ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2166/19 Справа № 175/195/17-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 0002799 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2019 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 ,
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2019 року ОСОБА_6 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 23 серпня 2019 року.
Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що з урахуванням того, що розгляд справи з об`єктивних причин не може бути закінчений до спливу цього строку - 20.07.2019 року, а ризики, що були підставою для обрання та неодноразового його продовження не відпали і їх ступінь унеможливлює обрання більш м`якого запобіжного заходу, оскільки такими ознаками продовжують бути, із урахуванням особи ОСОБА_6 обставини висунутого йому обвинувачення, підвищена суспільна небезпечність інкримінованих злочинів і суворість покарання, яке загрожує йому у разі доведеності вини за вчинення умисного особливо тяжкого злочину.

В апеляційних скаргах на ухвалу:
- обвинувачений ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати, та постановити нову ухвалу, якою змінити йому міру запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт.
В обґрунтування апеляційної скарги обвинувачений зазначає, що на протязі 2 років 8 місяців рішення суду не змінюється, тим самим погіршуючи його стан здоров`я, оскільки йому не надана необхідна медична допомога після операції. Ризики, передбачені ст.177 КПК України, є недоведеними, оскільки відсутні докази того, що саме він вчинив злочини, які йому інкримінуються.
Посилається на те, що у цьому кримінальному провадженні вже були допитані всі свідки, які підтвердили свої показання наданні ними на досудовому слідстві, та вивчені всі матеріали цього провадження. Суд першої інстанції продовжуючи йому строк запобіжного заходу, врахував його особистість, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 88 КПК України.
Вказує, що він не погоджується з обвинуваченням, на досудовому слідстві були проігноровані його скарги, клопотання та заяви, окрім того, порушувались його права на захист. Наявний факт застосування недозволених методів впливу, про які казали не тільки підозрювані, а й свідок ОСОБА_9 , котра є дочкою потерпілого ОСОБА_10 , та яка в судовому засіданні 27.03.2019 року показала, що вона ОСОБА_6 не знає та раніше не бачила, а також, що на досудовому слідстві до неї застосовували недозволені методи впливу (погрозу, шантаж) з метою обмовити підозрюваних.
Зазначає, що свідки обвинувачення, які проживають в с. Горяновка Дніпропетровської області, та сам потерпілий в судовому засіданні показали, що вони ОСОБА_6 не знають та за місцем свого проживання його не бачили, чим підтверджують те, що він злочину, який йому інкримінується не вчиняв. Свідки обвинувачення, які проживають рядом із ним, по вул. Приазовській в м. Дніпро, в судових засіданнях показали, що ОСОБА_6 знаходився за місцем свого проживання, сторонніх предметів не приносив.
Окрім цього зазначає, що він має позитивні характеристики, а також, що у вересні 2016 року йому було зроблено термінову операцію, після якої йому не рекомендовані фізичні навантаження, а злочини, які йому інкримінують вимагають саме таких навантажень. Вказує, що йому необхідно провести повне медичне обстеження, що неможливо зробити в слідчому ізоляторі м. Дніпро.
Також вказує на те, що на його утриманні знаходиться неповнолітня дитина і він не має наміру переховуватись від органів досудового слідства та суду.

- захисник ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати, та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши залишати житло з понеділка до суботи включно в період часу з 20.00 годин до 06.00 годин, а у неділю цілодобово, за виключенням прибуття на виклик суду, а також окрім випадків необхідності отримання ОСОБА_6 невідкладної медичної допомоги та в разі виникнення надзвичайних ситуацій, які б унеможливили безпечне для життя та здоров`я перебування обвинуваченого у житлі.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що на момент винесення судом оскаржуваної ухвали, обвинувачений ОСОБА_6 тривалий час, а саме 2 роки 7 місяців 2 дні утримується під вартою. За цей час судом допитані потерпілий, всі свідки, заслухано обвинувачених, досліджено докази. Таким чином, суд не може залишати поза увагою фактор тривалості розгляду цього кримінального провадження.
Вказує на те, що обставини висунутого ОСОБА_6 обвинувачення, його особа, підвищена суспільна небезпечність інкримінованих йому злочинів та суворість покарання, яке загрожує йому у разі доведеності вини за вчинення умисного особливо тяжкого злочину не є жодним із ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали свої апеляційні скарги, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисника, просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду в межах апеляційної скарги.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішення суду про тимчасове залишення обвинуваченого ОСОБА_11 у ДП ДУВП № 4 до закінчення судового розгляду кримінального провадження, іншими учасниками провадження не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.
Вирішуючи питання законності судового рішення, ухваленого щодо ОСОБА_6 , колегія суддів зазначає таке.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як встановлено колегією суддів у судовому засіданні та що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах контрольного провадження № 175/195/17-к, 25 червня 2019 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області, в порядку ст. 331 КПК України, було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 .
Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, що були підставою для обрання запобіжного заходу та неодноразового його продовження, передбачені п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , а також доводи обвинуваченого та його захисника щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою та в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Наявність тих обставин, що обвинувачений ОСОБА_6 має на утриманні неповнолітню дитину, хоча і мають місце, однак не є безумовними підставами для відмови в продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Колегія суддів вважає, що ці обставини в цьому випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Разом з цим, вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції, відповідно до ст. 178 КПК України, врахував тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим, особу обвинуваченого, який обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, та відповідно наявність передбачених п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК ризиків, які не припинили існувати, тому дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою останнього та відсутність процесуальної необхідності застосування менш суворого виду запобіжного заходу.
Всі викладені обвинуваченим ОСОБА_6 та його захисником ОСОБА_7 апеляційні доводи були об`єктом дослідження судом при продовженні йому строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданих апеляційних скарг не встановлено.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2019 року в частині продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: