Справа № 128/1549/18
Провадження № 1-кп/127/620/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці ініційоване судом питання щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, відомості про який внесені 29.06.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000110, -
ВСТАНОВИВ:

На розгляді Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 та ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний повторно до спливу продовженого строку розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.05.2019 обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 15.07.2019, з урахуванням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Судом поставлено на обговорення питання щодо доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Прокурор в судовому засіданні просив продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 мотивуючи тим, що ризики, які мали місце на момент обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшилися, а навпаки посилюються з урахуванням стадії судового розгляду. ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину. Під час перебування на волі обвинувачений може впливати на свідків, перешкоджати встановленню істини, а також продовжити злочинну діяльність.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 щодо продовження дії запобіжного заходу заперечував мотивуючи тим, що ризики передбачені ст. 177 КПК України, стороною обвинувачення не доведені. Крім того, на переконання захисту, стороною обвинувачення порушено главу 2 КПК України. Захисник зазначив, що обвинувачений не може впливати на свідків, оскільки прокурор від допиту свідків сторони обвинувачення відмовився, а наразі триває допит свідків сторони захисту. Адвокат ОСОБА_7 звертав увагу суду, що у його підзахисного під час затримання не знайдено жодних заборонених речей, та обвинувачений взагалі не є причетним до вчинення злочину, в якому його обвинувачують. Адвокат ОСОБА_7 просив зазначив, що саме лише тяжкість статті не може бути підставою для продовження дії найсуворішого запобіжного заходу. З урахуванням практики ЄСПЛ просив змінити запобіжний захід на інший не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника. Додатково зазначив, що він під час досудового розслідування вчасно з`являвся на виклики до слідчого. Також обвинувачений зазначив, що врахування ризику впливу на свідків, як підставу для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою є хибною, оскільки триває допит свідків сторони захисту.
Обвинувачена ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилася.
Захисник обвинуваченої ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 підтримав думку свого колеги.
Вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 331 КПК України під час судового засідання суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити або скасувати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою чи зміни запобіжного заходу, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином.
При вирішенні питання про зміну запобіжного заходу або продовження строку обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я обвинуваченого, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Згідно рішень Європейського суду з прав людини автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою суд з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, чинити тиск на свідків, які ще не допитані в судому засіданні, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином.
Також суд, враховує положення п. с) ч. 1 ст. 5 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» згідно якого: нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити права обвинуваченого, а також високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів (п.35 рішення ЄСПЛ №12369/86 від 26.06.1991 року «Летельє проти Франції»).
Суд при вирішенні питання щодо продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою враховує також те, що останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який, в разі доведення його винуватості, загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк. Відтак, у суду є підстави вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_6 може переховуватись від суду. Обвинувачений до затримання не був працевлаштований, тому існує ризик, що у разі зміни останньому запобіжного заходу на більш м`який, він може продовжувати вчиняти інші злочини. Крім того існує ризик, що обвинувачений може іншим чином перешкоджати розгляду кримінального провадження в суді.
За таких обставин, колегія суддів, враховуючи всі обставини в їх сукупності вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 необхідно продовжити строком на шістдесят днів.
Крім того судом враховано рішення Конституційного суду України №4-р/2019 від 13 червня 2019 по справі №3-208/2018(2402/18) відповідно до якого Конституційний Суд України визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кодексу, щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 177, 178, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою на 60 днів з 21.06.2019 до 19.08.2019 включно.
Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» для виконання та прокурору відділу прокуратури Вінницької області для відома.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Суддя-доповідач:

Судді: