, вислухавши думку учасників підготовчого судового розгляду, приходить до наступних висновків.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 складений у відповідності з вимогами Кримінального процесуального кодексу України і поверненню прокурору не підлягає.

Провадження за обвинувальним актом підсудне цьому суду.

Підстав для закриття провадження чи його направлення прокурору для проведення досудового провадження немає.

Порушення вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення провадження до судового розгляду, відсутні, відтак суд приходить до висновку про необхідність призначення провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_5 усудове засідання.

Зазначене судове засідання з урахуванням виду правопорушення, слід проводити у відкритому судовому засіданні.

Коло осіб, які беруть участь у судовому розгляді є наступним: обвинувачений, його захисник, прокурор, потерпілі, свідки.

Вирішуючи питання щодо кола осіб у учасників судового провадження, про виклик в судове засідання осіб для їх допиту, суд виходить з часу надходження матеріалів провадження до суду за клопотанням прокурора, забезпечення принципу змагальності сторін та їх рівності у наданні доказів згідно положень ст.22 КПК України, а тому вважає за необхідне на даній стадії судового провадження задовольнити позиції прокурора, висловленій у відповідному списку.

З урахуванням викладеної думки суду, на даний час є недоцільним витребування будь-яких документів чи речей.

Сторони не позбавлені права заявити повторні клопотання щодо виклику для допиту осіб, витребування документів чи речей, зокрема, і під час безпосередньо судового розгляду згідно положень ст.350 КПК України.

Також у підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , посилаючись на наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Потерпіла підтримала клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 не заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Суд, вислухавши думку учасників підготовчого судового розгляду, приходить до наступних висновків.
Відповідно до частини 1, 2 статті 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Кримінальним процесуальним кодексом України визначено мету, підстави та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.
Так, статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.
Відповідно до положень статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
В обґрунтування застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; незаконно впливати на потерпілих і свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інший злочин і продовжити свою злочинну діяльність. Так, обвинувачений не має офіційного місця роботи та стабільного доходу; раніше засуджений за вчинення тяжкого злочину; у ОСОБА_5 відсутні стійкі соціальні зв`язки, так як він не одружений, осіб на утриманні не має; підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, відповідальність за які встановлена у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років (ч. 2 ст. 186 КК України), та на строк від 3 до 7 років (ч. 1 ст. 187 КК України).
Підставою застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжких злочинів, а також наявність вищезазначених ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити зазначені вище дії.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 суд враховує наступні обставини, передбачені статтею 178 КПК України: 1) вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених частиною 1 статті 187, частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України; 2) тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним; 3) наявність обґрунтованого повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення.
Під час розгляду клопотання суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаних ризиків. Однак, враховуючи реальне існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, враховуючи особу підозрюваного, наявні підстави вважати, що підозрюваний може продовжити злочинну діяльність, суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому обирає для нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
При цьому суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Так, Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, ухилення від явки до суду, вчинення іншого злочину.
Крім того, суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Водночас, розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Згідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами. Окрім того, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до частини 4 статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Враховуючи те, що обвинуваченому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 1 статті 187 Кримінального кодексу України, тобто кримінального правопорушення злочину із застосуванням насильства, суд не визначає розмір застави.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, Рішенням Європейського суду з прав людини від 10.02.2011, справа «Харченко проти України», ст.165-1 КПК України 1960 р., ст.ст.314-316, 331, 334, 369 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених частиною 1 статті 187, частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 08 листопада 2019 року на 16 годину 15 хвилин.

Викликати для участі у судовому засіданні прокурора, потерпілих, обвинуваченого, його захисника, а також осіб для допиту як свідків в частині погодженої позиції прокурора.

Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів тобто до 13 год. 00 хв. 27 грудня 2019 року.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосувати обраний запобіжний захід, взявши його під варту в залі суду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Головуючий: