Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
--------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
23.09.19 1-кп/394/11/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2019 року Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
в складі головуючого : судді - ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3
розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні злочинів передбачених ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

На підставі ухвали від 31 липня 2018 року від апеляційного суду Кіровоградської області до Новоархангельського районного суду Кіровоградської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 185 КК України. 29 серпня 2018 року ухвалою Новоархангельського районного суду кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання.
При вирішенні питання щодо повернення обвинувального акту, прокурор наголосив, що на даний час відсутні будь-які підстави для повернення обвинувального акту.
Інші учасники в судове засідання не з`явились.
Суд вислухавши думку прокурора приходить до висновку про повернення обвинувального акту прокурору, враховуючи наступне.
Положеннями п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України визначено, що суд у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
Підготовче судове засідання - це стадія процесу, в якому суд вчиняє ряд означених процесуальним законом дій.
Ч. 2 ст. 2 КПК України вказує на те, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Ст. 8 Конституції України передбачає, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Ст. 129 Конституції України визначено, що суддя здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
Ч. 2 ст. 291 КПК України передбачає вимоги до обвинувального акту, який має містити такі відомості 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7 1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.
Дана норма права є імперативною та покладає на сторону обвинувачення обов`язок, під час складання обвинувального акту дотримуватись його форми та змісту.
Згідно п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити анкетні відомості обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство).
16.08.2019 року та 19.09.2019 року від Помічнянської міської ради Добровеличківського району Кіровоградської області отримано відповідь, про те що громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . На даний час гр. ОСОБА_4 не проживає за вказаною адресою та подальше місце знаходження його виконавчому комітету Помічнянської міської ради не відоме.
Тобто на даний час обвинувачений за зазначеною адресою в обвинувальному акті не проживає, що унеможливлює суд здійснити певні заходи щодо виклику його в судове засідання для розгляду вищезазначеного кримінального провадження.
В компетенцію суду не входить встановлення місця проживання обвинуваченого, а також суд звертає увагу на те що, прокурор безпосередньо не повідомляв суд з приводу місця проживання (перебування) обвинуваченого не клопотав про застосування, щодо останнього заходів забезпечення кримінального провадження, провести підготовче судове засідання без участі обвинуваченого суд вважає не доцільним, оскільки на думку суду це порушить його право захист.
А тому на думку суду в ході досудового розслідування не було встановлено з достатньою повнотою відомості про особу обвинуваченого, а саме його місце знаходження (проживання).
Суд в даному випадку позбавлений можливості викликати обвинуваченого в судове засідання та провести повний, об`єктивний та всебічний розгляд кримінального провадження щодо нього.

Крім того суд наголошує, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України (п.13 ч. 1 ст. 3 КПК України).
Суд звертає увагу на те, що зазначення в обвинувальному акті висновку експерта не є викладом фактичних обставин по даному кримінальному провадженню, які прокурор вважає встановленими, а тим більш формулюванням обвинувачення, в розумінні вимог діючого КПК України та практики Європейського суду з прав людини, та є посиланням прокурора на зібраний під час досудового слідства у даному кримінальному провадженні доказ.
Слід зауважити на тому, що викладені обставини, а саме розкриття сутності доказів стороною обвинувачення до початку судового розгляду кримінального провадження по суті, фактично ставить вже на цій стадії провадження сторону захисту у нерівноправне у зрівнянні зі стороною обвинувачення становище, що суперечить принципам рівноправності та змагальності сторін під час судового розгляду, практиці Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України, підлягає обов`язковому застосуванню.
В Україні діє прецедентне право, як складова національної правої системи.
Так в положеннях ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
Ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказує, що для цілей посилання на Рішення та ухвали Суду та на ухвали Комісії суди використовують переклади текстів рішень Суду та ухвал Комісії (далі - переклад), надруковані у виданні, передбаченому в статті 6 цього Закону.
Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.
Так, Європейський суд з прав людини в п. 87 рішенні по справі «Салов проти України» від 06.09.2005 року, в якій були встановлені порушення статті 6 Конвенції, визначив, що принцип рівності сторін у процесі є однією зі складових широкого поняття справедливого суду, яке також включає основоположний принцип змагальності процесу. Крім того, принцип рівності сторін у процесі у розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону в суттєве більш невигідне становище порівняно з іншою стороною.
Також порушення п. 1 ст. 6 Конвенції констатовано рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Жук проти України» від 21.01.2010 року, зокрема в пунктах 26 і 35 якого, наголошено на тому, що принцип процесуальної рівності сторін, один із елементів більш широкої концепції справедливого судового розгляду, вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти свою позицію за таких обставин, які не ставлять цю сторону в суттєво невигідне становище по відношенню до протилежної сторони.
З урахуванням засади змагальності кримінального провадження, суд позбавлений можливості призначити судовий розгляд за цим обвинувальним актом, складеним з грубими порушеннями вимог ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України та щодо недотримання положень п. 2 ст. 6 Конвенції.
Також суд окремо відмічає, що згідно ч. 2 ст. 337 КПК України під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.
Ст. 338 КПК України передбачено право та можливість зміни обвинувачення, однак це є процесуальним правом прокурора та не породжує для нього обов`язку.
В розумінні ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом. Тобто, враховуючи сферу дії принципу диспозитивності, процесуальний закон чітко зазначає у який спосіб слідчий, суддя, суд вирішують питання.
Враховуючи, що відповідно до положень ст. 22 КПК України підтримання державного обвинувачення в суді здійснюється лише прокурором, і без дотримання останнім загальних засад кримінального провадження, суд в подальшому на стадії судового розгляду буде позбавлений можливості виконати вимоги ст. 337 КПК України щодо меж судового розгляду.
Вищеописані порушення процесуального закону дають підстави дійти висновку, що обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні не відповідає вимогам ст. ст. 2, 7, 9 ч. 1, 21, 22, 291 КПК України та складений з істотним порушенням вимог КПК України, порушує гарантовані законом процесуальні права сторін кримінального провадження, а також порушує основні засади кримінального провадження, зокрема верховенство права. Наведені порушення фактично нівелюють принципи безсторонності, об`єктивності та неупередженості суду до початку судового розгляду та унеможливлюють призначення судового розгляду на підставі даного обвинувального акту, а тому даний обвинувальний акт підлягає поверненню прокуророві, для усунення допущених недоліків та приведення його у відповідність до вимог статті 291 КПК України.
Приймаючи до уваги викладене та керуючись ст. ст. 8, 62, 129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 2, 3, 7, 9, 17, 21, 22, 26, 109, 291, 314, 369, 370, 371, 372 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Повернути обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000034 за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні злочинів передбачених ч. 3 ст. 185 КК України - прокурору прокуратури Добровеличківського району Кіровоградської області.
Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 7 /семи/ з дня її оголошення.
Копію ухвали негайного вручити прокурору.
Повний текст ухвали складено 23.09.2019 року.

Суддя: