Справа № 751/7742/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/530/19
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0007401, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Новозаводського районного суду м.Чернігова від 12 квітня 2019 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, українця, громадянина України, з професійно технічною освітою, непрацюючого, неодруженого, утриманців не має, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз:

- 18.11.2016 року Новозаводським pайонним судом м. Чернігова за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі; 06.08.2018 року звільнений умовно-достроково від відбування покарання на невідбутий строк покарання 1 рік 6 місяців 29 днів позбавлення волі згідно ухвали Менського районного суду Чернігівської області від 27.07.2018 року,

обвинувачуваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_6 , не погоджуючись з вироком суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати, а кримінальне провадження закрити за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12 квітня 2019 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Новозаводського pайонного суду м. Чернігова від 18.11.2016 року і остаточно йому призначено покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 визначено рахувати з дня фактичного затримання - 03.04.2019 року.

Стягнуто з нього на користь держави 858 грн. 00 коп. процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

Питання щодо речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 зазначає, що висновки суду, викладені у його рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи. Також судом було неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність.

Визнає свою вину тільки у незаконному заволодінні чужим майном, але не шляхом застосування насильства, а шляхом обману, оскільки потерпілий сам добровільно дав йому телефон і він відійшов подалі від потерпілого і потім побіг від нього. Зазначає, що будь-якого насильства або погроз застосування такого насильства він потерпілому не висловлював, що підтвердив в судовому засіданні і сам потерпілий.

Вважає, що в його діях наявний склад кримінального правопорушення передбаченого ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство).

При розгляді провадження судом І інстанції встановлено, що 19.09.2018 року, близько 02 год. 00 хв. ОСОБА_6 , маючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, знаходячись неподалік магазину «Будмайдан», що за адресою: вул. Старобілоуська, буд. 77, м. Чернігів, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом ривку з руки ОСОБА_8 , відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Huawei Tit u02», вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №4380-4382/18-24 від 25.10.2018 року, складає 2 844,78 грн, з карткою мобільного оператора «Лайфселл», вартість якої згідно висновку судово - товарознавчої експертизи №4380-4382/18-24 від 25.10.2018 року, складає 60 грн., карткою мобільного оператора «Водафон», вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 4380-4382/18-24 від 25.10.2018 року, складає 25 грн, а всього відкрито викрав майна на загальну суму 2 929,78 грн, що належать ОСОБА_8 , чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на зазначену суму.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без зміни, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку діянь за обставин, встановлених судом ґрунтується на допустимих і достатніх, ретельно досліджених в судовому засіданні доказах, детально викладених у вироку, які узгоджуються між собою та яким суд дав належну юридичну оцінку.

В судовому засіданні суду 1 інстанцій обвинувачений свою вину визнав частково, не погодився з кваліфікацією своїх дій. Показав, що заволодів мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_8 шахрайським шляхом, не вчиняв насильство по відношенню до потерпілого. Пояснив, що 18.09.2018 року близько 01 год. 00 хв. з потерпілим зустрівся біля заправки «Окко». Він запропонував випити пиво, вони пішли в сторону Будмайдана. Спілкувалися з потерпілим та його товаришем близько півгодини, разом випивали. ОСОБА_8 дістав свій телефон. Він бачив, що потерпілий у стані алкогольного сп`яніння, тому з метою заволодіння телефоном, вигадав причину зателефонувати на Viber керівнику. Він попросив телефон, потерпілий надав добровільно. Робив вигляд, що намагається телефонувати та почав з ним повільно відходити. За ним ніхто не біг, і не кричав. В подальшому, телефон продав біля магазину «Дитячий світ» за 1 000 грн.

Проте, суд 1 інстанції прийшов до правильного висновку про винуватість обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, що підтверджується доказами по даній справі.

Зокрема, потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні суду першої інстанції показав, що 18.09.2018 року він разом з товаришем ОСОБА_9 були на роботі, після вирішили випити пиво. Біля заправки «Окко» 19.09.2018 року близько 01 год зустрілися із ОСОБА_6 та запросили до себе. ОСОБА_6 побачив у нього телефон, захотів його подивитися, вихопив з його руки та почав від них повільно йти. ОСОБА_9 застеріг, що може відбутися крадіжка. Поки він відвернувся, обвинувачений почав швидко йти, а потім побіг разом з його телефоном. Він почав кричати та із товаришем побігли за ним, але не наздогнали. До цього випадку ОСОБА_6 він не знав.

