Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/551/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2019 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницькому матеріали кримінального провадження №0002308за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 липня 2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, українця, громадянина України, неодруженого, освіта середня спеціальна, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-04.01.2019 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на
у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки; за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України 3 роки позбавлення волі; за ч.3 ст.185 КК України 3 роки 6 місяців позбавлення волі; за ч.2 ст.186 КК України 4 роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 04.01.2019 року виконується самостійно
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить вирок районного суду змінитив бік пом`якшення покарання, призначивши покарання за ч.1 ст.185, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ст.70 КК України у виді 2 років позбавлення волі та звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком відповідно до ст. 75 КК України строком на 2 роки.

Вважає вирок занадто суворим та таким, що не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Вказує, що його підзахисний вину визнав повністю, щиро розкаявся, сприяв слідству, цивільний позов потерпілими не заявлено.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винними за те, що він в період часу з грудня 2016 року по 26.02.2017 точна дата та час не встановлено, періодично знаходився з дозволу власника житла ОСОБА_10 в приміщенні належної йому квартири за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, з приміщення даної квартири таємно викрав майно на загальну суму 15612,18 грн. Після цього, ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_10 , матеріальну шкоду на вказану суму.
Крім того, в період часу з 07.03.2017 по 08.03.2017 точна дата та час не встановлено, ОСОБА_7 , повторно, умисно, із корисливих мотивів, маючи намір на таємне викрадення чужого майна прийшов до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_11 . Відкривши вхідну хвіртку, ОСОБА_7 проник на територію огородженого будинку за вищевказаною адресою. Після чого, через незачинені вхідні двері останній проник до приміщення господарчої споруди, яке призначене для постійного зберігання майна, звідки таємно викрав майно на загальну суму 1350,00 грн. Після чого, ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_11 , матеріальну шкоду на вказану суму.
Крім того, в період часу з 17.03.2017 по 18.03.2017 точна дата та час не встановлено, ОСОБА_7 , повторно, умисно, прийшов до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_11 . Відкривши вхідну хвіртку. ОСОБА_7 проник на територію огородженого будинку за вищевказаною адресою. Після чого, через незачинені вхідні двері останній проник до приміщення господарчої споруди, яке призначене для постійного зберігання майна, звідки таємно викрав, майно на загальну суму 4023,00 грн. Після чого, ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_11 , матеріальну шкоду на вказану суму.
Крім того, в період часу з 21.00 год., 20.03.2017 по 09.30 год. 21.03.2017 точна дата та час не встановлено ОСОБА_7 , повторно, умисно, прийшов до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_11 . Відкривши вхідну хвіртку, ОСОБА_7 проник на територію домоволодіння за вищевказаною адресою. Після чого, через незачинені вхідні двері проник до приміщення господарчої споруди, яке призначене для постійного зберігання майна, звідки таємно викрав майно на загальну суму 3500 грн. Після чого, ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зникли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_11 , матеріальну шкоду на вказану суму.
Крім того, 12.07.2017 р близько 15.00 год., ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_4 , помітив у потерпілого ОСОБА_10 , на балконі колесо від позашляховика в чорному чохлі, належне останньому. В цей момент у ОСОБА_12 виник умисел на вчинення відкритого викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 діючи умисно, повторно пішов на балкон та взяв звідти пневматичну шину марки COOPER, моделі DISCOVER ATS з колісним диском з легкого сплаву металу від позашляховика. В ходу чого не звертаючи уваги на прохання потерпілого, залишити його колесо та покинути приміщення квартири, ОСОБА_7 , відкрито заволодів вищевказаною пневматичною шиною з колісним диском з легкого сплаву металу від позашляховика, вартістю 5432,80 гривень. Після чого, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 5432,80 гривень.
Крім того, 03.03.2018, точний час не встановлено, у темну пору доби, ОСОБА_7 знаходився у подвір`ї будинку АДРЕСА_5 , де побачив погріб, який належить його сусідці ОСОБА_9 , який остання використовувала як сховище для зберігання продуктів, консервації та інших речей. ОСОБА_7 відкрив металеву ляду від погребу та по драбині спустився в нього, після чого побачив 4 мішки із картоплею в цей час у ОСОБА_7 , виник умисел на заволодіння майном ОСОБА_9 . Діючи умисно ОСОБА_7 викрав майно на загальну 600 грн. Після чого, ОСОБА_7 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Таким чином, завдавши потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на вказану суму.
Крім того, 06.03.2018 близько 15 год. ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом на заволодіння майном, прийшов до будинку АДРЕСА_6 , шляхом вільного доступу через незачинені двері, проник на дах будинку. Після чого, підійшов до комунікаційної шафи, яка належить ТОВ «Спайснет» та розташована на даху будинку, за допомогою викруток пошкодив замок, тим самим проник до сховища та таємно викрав комутатор Huawei S2326TP-EI-AC, вартістю 1500 грн. 59 коп. Після чого ОСОБА_7 вийшов з даху на сходи будинку. Однак, не довів свій намір до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками "Шторм-нет". Таким чином, своїми діями ОСОБА_13 міг спричинити ТОВ "Спайснет" майновий збиток на загальну суму 1500 грн. 59 коп.

