ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004072 від 20.11.2017 року, за № 0004007 від 13.11.2017 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хеніфра Королівства Марокко, громадянина Королівства Марокко, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який має трьох малолітніх дітей, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 ,
перекладача ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:
03.11.2017 року, приблизно о 22 годині 10 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, діючи з корисливих мотивів, знаходячись в автомобілі „Део Ланос, д.н. НОМЕР_1 , навпроти приміщення „Запорізької міської клінічної лікарні № 5 екстреної і швидкої допомоги, розташованої за адресою: вул. Перемоги, буд. 80, м. Запоріжжя, погрожуючи ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка знаходилась на передньому сидінні в салоні вказаного автомобіля, застосуванням предмета, який потерпіла ОСОБА_8 , сприйняла як ніж, зажадав від останньої передати йому її цінне майно та гроші, при цьому вихопив у останньої з руки мобільний телефон НТС Desire SV, чорного кольору, вартістю 1500 гривень, у якому знаходилась сім карта оператора мобільного зв`язку „Lifecell, яка матеріальної цінності для потерпілої не представляє.
У подальшому ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що ОСОБА_8 не орієнтується в місцевості, продовжив пересуватися на вказаному автомобілі та зупинив його в невстановленому у ході досудового розслідування місці, де обвинувачений, продовжуючи погрожувати застосуванням предмета, який потерпіла сприйняла як ніж, обшукав кишені одягу ОСОБА_8 , заволодів грошима останньої в сумі 10 гривень, та сказав їй, щоб вона дістала зі своєї валізи, яка знаходилась в багажнику автомобіля, належні їй грошові кошти. ОСОБА_8 у свою чергу, побоюючись за своє життя та здоров`я, погодилась та вийшла з салону автомобіля.
Після чого, ОСОБА_7 відразу поїхав, тим самим заволодів валізою „Olimpia USA вартістю 2000 гривень, яка залишилась у багажнику зазначеного автомобіля, грошовими коштами різними купюрами номіналом по 20 та 50 гривень на загальну суму 200 гривень та одягом потерпілої, який не представляє матеріальної цінності для ОСОБА_8 , які знаходились у валізі, а також рюкзаком потерпілої, який залишився у салоні автомобіля та не представляє матеріальної цінності для останньої, у якому знаходились паспорт громадянина Федеративної Республіки Нігерія та посвідка на тимчасове проживання на ім`я ОСОБА_8 .
У ході розбійного нападу на ОСОБА_8 завдав потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 3710 гривень.
Крім того, 11.11.2017 року, приблизно об 11 годині 40 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, діючи з корисливих мотивів, будучи особою, яка раніше вчиняла розбій, знаходячись в автомобілі „Део Ланос, д.н. НОМЕР_1 , під пішохідним мостом, розташованим неподалік будинку № 80 по вулиці Патріотичній у м. Запоріжжі, погрожуючи ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка знаходилась на задньому сидінні в салоні вказаного автомобіля, застосуванням предмета, який потерпіла сприйняла як ніж, зажадав від останньої видати йому мобільний телефон та гроші. ОСОБА_9 , побоючись за своє життя та здоров`я, видала ОСОБА_10 гроші в сумі 200 гривень. Надалі ОСОБА_7 , продовжуючи погрожувати застосуванням предмета, який потерпіла сприйняла як ніж, шляхом ривку заволодів мобільним телефоном „Huawei P-8, вартістю 6700 гривень, який потерпіла тримала в руці та обшукав кишені одягу ОСОБА_9 , заволодів грошовими коштами останньої в сумі 2700 гривень. Після чого, наказав потерпілій вийти з салону автомобіля, та поїхав разом з викраденим майном.
У ході розбійного нападу на ОСОБА_9 ОСОБА_7 завдав потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 9600 гривень.
Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав частково, пояснивши, що він заволодів майном потерпілих без застосування насилля, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілих, зокрема пояснив, що заволодів майном потерпілих відкрито, але без застосування ножа.
Обвинувачений ОСОБА_7 суду пояснив, що в листопаді 2017 року він надавав послуги з перевезення пасажирів в якості таксиста, на автомобілі „Део Ланос, д.н. НОМЕР_1 , який він орендував. 03.11.2017 року близько 22 години на зупинці громадського транспорту „Міська лікарня 6 до нього в автомобіль сіла дівчина, яку від повинен був відвезти на вокзал „Запоріжжя-1. У вказаної дівчини при собі була велика валіза та рюкзак. Валізу він помістив у багажне відділення автомобіля. По ходу руху автомобіля він вирішив заїхати на заправну станцію та попрохав у пасажирки гроші на пальне, на що дівчина передала йому грошові кошти в сумі 10 грн., в свою чергу він сказав останній, що за цю суму він не бажає її везти далі, зупинив автомобіль та сказав дівчині вийти з автомобіля. Після чого дівчина вийшла з його автомобіля, а він поїхав далі. При цьому валіза та рюкзак дівчини залишилися у його автомобілі. Через кілька днів він переглянув вміст валізи та рюкзака, вказані речі та їх зміст він залишив собі.
