КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0007924 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ? адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дарницького районного суду міста Києва від 10.04.2019 відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, неодруженого, студента Київського енергетичного коледжу, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,
за участі:
прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА
Вироком Дарницького районного суду міста Києва від 10.04.2019 ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначено йому покарання ? 200 (двісті) годин громадських робіт.
Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_6 , на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.
Стягнути з ОСОБА_6 процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 378 (триста сімдесят вісім) гривень на користь держави.
Вирішено долю речових доказів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду захисник обвинуваченого подала апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд вирок Дарницького районного суду міста Києва від 10.04.2019 скасувати, а кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч.2 ст.125 КК України закрити на підставі п.2 ч.1 ст.284 КК України за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. В задоволенні цивільного позову ОСОБА_10 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник вказує, що суд не відобразив в повному обсязі показання обвинуваченого ОСОБА_11 , а показання потерпілого і свідків викривлені у вироку, також суд невірно зазначив конкретні обставини справи. Апелянт вважає, що показання потерпілого та свідків спростовуються відеозаписом з камери відеонагляду, самому відеозапису судом надано невірну оцінку. Адвокат також стверджує, що дії обвинуваченого носили неумисний характер, а отже відсутня суб?єктивна сторона злочину.

Від представника потерпілого ОСОБА_10 ? адвоката ОСОБА_9 надійшли заперечення на апеляційну скаргу захисника, в яких вона просить апеляційний суд відмовити у задоволенні поданої захисником апеляційної скарги, а оскаржуваний вирок залишити без змін.
Обґрунтовуючи заперечення представник потерпілого наголошує на тому, що дії обвинуваченого носили умисний характер, що підтвердили свідки, потерпілий та відеозапис з камери відеонагляду, тоді як характер та обставини отриманих ОСОБА_10 тілесних ушкоджень підтвердив в своїх показаннях експерт. Зауважує, що ОСОБА_6 не розкаявся у вчиненому, вину не визнав, допомоги на лікування ОСОБА_10 не надав.

За встановлених судом першої інстанції обставин, 08.09.2018 о 22 год. 47 хв. у приміщенні закладу швидкого харчування McDonalds, що розташований за адресою: м.Київ, Дарницький район, вул. Гришка, 7, де здійснює господарську діяльність підприємство з іноземними інвестиціями «Макдональдс Юкрейн Лтд», між ОСОБА_6 та працівниками вищевказаного закладу, серед яких був потерпілий ОСОБА_10 , виник словесний конфлікт з приводу пошкодження скла вхідних дверей закладу.
Під час конфлікту ОСОБА_6 , будучи незадоволеним діями працівників закладу швидкого харчування, керуючись раптово виниклим злочинним умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , діючи умисно, протиправно, з метою нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, знявши з лівої руки наручний годинник та взявши його в праву руку, наніс правою рукою один цілеспрямований удар в область обличчя ОСОБА_10 , чим спричинив останньому легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, у вигляді забійної рани на підборідді по центру та справа та садна в підщелепній ділянці.
Таким чином, ОСОБА_6 наніс потерпілому умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, чим скоїв злочин, передбачений ч.2 ст.125 КК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи сторони захисту, які підтримали подану ними апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити, думку прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги захисника та просив залишити без змін оскаржуваний вирок, думку представника потерпілого, яка також заперечила проти наявної апеляційної скарги, їх пояснення, вирішивши заявлені клопотання, заслухавши промови учасників судового провадження в судових дебатах та останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали судового провадження в межах поданої апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно положень ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Під час перевірки колегією суддів доводів апеляційної скарги захисника щодо неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону в ході судового розгляду вони свого підтвердження не знайшли.
Так, обвинувачений ОСОБА_6 , як в суді першої інстанції, так і в ході перегляду даної справи в апеляційному порядку, свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, не визнав та показав апеляційному суду, що він не хотів нікого бити, це сталось з необережності.
Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим у вчиненні інкримінованого злочину, його винуватість за вказаними у вироку обставинами підтверджується безпосередньо дослідженими у ході судового розгляду кримінального провадження судом першої інстанції доказами, а саме:
? показаннями потерпілого ОСОБА_10 , наданими суду першої інстанції, який показав суду, що він працював у закладі швидкого харчування «МакДональдс» за адресою: м. Київ, Дарницький район, вул. Гришка, 7. Приблизно о 22 год. 45 хв. його колеги повідомили йому про те, що невідома молода людина розбила скло в приміщенні закладу. Він виявив в приміщенні закладу розбите скло та спитав у відвідувачів хто саме розбив скло, на що менеджер сервісу вказав, що дана особа направилась до туалету. Через деякий час з вбиральні вийшов обвинувачений ОСОБА_6 , на якого менеджер сервісу вказав як на особу, що розбила скло. Він попросив ОСОБА_6 зупинитись, однак ОСОБА_6 почав бігти до дверей, однак ті були зачинені. Після цього ОСОБА_6 повернувся до тамбуру, почав його штовхати в площину грудної клітини. Він в свою чергу обхватив ОСОБА_6 руками, щоб стримати його, однак обвинуваченому вдалось звільнитись. Після цього вони перемістились в центральну частину зали «МакДональдсу», де обвинувачений розпочав бійку. Він знову намагався схопити ОСОБА_6 для того, щоб припинити його дії, однак обвинуваченому знову вдалось звільнитись. Після цього ОСОБА_6 зняв з лівої руки годинник, та надів браслет на кулак правої руки циферблатом донизу задля нанесення ударів, після чого наніс йому цілеспрямований удар в обличчя, розрізавши браслетом підборіддя;