Заслухавши доповідача, висновок захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , який повністю підтримав апеляційну скаргу, прокурора у кримінальному провадженні та потерпілу ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Вирок є обґрунтованим, якщо він ухвалений судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є вирок, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, за обставин, викладених у вироку, підтверджуються сукупністю зібраних органами досудового розслідування доказами.

Враховуючи те, що фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.185, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України в апеляційній скарзі захисника не оспорюються, а тому колегією суддів відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України не переглядаються.

Колегія суддів вважає, що дослідивши у сукупності зібрані по кримінальному провадженню докази, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що вину обвинуваченого ОСОБА_7 доведено повністю та правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за ч.3 ст.15 ч.3 с.185 КК України як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, вчинене повторно, за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням в інше приміщення та за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Доводи апеляційної скарги захисника про наявність достатніх підстав для застосування положень ст.75 КК України стосовно ОСОБА_7 колегія суддів вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Положеннями ст.75 КК України передбачено звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, якщо суд, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обираючи вид і міру покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, злочинів середньої тяжкості, є умисними корисливими злочинами, якими завдано майнової шкоди потерпілим, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, не одружений, не працюючий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання судом визнано щире каяття, обтяжуючі покарання обставини - відсутні.

Крім того, колегія суддів враховує думку потерпілої ОСОБА_9 , яка просила вирок суду залишити без зміни, а також те, щообвинувачений ОСОБА_7 вчинив ряд кримінальних правопорушень під час розгляду обвинувальних актів за іншими кримінальними правопорушеннями, належних висновків для себе не зробив, що свідчить небажання обвинуваченого ставати на шлях виправляння, та схильність до вчинення кримінальних правопорушень.
Тому, колегія суддів погоджується з висновком районного суду, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень, можливе виключно в умовах ізоляції його від суспільства в призначений судом строк.
Також, враховуючи наявність обставини, яка пом`якшує покарання, та відсутність обставин, які його обтяжують, суд першої інстанції обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією статті обвинувачення.

Водночас, колегія суддів вважає, що наведені у доводах апеляційної скарги інші обставини, що, на думку сторони захисту, пом`якшують призначене ОСОБА_7 покарання, не містять якісних характеристик, які б зменшували ступінь суспільної небезпеки вчинених ним злочинів та давали б підстави для пом`якшення призначеного покарання шляхом застосування положень ст.75 КК України, і крім того, були вже враховані судом першої інстанції.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції призначено покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України, яке за своїм видом і розміром, необхідне і достатнє для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, а також відповідає меті покарання, визначеній у ст.50 КК України. Підстав вважати покарання призначене ОСОБА_7 несправедливим внаслідок суворості, а також підстав для його пом`якшення, як про те просить сторона захисту, колегія суддів не вбачає.

Крім того, як убачається з апеляційної скарги захисника останній просить пом`якшити покарання та призначити покарання за ч.1 ст.185, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ст.70 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

Водночас санкція ч. 3 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років. Санкція ч.2 ст.186 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно призначено обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі однієї із санкції вказаних статтей обвинувачення.
Крім того, як убачається з мотивувальної частини оскаржуваного вироку суду першої інстанції, судом належно вмотивовано підстави неможливості застосування ст. 75 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, і з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується.

Відтак, призначене ОСОБА_7 покарання відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, характеру й тяжкості вчинених ним діянь, даним про його особу, думки потерпілої ОСОБА_9 є справедливим за своїм видом і розміром, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. При цьому, колегія суддів керується не лише національним законодавством щодо призначення кримінального покарання, а й враховує автономну концепцію поняття «покарання» в усталеній судовій практиці ЄСПЛ, яка передбачає, що «покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів», рішення у справі «Езех и Коннорс проти Сполученого Королівства», хоча це не виключає, що покарання може бути спрямоване на досягнення кількох цілей, поряд з карою та запобіганням це може бути ще й відшкодування.

Враховуючи викладене, підстав для скасування вироку чи для пом`якшення обвинуваченому покарання колегія суддів не вбачає, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.376 ч.2, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 липня 2019 року щодо ОСОБА_7 без зміни.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той же самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ: (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Кропивницького
Апеляційного суду ОСОБА_2