Справа № 384/369/18
Провадження № 1-кп/396/21/19
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.05.2019 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, народилась, зареєстрована та проживає АДРЕСА_1 , освіта базова вища, працює оператором КОЛ-центру у віддаленому форматі, не заміжня, на утриманні має одну малолітню дитину, раніше не судима;
у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України,
секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_2 ,
представника потерпілого ОСОБА_6
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 вчинилапривласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем та вчинила умисні дії, які виразились у складанні та видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів та привласнила чуже майно, шляхом зловживання своїм службовим становищем, вчинене повторно.
Кримінальні правопорушення було вчинено за наступних обставин.
Таким чином, обвинувачена ОСОБА_2 , своїми умисними діями, які виразились в привласненні чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 191 КК України.
Таким чином, обвинувачена ОСОБА_2 , своїми умисними діями, які виразились у складанні та видачі службовою особою за відомо неправдивих офіційних документів, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 366 КК України.
Крім того, 15 червня 2017 року, у невстановленнй час обвинувачена ОСОБА_2 перебуваючи а своєму службовому кабінеті філії-Кіровоградське обласне управління AT «Ощадбанк», який розташований за адресою: смт. Вільшанка вул. Миру, 48,Вільшанського району Кіровоградської області, отримала від бухгалтера КП Добрянської сільської ради ОСОБА_9 гроші в сумі 8 650,00 грн. для внесення на рахунок підприємства за комунальні послуги. Отримавши грошові кошти в сумі 8650.00 грн. які останній були ввірені для внесения на рахунок підприємства за комунальні послуги у обвинуваченої ОСОБА_2 виник умисел їх привласнити.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на привласнення ввіреного їй майна обвинувачена ОСОБА_2 15.06.2017 року о 12 год. 14 хв., діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, з метою особистого збагачення злочинним шляхом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальної шкоди, шляхом вільного доступу, отримавши від бухгалтара КП Добрянськоої сільської ради ОСОБА_9 гроші сумі 8 650,00 грн. зарахувала їх на рахунок № НОМЕР_1 КП Добрянської сільської ради, про що внесла інформацію до банківської системи «Барс» філії Кіровоградського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України», та видала бухгалтеру) КП Добрянської сільської ради квитанцію №1 референс №90009068). В подальшому. 15.06.2017 о 12:16 год., обвинувачена ОСОБА_2 операцію з внесення на рахунок № НОМЕР_1 КП Добрянської сільської ради грошової виручки в сумі 8 650 грн. в порушення вимог Розділу 4 Глави 111 інструкції з організації касової роботи та здійснення касових операцій в установах AT «Ощадбанк» сторнувала, а грошові кошти у вказаній сумі привласнила, завдавши ПАТ «Державний ощадний банк України» матеріальних збитків на вказану суму.
Таким чином, обвинувачена ОСОБА_2 , своїми умисними діями, які виразились у привласненні чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене повторно, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 191 КК України.
До пояснень додала, що вчинила дані злочини оскільки потрібні були кошти на пологи та придбання майбутній дитині речей.
У вчиненому щиро розкаюється. Просить суд суворо не карати та звільнити від кримінальної відповідальності.
З врахуванням свідчень обвинуваченої, яка визнала себе винною та визнала всі обставини викладені в обвинувальному акті, судом роз`яснено учасникам справи положення ч.3 ст.349 КПК України, та з врахуванням думки прокурора, який наполягав на загальному порядку дослідження доказів, суд ухвалив дослідити докази у кримінальному провадженні в загальному порядку: допитати обвинувачену, представника потерпілого, свідків та дослідження письмових і речових доказів по справі.
Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що працює бухгалтером КП Добрянської сільської ради, в кінці липня 2017 року їй необхідно було взяти банківську виписку по рахунку коштів, ОСОБА_10 , до якої вона зверталась раніше була у відпусткі, тому того разу вона звернулась до ОСОБА_11 , і виявилась на рахунку нестача коштів. Телефонували ОСОБА_2 але вона не відповідала на дзвінки. Пізніше їй порадили звернутися до управління банку в м. Кіровограді, так вона і зробила. Через деякий час зателефонувала ОСОБА_10 і запропонувала зустрітися, під час зустрічі остання забрала в неї чек та порвала його. Пізніше працівники банку виявили, що чеки які було видано ОСОБА_12 не проведено офіційно. В ході ревізії ОСОБА_2 кошти відшкодувала.
Дані обставини склалися випадково, коли вона приходила до банку здавати виручку по касі на рахунок, через відсутність зв`язку не працювала банківська програма, зайшовши до ОСОБА_2 остання запропонувала залишити кошти, сказавши, що перерахує їх пізніше. Через деякий час віддала квитанцію. До пояснень свідок додала, що не могла передбачити підробку квитанції. Після даного випадку перераховує кошти лише через касу.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що працює в Вільшанському відділені АТ «Ощадбанк», коли приходить до банку клієнт подає заявку працівник відриває корінець і клієнт з чеком та грішми проходить до каси сплатити готівку. В даному випадку їй відомо, що клієнт, зокрема ОСОБА_13 залишила ОСОБА_2 чек та готівку. Для проведення даної операції нада пороль та логін комп`ютера знати. Якщо один працівник тимчасово заміняє іншого, йому видає тимчасовий пароль обласне управління. Що саме сталось і яким чином, саме у даному випадку вона подробиць не знає лише чула з розповідей, оскільки в травні 2017 року тривалий час перебувала на лікуванні, а коли вийшла на роботу, ОСОБА_10 вже перебувала у дикретній відпустці. Влітку звернулась бухгалтер КП і повідомила, що не вистачає коштів на рахунку. Пояснила, що залишала декілька разів чек та готівку ОСОБА_14 , провели перевірку та з`ясувалось, що ОСОБА_2 підробила квитанцію. Особисто вона потім коригувала виписку по рахунку та побачила, що кошти по касі не проведено.
Вина обвинуваченої ОСОБА_2 , у скоєнні кримінальних правопорушень, крім її показів та щирого каяття, пояснень представника потерпілого та свідків, підтверджується іншими перевіреними в судовому засіданні доказами, які суд визнає правдивими, достовірними і ні одна сторона не поставила їх у сумнів під час судового розгляду, тому і у суду немає жодної підстави, ставити їх під сумнів, зокрема, на підтвердження вини обвинуваченої та сум завданої шкоди, а саме:
- свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи «Комунальне підприємство Добрянської сільської ради» №550019;
- інформація про юридичну особу «Комунальне підприємство Добрянської сільської ради»;
- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 17.04.2018 року, відповідно до якого Добрянською сільською радою надано для ознайомлення виписку по рахунках за грудень 2016 року, червень 2017 року, липень 2017 року, серпень 2017 року, вересень 2017 року, квитанція від 28.12.2016 року, копія квитанції від 15.06.2017 року, з пояснень ОСОБА_9 оригінал даної квитанції 11.09.2017 року порвала ОСОБА_2 ;
- опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді;
- протоколом огляду предмету від 20.04.2018 року, з фототаблицями, відповідно до якого об`єктом огляду являється поліпропіленовий пакет №4243234 з логотипом «слідчий підрозділ Національної поліції України», в середині якого знаходяться копія квитанції №1 (90009068) від 15 червня 2017 року, квитанція № 3 (79520953) від 16 грудня 2016 року, квитанція № 3 (79520953) від 28 грудня 2016 року, виписка по рахункам за період 01.12.2016-31.12.2016, виписка по рахункам за період 01.06.2017-30.06.2017, виписка по рахункам за період 01.07.2017-30.07.2017, виписка по рахункам за період 01.08.2017-31.08.2017, виписка по рахункам за період 01.07.2017-30.09.2017, які після огляду упаковані в папаеровий конверт з пояснювальним текстом;
- постановою про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 20.04.2018 року, відповідно до якої визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження: квитанція № 3 (79520953) від 16 грудня 2016 року, квитанція № 3 (79520953) від 28 грудня 2016 року, виписка по рахункам за грудень 2016 року, виписка по рахункам за червень 2017 року, виписка по рахункам за липень 2017 року, виписка по рахункам за серпень 2017 року, виписка по рахункам за вересень 2017 року;
- наказом (розпорядження) №1296/ОК від 22.09.2015 року про прийняття на роботу ОСОБА_2 ;
- наказом №2311-к від 19.09.2016 року, про покладення виконання обов`язків на ОСОБА_2 , відповідно до якого на неї покладено обов`язки керуючого, на період відпустки ОСОБА_11 з 3 жовтня 2016 року по 18 жовтня 2016 року;
- наказом №2311-к від 30.11.2016 року, про покладення виконання обов`язків на ОСОБА_2 , відповідно до якого на неї покладено обов`язки керуючого;
- наказом №2781-к від 08.12.2016 року, про покладення виконання обов`язків на ОСОБА_2 , відповідно до якого на неї покладено обов`язки керуючого, з 09.12.2016 року по 11.12.2016 року;
- наказом №248-в від 02.03.2017 року, про надання відпустки ОСОБА_11 з 03.03.2017 року по 05.03.2017 року;
- наказом №640-к від 26.05.2017 року, про покладення виконання обов`язків на ОСОБА_2 , відповідно до якого на неї покладено обов`язки керуючого з 26.05.2017 року, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю ОСОБА_11 ;
- наказом №994-в від 10.07.2017 року, про надання відпустки ОСОБА_11 з 01.07.2017 року по 28.07.2017 року;
- наказом №887-к від 28.07.2017 року, про скасування виконання обов`язків ОСОБА_2 ;
- договором №800 про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 16.05.2016 року, відповідно до якого однією із сторін договору є ОСОБА_2 ;
- інструкцією з організації роботи та здійснення касових операцій в установах АТ "Ощадбанк";
- постановою про відібрання зразків для проведення експертизи від 21.08.2018 року відповідно до якої відібрано зразки підпису ОСОБА_2 для проведення судової почеркознавчої експертизи;
- заявою ОСОБА_2 від 21.04.2018 року про надання згоди на відібрання зразків підпису і почерку для проведення експертизи;
- протоколом отримання зразків для проведення експертизи від 21.04.2018 року, відповідно до якого у ОСОБА_2 було відібрано зразки почерку та підпису;
- постановою про призначення судової почеркознавчої експертизи за експертною спеціальністю 1.1 (дослідження почерку і підписів) від 07.05.2018 року;
-висновком експерта №110 від 16.05.2018 року, відповідно до якого Питання, чи виконано підпис в квитанції № 1 (90009068) від 15 червня 2017 року ОСОБА_2 не вирішувалось у зв`язку з тим, що встановити відсутність факту монтажу в технічному зображенні квитанції № 1 (90009068) від 15 червня 2017 року не виявилось можливим з причини відсутності ознак монтажу, що не виключає його наявності.
Підписи, розташовані в: графі "Підписи банку" в квитанції № 3 (79520953) від 16 грудня 2016 року та правій частині аркушу в квитанції № З (79520953) від 28 грудня 2016 року виконані ОСОБА_2 ;
- протоколом тимчасового доступу до речей і матеріалів від 29.05.2018 року відповідно до якого проведено ознайомлення по рахунку № НОМЕР_2 КП Добрянської сільської ради від 28.12.2016 року та 15.06.2017 року;
28.12.2016 року операції проводились, внесення виручки та перерахування платіжних доручень (скан додається). Оригінали документів передано до Айрона;
Індивідуальне комп`ютерне обладнання та знакодрукуючі пристрої (принтери, МФУ та ін.) за конкретним користувачем не закріплюється, вся техніка на ТВБВ обліковується за матеріально відповідальною особою;
- відомостями по оплаті за водопостачання станом на 15.05.2018 року, з видатковими касовими ордерами;
- відомостями по оплаті населення за водопостачання станом на 16.12.2016 року, з видатковими касовими ордерами;
- протоколом огляду предметів від 05.06.2018 року, відповідно до якого предметом огляду є спецпакет з логотипом експертної служби №4170544 з нанесеним рукописним текстом «матеріали судово-почеркознавчої експертизи №110 від 16.05.2018 року, судовий експерт ОСОБА_16 »;
- матеріалами перевірки №833 за фактом заяви ОСОБА_9 на 33 аркушах;
Особову справу № 406211,401413,601696 одержувача допомоги ОСОБА_2 місце проживання АДРЕСА_2 , передано на відповідальне зберігання власнику - УСЗН Вільшанської РДА в Кіровоградській області
Матеріали перевірки № 833 за заявою ОСОБА_9 на 33 арк. передано на відповідальне зберігання власнику Вільшанське ВП Голованівського ВП ГУНП в Кіровоградській області.