Крім того, ОСОБА_7 пояснив, що 11.11.2017 року у денний час він надавав послуги з перевезення пасажирів в якості таксиста та підвозив дівчину. По ходу маршруту він зупинив свій автомобіль під пішохідним мостом, розташованим по вулиці Патріотичній у м. Запоріжжі, повернувся до дівчини, яка сиділа на задньому сидінні його автомобіля та сказав їй, що він не таксист, взяв її за руку, після цього вона передала йому свій мобільний телефон, який тримала у руці. Далі він сказав, щоб остання передала йому гроші, на що остання передала йому грошові кошти в сумі 200 грн., на його запитання чи є ще кошти остання відповіла, що не має. Далі він вирішив перевірити кишені куртки дівчини на наявність грошових коштів, та з одної із кишень дістав грошові кошти в сумі 1300 грн. Після чого він відпустив руку дівчини, та сказав щоб остання пішла з машини.
Проте, незважаючи на позицію обвинуваченого щодо невизнання вини в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, його винуватість у вчинені злочинів, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України, за обставин встановлених судом, доведена повністю, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів досліджених безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають вимогам належності та допустимості, передбаченим ст.ст. 85-87 КПК України.
Зокрема, показаннями у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_8 , яка пояснила, що у листопаді 2017 року вона їхала на вокзал в автомобілі таксі на передньому пасажирському сидінні. Оскільки вона не орієнтується на місцевості, то близько 5 міської лікарні по ходу руху автомобіля водій зупинив машину, сказав, що він не таксист, витягнув предмет, який вона сприйняла як ніж, скерував його до її грудної клітини і російською мовою висловив вимогу віддати йому цінні речі, гроші та телефон. Таку поведінкою водія вона сприйняла як реальну погрозу і для свого життя та здоров`я, і пояснила йому, що гроші знаходяться у валізі в багажному відділенні, проте водій почав обшукувати її кишені та дістав 10 грн. Також водій вихопив у неї з рук телефон і забрав рюкзак, який стояв у неї в ногах, у якому були косметика, документи та інші особисті речі. Після цього наказав вийти з машини, а сам поїхав з її чемоданом, який залишився у багажнику. В чемодані були її особисті речі та грошові кошти близько 200 грн. У ході судового розгляду потерпіла ОСОБА_8 вказала на обвинуваченого як на особу, яка вчинила на неї напад 03.11.2017 року з застосуванням предмету схожого на ніж.
У ході досудового слідства потерпіла ОСОБА_8 вказала на обвинуваченого, як на особу, яка вчинила на неї напад 03.11.2017 року за зазначених вище обставин (т.3 а.с. 26-31).
Будучи допитаною у ході судового засідання потерпіла ОСОБА_9 пояснила, що 11.11.2017 року в денний час вона їхала в гості до друга в автомобілі таксі на задньому пасажирському сидінні. Доїхавши до вулиці Патриотичної у м. Запоріжжі під пішохідним мостом водій автомобіля таксі зупинився та сказав, що він не таксист, приставив до її грудної клітини предмет, який вона сприйняла за ніж, російською мовою висловив вимогу віддати їй гроші. Таку поведінкою водія вона сприйняла як реальну погрозу для свого життя і здоров`я та віддала йому 200 грн. У цей же час водій вихопив у неї з рук телефон Huawei P-8, та з однієї кишені її куртки забрав гроші - 2400 грн. та з другої кишені куртки забрав близько 300 грн. Після цього висадив її біля моста. У ході судового розгляду потерпіла ОСОБА_9 вказала на обвинуваченого як на особу, яка вчинила на неї напад 11.11.2017 року за зазначених вище обставин.
У ході досудового слідства потерпіла ОСОБА_9 вказала на обвинуваченого як на особу, яка вчинила на неї напад 11.11.2017 за зазначених вище обставин (т.2 а.с. 206-209).
Крім того, з досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо відомостей, судовим слідством було встановлено наступне.
Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення Вознесенівським ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області від 20.11.2017 року ОСОБА_8 повідомила, що 03.11.2017 приблизно о 22 годині 05 хвилин невідома особа в автомобілі таксі „Део Ланос, погрожуючи ножем, відкрито заволоділа особистими речами ОСОБА_8 на суму 3710 грн. (т. 2 а.с. 239-241).
Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення Вознесенівським ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області від 13.11.2017 року ОСОБА_9 повідомила, що 11.11.2017 року приблизно об 11 годині 30 хвилин невідома особа (водій таксі), перебуваючи в салоні автомобіля „Део Ланос д.н. НОМЕР_1 по вул. Патриотичній, 80 у м. Запоріжжі, а саме під пішохідним мостом із загрозою застосування насильства заволодів мобільним телефоном Huawei P-8 та грошовими коштами, шкода на загальну суму 9600 грн. (т. 2 а.с. 141-142).
Відповідно до протоколу огляду від 13.11.2017 року у дворі будинку № 20-а по бул. Шевченко у м. Запоріжжя було оглянуто автомобіль „Део Ланос в кузові білого кольору, д.н. НОМЕР_1 , в ході огляду автомобіля були виявлені та вилучені: 3 пластикові карти „Easy Card, Алло „Fishka, Бром нафта Plus; 1 мобільний телефон марки „Sony Experia, 1 кришка від мобільного телефону „НТС в корпусі сірого кольору; ніж з рукояткою коричневого кольору, яка має напис „Stainless, карта пам`яті micro CD „Kingtston чорного кольору на 8 гб. (т. 2 а.с. 143-156).
Вилучені під час огляду автомобіля речі постановами слідчого від 13.11.2017 року визнані речовими доказами у кримінальному провадженні (т. 2 а.с. 157-160).
Відповідно до протоколу огляду місця події від 13.11.2017 року за адресою м. Запоріжжя, вул. Мальв, буд. 15 виявлено та вилучено рюкзак червоного кольору, валіза чорного кольору, піджак чорного кольору, туалетний папір, 3 кулькові ручки, пластикова милиця з милом, блокнот, підручник, поліетиленовий файл з документами, ланцюг з металу жовтого кольору з камінцями, мобільний телефон „НТС без сім-карт та задньої кришки, паспорт та посвідка на тимчасове проживання в Україні на ім`я ОСОБА_8 , флеш носій „Toshiba 32 Gb, стартовий пакет „Водафон без сім-карти на номер НОМЕР_2 (т. 2 а.с. 162-174).
Відповідно до протоколу огляду від 29.11.2017 року за участю ОСОБА_8 , остання впізнала зазначений телефон „НТС модель РМ86100, серійний номер НОМЕР_3 , в корпусі чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , з сенсорним екраном, і пояснила, що він належить їй та саме ним 03.11.2017 року заволодів невідомий під час нападу на неї в автомобілі таксі (т. 2 а.с. 250-251).
Відповідно до протоколів огляду від 29.11.2017 року за участю ОСОБА_8 , остання впізнала рюкзак червоного кольору, прикрасу на шию, кришку від мобільного телефону „НТС, валізу фірми „Olympia USA в середині якої знаходяться піджак чорного кольору, поліетиленовий пакет з губкою, зубною пастою, записник, підручник, поліетиленовий файл з паперами, мильниця жовтого кольору з милом, туалетний папір, читацький квиток, буклети та ручки, і пояснила, що вказані речі належить їй та саме ними 03.11.2017 року заволодів невідомий під час нападу на неї в автомобілі таксі (т. 3 а.с. 1-8).
Вилучені під час огляду 13.11.2017 року речі за адресою м. Запоріжжя, вул. Мальв, буд. 15 постановами слідчого від 13.11.2017 року визнані речовими доказами у кримінальному провадженні (т. 2 а.с. 175-179, 246-249).
Відповідно до довідки ТОВ „Епіцентр К вартість валізи „Olympia USA станом на листопад 2017 року становить 2000 грн. (т. 2 а.с. 243).
Відповідно до довідки ФОП ОСОБА_11 . Магазин „Євротех станом на 03.11.2017 року вартість мобільного телефону фірми „HТС модель „Desire SV без урахування ПДВ становить 1500 грн. (т. 2 а.с. 245).
Відповідно до протоколу огляду від 13.11.2017 року оглянуто мобільний телефон HUAWEI модель PRA-LA1 в корпусі синього кольору, який добровільно видав обвинувачений ОСОБА_7 , і пояснив, що відібрав його у невідомої жінки негроїдної національності (т. 2 а.с. 180-182). Постановою слідчого від 13.11.2017 року зазначений телефон визнано речовим доказом (т.2 а.с 183, 187).