? показаннями свідка ОСОБА_12 ,наданими суду першої інстанції, який показав суду, що він також працював у закладі швидкого харчування «МакДональдс» за адресою: м. Київ, Дарницький район, вул. Гришка, 7. Приблизно о 22 год. 45 хв. йому хтось повідомив, що один з відвідувачів розбив скло в приміщенні, після чого зайшов в туалет. Він разом з потерпілим ОСОБА_10 очікували біля туалету, з якого вийшов обвинувачений ОСОБА_6 . Вони повідомили останньому, що необхідно залишитись в приміщенні закладу до з`ясування обставин розбиття скла, на що ОСОБА_6 почав виражатись нецензурною лайкою в їх бік, поводив себе агресивно, після чого намагався покинути приміщення закладу, однак двері були закриті. Потім ОСОБА_6 направився до приміщення тамбуру, де почав штовхати потерпілого ОСОБА_10 , після чого вони перемістились до прилавка, де обвинувачений зняв годинник та обхопив браслетом годинника кулак, після чого намагався нанести їм удари. Він від ударів ухилився, після чого обвинувачений наніс ОСОБА_10 удар кулаком правої руки з браслетом в площину підборіддя, після чого у потерпілого почала текти кров. Потім була викликана бригада швидкої медичної допомоги. Свідок додав, що потерпілий ОСОБА_10 не наносив ударів обвинуваченому, а лише намагався його схопити;
? показаннями свідка ОСОБА_13 ,наданими суду першої інстанції, яка показала суду, що08.09.2018 вона працювала в закладі швидкого харчування «МакДональдс» за адресою: м. Київ, Дарницький район, вул. Гришка, 7, та бачила, як обвинувачений ОСОБА_6 приблизно о 22 год. 47 хв. зайшов до приміщення закладу та під час відкриття розбив скло вхідних дверей, після чого направився до туалету. Про цей випадок повідомили потерпілому ОСОБА_10 , який разом із свідком ОСОБА_12 очікували ОСОБА_6 біля вбиральні. Коли обвинувачений вийшов з туалету, потерпілий попросив його затриматись для з`ясування обставин розбиття дверей, однак обвинувачений почав агресивно себе поводити, нецензурно лаятись, направився до бокових дверей, які були зачинені, після чого повернувся у тамбур, почалась штовханина, в ході якої обвинувачений та потерпілий перемістились до зали. Після цього вона бачила, як ОСОБА_6 зняв годинник та надягнув браслет годинника на кулак, яким наніс удар потерпілому ОСОБА_10 . Свідок зазначила, що обвинуваченому ніхто не наносив тілесні ушкодження;

? показаннями свідка ОСОБА_14 , наданими суду першої інстанції, яка показала суду, що08.09.2018 о 22 год. 47 хв. в її присутності обвинувачений ОСОБА_6 зняв годинник та браслетом годинника розбив потерпілому ОСОБА_10 підборіддя;

? даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08.09.2018, з якого вбачається, що в цей день ОСОБА_10 звернувся до Дарницького УП ГУНП у м. Києві із заявою про те, що в 08.09.2018 о 22-40 год. в закладі «Макдональдз» по вул. Гришка, 7 невідомий чоловік наніс удар рукою в обличчя та завдав ушиблену рану підборіддя (а.с. 52);
? висновком судово-медичної експертизи № 1580/Е від 24.09.2018, відповідно до якого на момент звернення за медичною допомогою 08.09.2018 о 23:40 у ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мало місце тілесне ушкодження ? забійна рана на підборідді по центру та справа та садно і підщелепній ділянці. Вказане тілесне ушкодження за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров?я на строк понад 6, але менш ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров?я). Виявлене ушкодження не має ознак небезпеки для життя. Характер та морфологічні властивості виявленого ушкодження, свідчать про те, що воно утворилось внаслідок травматичної дії тупим предметом, характерні властивості якого в ушкодженні не відобразились, за давністю може відповідати вказаному терміну (а.с. 54-57);