Досліджено речові докази кримінального провадження:
- виписка по рахункам за грудень 2016 року, виписка по рахункам за червень 2017 року, виписка по рахункам за липень 2017 року, виписка по рахункам за серпень 2017 року, виписка по рахункам за вересень 2017 року, які знаходяться в білому папаревому конверті;
- квитанція № 3 (79520953) від 16 грудня 2016 року, квитанція № 3 (79520953) від 28 грудня 2016 року, чотири первинні упаковки та експериментальні зразки почерку та підпису ОСОБА_2 на 10 арк., які знаходяться в поліпропіленовому конверті з логотипом "Національна поліція України Голоне слідче управління";
Докази, покладені судом в обгрунтування вироку, отримані у відповідності до діючих процесуальних правил.
Суд вважає, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства.
Відповідно до ст.ст. 22, 93 КПК України, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, обвинувачена та сторона захисту не довели суду, що скоєно злочини в результаті складних життєвих обставин обвинуваченої.
Даючи оцінку показанням обвинуваченої ОСОБА_2 , що злочини вона вчинила через скрутне матеріальне становище викликане їх потребою на пологи, суд відноситься критично та вважає, що дані пояснення обвинуваченою надані з метою ухилення від відповідальності за скоєні злочини та покращення свого процесуального становища, суд вважає, що оскільки обвинувачена розуміла, що скоїть злочин, тому повинна нести відповідальність за вчине нею діяння.
При визначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_2 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, які, згідно із ст. 12 КК України, є злочинами середньої тяжкості, обставини вчинення, мету та мотив вчинення злочинів, наслідки, які настали, дані, що характеризують особу обвинуваченої, стан здоров`я, умови життя та ставлення обвинуваченої до вчиненого нею діяння, а також пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
Обставинами, що пом`якшують відповідальність обвинуваченої ОСОБА_2 , суд визнає її щире каяття, активне сприяння розкритті злочинів, добровільне усунення заподіяної шкоди, вчинення злочину жінкою в стані вагітності.
Обставин, що обтяжують відповідальність обвинуваченої ОСОБА_2 , передбачені ст. 67 КК України - судом не встановлено.
Згідно досудової доповіді та висновку Вільшанського районного сектору філії Державної установи Центр пробації» у Кірвооградській області, щодо вчинення правопорушень обвинуваченою ОСОБА_2 , вбачається, що виправлення обвинуваченої без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням, огран пробації вважає доцільним покладення на неї обов`язку відповідно до ч.2 ст. 76 КК України. Ризик вчинення ОСОБА_2 повторного кримінального правопорушення оцінюється, як середній та ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, оцінюється, як середній. (а.п. 66-69)
Суд приймає до уваги досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченої, складену відповідно до вимог ст.314-1 КПК України, у відношенні обвинуваченої.
Відповідно до абзацу 17 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченої.
Обвинувачена ОСОБА_2 за місцем проживання характеризується позитивно, не одружена, має на утриманні малолітнього сина 2017 року народження, працює у віддаленому форматі оператором кол-центру, отримує зі слів обвинуваченої заробітну плату в розмірі 8-9 000 гривень, раніше не судима, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.