Наведені свідчення потерпілого суд обґрунтовано поклав в основу вироку, дав їм належну оцінку та правильно визнав їх достовірними, оскільки вони підтверджують обставини вчинення обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення, узгоджуються між собою та підтверджуються іншими доказами, зібраними у кримінальному провадженні.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту та ілюстративної таблиці до нього від 26.10.2018 року за участю підозрюваного ОСОБА_6 , у присутності понятих, добровільно погодившись на проведення цієї слідчої дії, ОСОБА_10 детально продемонстрував про обставини скоєння ним злочину, як відкрито заволодів мобільним телефоном потерпілого, шляхом ривку з рук та вказав місце куди побіг з телефоном (а.п. 76-79).

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від потерпілого ОСОБА_8 від 19.09.2018 року, по факту відкритого заволодіння мобільним телефоном, де потерпілим зазначені обставини його вчинення. ( а.п. 49).

Протоколом огляду місця події від 19.09.2018 року з ілюстративною таблицею та план-схемою до нього, якими зафіксовано місце злочину, що відповідають свідченням потерпілого ( а.п. 54-58).

З протоколу огляду речей від 12.10.2018 року та оглянутим в суді першої інстанції відеозаписом, вбачається, що 19.09.2018 року о 01.44 год. в приміщення АЗС «ОККО» заходять потерпілий та обвинувачений, розраховується на касі потерпілий за пиво та о 01.45 год. виходять з приміщення АЗС (а.п. 66-69).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.10.2018 року, підтверджується, що свідок ОСОБА_11 впізнав обвинуваченого ОСОБА_6 та вказав, що саме він 19.09.2018 року близько 02.00 год. поблизу «Будмайдану» вихопив із рук потерпілого мобільний телефон і втік (а.п. 73-75).

Висновком експерта за результатами судово-товарознавчої експертизи № 4380-4382/18-24 від 25.10.2018 року встановлено, що вартість мобільного телефону марки «Huawei» модель Y6 Pro (TIT-U02), з урахуванням зносу станом на 19.09.2018 року складає 2 844,78 грн, середня ринкова вартість стартового пакету мобільного зв`язку «Водафон» станом на 19.09.2018 року складає 25 грн, середня ринкова вартість стартового пакету мобільного зв`язку «Лайфселл» станом на 19.09.2018 року складає 60 грн (62-64).

Також відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», якщо обман або зловживання довірою були лише способом отримання доступу до майна, а саме вилучення майна відбувалося таємно чи відкрито, то склад шахрайства відсутній. Такі дії слід кваліфікувати відповідно як крадіжку, грабіж або розбій.

Твердження ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі про необґрунтовану кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 186 КК, спростовуються дослідженими судом 1 інстанції доказами та така його позиція колегією суддів розцінюється як обраний спосіб захисту.

При наведених доказах, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтується на сукупності досліджених у судовому засіданні доказах і його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд, у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, особу винного, за останнім місцем проживання характеризується формально позитивно, до адміністративної відповідальності не притягувався, однак, не працює, з 07.08.2007 року перебуває на обліку в Чернігівському обласному наркодиспансері, раніше неодноразово судимий, в тому числі за аналогічні злочини, вчинив злочин в період невідбутого покарання, будучи звільненим умовно-достроково.

Крім того, суд першої інстанції врахував матеріальне становище, вік та стан здоров`я обвинуваченого, характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наслідки скоєного, його відношення до скоєного, який шкодував про вчинене та просив суворо не карати, також невідшкодування обвинуваченим завданих збитків, позицію потерпілого щодо міри покарання, який просив суворо не карати обвинуваченого і надією, що йому буде відшкодована шкода, та обґрунтовано дійшов висновку про призначення ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті інкримінованого йому злочину з реальним його відбуттям, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

А також, оскільки обвинувачений в період умовно-дострокового звільнення вчинив новий злочин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що йому остаточно слід призначити покарання за правилами ст.71 КК України.

Своє рішення щодо виду та розміру покарання суд належно мотивував, воно відповідає вимогам закону щодо мети покарання.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не вбачається, тому вирок суду є законним та обґрунтованим.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12 квітня 2019 року відносно ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженому, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4