? показаннями судово-медичного експерта ОСОБА_15 , наданими суду першої інстанції, яка підтримала наданий нею висновок та підтвердила, що виявлене у потерпілого тілесне ушкодження могло утворитись внаслілок удару кулаком;
? відеозаписом з камер відеонагляду в приміщення закладу «Макдональдз», дослідженого безпосередньо судом першої інстанції, на якому зафіксовано, як о 22-45 год. до приміщення закладу, різко відкривши двері, зайшов ОСОБА_6 . На 22-45 год. на відео помітний також потерпілий ОСОБА_10 , який разом із персоналом оглядає вхідні двері приміщення. На 22-47 год. ОСОБА_6 намагаються зупинити працівники «МакДональдзу». О 22:47:37 год. потерпілий ОСОБА_10 підійшов до ОСОБА_6 , який відштовхнув ОСОБА_10 від себе. Далі видно, як ОСОБА_6 відійшов в бік, зняв годинник з лівої руки, надів на кулак правої руки, після чого прийняв бойову стійку та намагався нанести ОСОБА_10 удари. На 22:48 год. видно як ОСОБА_10 тримається за підборіддя, а ОСОБА_6 виходить з приміщення закладу (а.с. 62-67).

Сторона захисту, яка ініціювала перегляд даного кримінального провадження в апеляційному порядку, клопотань про повторний допит потерпілого, свідків та експерта в суді апеляційної інстанції не подавала.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях зазначає, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (п.29-30 рішення у справі "Руїз Торія проти Іспанії"). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§2 рішення у справі "Хірвісаарі проти Фінляндії").
Отже, з урахуванням висновків Європейського суду з прав людини, не вдаючись до повторної оцінки показань потерпілого, свідків та експерта апеляційний суд погоджується з мотивами суду першої інстанції, викладеними в вироку суду щодо цих доказів, та бере за основу ту оцінку, яка їм надана їм місцевим судом.
Зокрема апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що викриваючі показання потерпілого ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 відповідають фактичним обставинам справи, є правдивими, логічними та взаємоузгодженими між собою та іншими доказами, а тому будь-яких сумнівів у їх достовірності в колегії суддів не виникає.

У зв?язку з цим, доводи захисника щодо невірного викладення судом першої інстанції показань потерпілого і свідків, а також щодо протиріч їх показань, за відсутності клопотання щодо їх повторного допиту в апеляційному суді, колегією суддів не перевіряються.

Відтак, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у обвинуваченого ОСОБА_6 умислу на спричинення потерпілому ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, про що свідчить зняття обвинуваченим з лівої руки годинника та його фіксування на кулакуправої руки, та нанесення таким чином потерпілому удар у підборіддя. Крім того, на існування в обвинуваченого умислу вказує також прийняття ним бойової позиції перед нанесеннями ударів.
Не викликають сумнівів також і наявні в матеріалах справи письмові докази: протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08.09.2018, висновок судово-медичної експерти № 1580/Е від 24.09.2018, відеозапис з камер відеонагляду.

Оцінюючи вказані докази суд визнає їх належними, такими, що прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, зокрема час, місце, спосіб нанесення обвинуваченим потерпілому легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров?я останнього, та допустимими, так як досліджені судом докази отримані в порядку встановленому КПК України, при їх отриманні не було допущено істотних порушень прав та свобод людини гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Вказані письмові докази як в своїй сукупності, так і кожен окремо доводять вчинення ОСОБА_6 по відношенню до потерпілого ОСОБА_10 злочинних дій, які підлягають кваліфікації за ч.2 ст.125 КК України.
Таким чином, попри наведені в апеляційній скарзі захисником доводи, судом першої інстанції повністю виконані вимоги ч.1 ст.94 КПК України і здійснена ним оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, відповідно до вимог закону, при цьому кожен доказ оцінений з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.
Колегія суддів вважає, що ухвалюючи вирок, суд першої інстанції відповідно до вимог кримінального процесуального закону, забезпечивши принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч.2 ст.22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, ретельно перевірив представлені сторонами докази, навів детальний аналіз усіх досліджених доказів і дав належну оцінку кожному з них в їх сукупності і взаємозв`язку і обґрунтовано визнав доведеним у поза розумний сумнів вину ОСОБА_6 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

За таких обставин, оскільки порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у інкримінованому йому злочині колегією суддів не виявлено, а доводи апеляційної скарги захисника свого підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження в апеляційному порядку не знайшли, то підстав для скасування вироку місцевого суду, як того просить апелянт, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Дарницького районного суду міста Києва від 10.04.2019 відносно ОСОБА_6 за ч.2 ст.125 КК України ? залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на дану ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №753/18889/18
Апеляційне провадження № 11-кп/824/1848/2019
Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_16
Суддя-доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1