Зважаючи на вимоги ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні права та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.
З наданих суду матеріалів вбачається, що обвинувачена ОСОБА_2 за місцем проживання та місцем роботи характеризується позитивно, до адміністративної відповідальності не притягувалася, вперше вчинила злочини середньої тяжкості, жодного подібного випадку в біографії обвинуваченої не встановлено, має на утриманні малолітню дитину 2017 року народження, завдану шкоду відшкодувала повністю та звільнилась з місця роботи.
Заслухавши доводи сторони захисту та обвинувачення, зважаючи на позитивну характеристику обвинуваченої суд зазначає, що згідно примітки до ст. 45 КК України, корупційними злочинами відповідно до цього Кодексу вважаються кримінальні правопорушення, передбачені ст. ст. 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410 КК України у випадку їх вчинення службовим становищем, а також кримінальні правопорушення, передбачені ст. ст. 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 КК України.
Відповідно до положень ст. 48 КК України, особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність, або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.
Аналогічну заборону на застосування до корупційних злочинів містять і положення ст. 74 КК України, яка передбачає звільнення особи від покарання.
Також, відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання, зокрема у вигляді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробовуванням.
Вказана норма встановлює заборону на застосування положень ст. 75 КК України до осіб, що вчинили корупційний злочин. Вжите формулювання «крім випадків засудження за корупційний злочин» свідчить про виключення осіб, котрі вчинили такий злочин, з кола суб`єктів, до яких можуть бути застосовані зазначені норми кримінального закону. Згідно до ч. 1 ст. 75 КК України, заборона щодо звільнення від відбування покарання з випробуванням осіб, засуджених за корупційний злочин, не містить винятків і є загальною нормою.
Отже, при визначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_2 суд не може задовольнити клопотання сторони захисту та застосувати норми ст. 48, ст. 74, та ст 75 КК України, оскільки норми даних статей вказують на заборону звільнення від показрання за корупційні злочини.
Зваживши у сукупності викладені обставини, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням наслідків, які настали в результаті вчиненого правопорушення, всіх пом`якшуючих обставин: щире каяття, активне сприяння розкритті злочинів, добровільне усунення заподіяної шкоди, вчинення злочину жінкою в стані вагітності та відсутність обтяжуючих обставин, суд приходить до висновку про те, що покарання обвинуваченій за ч.1 ст. 366 КК України слід призначити у межах санкції даної статті у вигляді штрафу, який остання спроможна сплатити.
Крім того відповідно до вимог ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій
Щодо особи, винної у вчиненні декількох злочинів, суд може призначити більш м`яке покарання, ніж передбачене законом, окремо за кожний злочин або тільки за один із них і остаточно визначити покарання за правилами ст. 70 КК. Застосування положень ст. 69 КК щодо покарання (як основного, так і додаткового), призначеного за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків, є неприпустимим.
Призначенню покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, не перешкоджає наявність у цій же санкції альтернативних, більш м`яких покарань.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 191 КК України суд враховує думку прокурора та представника потерпілого, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину: її щире каяття, активне сприяння розкритті злочинів, добровільне усунення заподіяної шкоди, вчинення злочину жінкою в стані вагітності, відсутності обставин, що його обтяжують, критичне ставлення обвинуваченої до вчиненого нею діяння, особу обвинуваченої, яка характеризується позитивно, за місцем вчинення злочину звільнилася, працює у віддаленому форматі, її молодий вік, наявність на утриманні малолітньої дитини 2017 року народження, та те, що кримінальне правопорушення вчинила вперше, завдану шкоду відшкодувала, а також мету призначеного покарання та завдання кримінального провадження - виправити особу, винувату у вчиненні кримінального правопорушення, а не тільки покарати її.
У роз`ясненнях, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7 (зі змінами), зокрема в п.1, звертається увага на те, що суди при призначенні покарання мають суворо дотримуватися вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а в п.3 наголошується на тому, що, встановлюючи ступінь тяжкості злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його скоєння (зокрема форми вини, мотиву й мети, способу, стадії скоєння, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали).
Враховуючи вище викладене, дотримуючись справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, яка самостійно виховує малолітнього сина,враховуючи пом`якшуючі обставини: щире каяття, активне сприяння розкритті злочинів, добровільне усунення заподіяної шкоди, вчинення злочину жінкою в стані вагітності та відсутність обтяжуючих обставин, суд вбачає наявні підстави, при призначенні покарання із застосуванням ст. 69 КК України та можливість перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 2 ст. 191 КК України, а саме штрафу, який остання в змозі сплатити так як повідомила суд що працює у віддаленому форматі оператором кол-центу та отримує заробіток в розмірі 8-9 000 грн., щомісячно, з позбавленням права обіймати посади та займатись діяльністю пов`язаною з розпорядженням матеріальними цінностями.
При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження скоєння нею нових злочинів (кримінальних правопорушень).
Згідно ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів, суд призначивши покарання за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Пленум Верховного суду України у п. 21 Постанови №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання»" (з наступними змінами) роз`яснив, що при вирішенні питання про те, який із передбаченихст.70 КК принципів необхідно застосувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинання менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд повинен врахувати крім даних про особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.
У відповідності до положень ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 цього ж Кодексу, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
З урахуванням наведеного, обставин, які пом`якшує покарання та істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину, та практику Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання, а також врахувавши дані про особу винуватої і того, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, поведінку засудженої за період кримінально-процесуального провадження, чим фактично досягнута мета покарання суд прийшов висновку про можливість призначення ОСОБА_2 покарання, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства а у виді штрафу.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Процесуальні витрати на залучення експертів відсутні.
Речові докази після набрання вироком законної сили, а саме:
- квитанція № 3 (79520953) від 16 грудня 2016 року, квитанція № 3 (79520953) від 28 грудня 2016 року, виписка по рахункам за грудень 2016 року, виписка по рахункам за червень 2017 року, виписка по рахункам за липень 2017 року, виписка по рахункам за серпень 2017 року, виписка по рахункам за вересень 2017 року, які знаходяться при матеріалах кримінального провадження, як речовий доказ - необхідно повернути філії Кіровоградське обласне управлянн АТ «Ощадбанк»,
- експериментальні зразки почерку та підпису ОСОБА_2 на 10 арк., які зберігаються при матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах справи.
Захід забезпечення кримінального провадження не обирався, підстав для обрання до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України та призначити їй покарання:
- за ч. 2 ст. 191 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, призначити покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн 00 коп. з позбавленням права обіймати посади та займатись діяльністю пов`язаною з розпорядженням матеріальними цінностями на строк 1 (один) рік.
- за ч. 1 ст. 366 КК України призначити покарання у виді штрафу в розмірі 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 4250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) грн 00 коп., з позбавленням права обіймати посади та займатись діяльністю пов`язаною з розпорядженням матеріальними цінностями на строк 1 (один) рік.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України, призначити ОСОБА_2 остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді штрафу в розмірі 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 4250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) грн 00 коп., з позбавленням права обіймати посади та займатись діяльністю пов`язаною з розпорядженням матеріальними цінностями на строк 1 (один) рік.
Речові докази після набрання вироком законної сили, а саме:
- квитанція № 3 (79520953) від 16 грудня 2016 року, квитанція № 3 (79520953) від 28 грудня 2016 року, виписка по рахункам за грудень 2016 року, виписка по рахункам за червень 2017 року, виписка по рахункам за липень 2017 року, виписка по рахункам за серпень 2017 року, виписка по рахункам за вересень 2017 року, які знаходяться при матеріалах кримінального провадження, як речовий доказ - повернути філії Кіровоградське обласне управлянн АТ «Ощадбанк»,
- експериментальні зразки почерку та підпису ОСОБА_2 на 10 арк., які зберігаються при матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду області шляхом подачі апеляції через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1