Відповідно до протоколу огляду від 29.11.2017 за участю ОСОБА_9 , остання впізнала зазначений телефон „HUAWEI і пояснила, що він належить їй та саме ним 11.11.2017 року заволодів невідомий під час нападу на неї в автомобілі таксі (т. 2 а.с. 184-186).
Відповідно до довідки ФОП ОСОБА_11 . Магазин „Євротех станом на 11.11.2017 року вартість мобільного телефону фірми „HUAWEI модель „Р8 без урахування ПДВ становить 6700 грн. (т. 2 а.с. 188)
В процесі проведення слідчого експерименту на досудовому розслідуванні за участю обвинуваченого ОСОБА_3 , останній повідомив про обставини вчинення ним злочину 11.11.2017 року відносно ОСОБА_9 . Так, обвинувачений пояснив, що 11.11.2017 року, працюючи водієм таксі на автомобілі «Део Ланос», він вчинив напад на клієнтку, яка їхала на задньому сидінні, у ході якого заволодів її грошима та мобільним телефоном. Зупинивши автомобіль, він повернувся та правою рукою схопив ліву руку дівчини, яка тримала телефон. На його вимогу потерпіла віддала йому телефон та гроші у розмірі 200 грн., а з правої кишені її куртки він дістав ще 1300 грн. Після цього він висадив дівчину з машини. Під час нападу погроз він не висловлював та у руках жодних предметів не тримав. (т. 2 а.с. 226-237).
Сукупність наведених доказів свідчить про доведеність обвинувачення ОСОБА_10 у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України, при встановлених судом обставинах.
Досліджені в судовому засіданні докази логічні, послідовні, не містять протиріч, переконливі як кожен окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку.
Жоден із них не спростований, містить інформацію щодо предмету доказування, схожих не оспорюваних чітких і узгоджених між собою презумпцій факту.
При їх оцінці суд дійшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні у справі «Коробов проти України».
Посилання обвинуваченого на те, що під час нападів погроз він не висловлював та у руках жодних предметів не тримав суд оцінює критично, оскільки вказані покази обвинуваченого спростовані показами потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які в судовому засіданні прямо вказали на обвинуваченого, як на особу, яка під час розбійного нападу в автомобілі таксі із погрозою застосування предмета, який вони сприйняли як ніж, заволоділа їх майном.
Підстав для критичної оцінки показань потерпілих судом не встановлено, оскільки мотивів можливої нечесності та наявність серйозних приводів для обмовляння як підстав давати неправдиві свідчення суду не доведено, репутація цих осіб не дискредитована, довіра до їх показань не підірвана.
Доводи захисника про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме неврахування доктрини «плодів отруєного дерева» та невизнання недопустимими доказами протоколу огляду від 13.11.2017 року, проведеного у дворі будинку АДРЕСА_2 , у ході якого за згодою володільця ОСОБА_12 , проведено огляд автомобіля Део Ланос д.н. НОМЕР_1 , з якого вилучено, предмет, схожий на складний ніж, рукоять коричневого кольору з надписом Stainless, пластикова кришка від задньої панелі мобільного телефону НТС в корпусі сірого кольору, 3 пластикові карти банків Easy Card, Алло Fishka, Бром Нафта Plus, 1 мобільний телефон Sonу Experia, карта памяти micro CD Kingston чорного кольору на 8 гб (т.2 а.с.143-152), а також протоколу огляду від 13.11.2017 року, проведеного за адресою: вул. Мальв, буд. 15 у м. Запоріжжі, за згодою ОСОБА_13 , у ході якого виявлено та вилучено рюкзак червоного кольору, валіза чорного кольору, піджак чорного кольору, туалетний папір, 3 кольорові ручки, пластикова мильниця з милом, блокнот, підручник, поліетиленовий файл з документами, ланцюг з металу жовтого кольору з камінцями, мобільний телефон НТС без сім-карт та задньої кришки, паспорт та посвідка на тимчасове проживання в Україні на ім`я ОСОБА_8 (т.2 а.с.162-179), і як наслідок, недопустими доказами протоколів огляду від 29.11.2017 року телефону НТС, рюкзака з речами, прикраси на шию жовтого кольору, валізи чорного кольору з речами (т. 2 а.с 250, т.3 а.с. 1-8), є безпідставними.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно доктрини «плодів отруєного дерева» (fruit of the poisonous tree) недопустимими є докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок суттєвого порушення прав та свобод людини. Ця доктрина передбачає заборону використання даних, отриманих на підставі або з використанням доказів визнаних недопустимими.
У кримінальному процесуальному законі дана доктрина має своє правове втілення у положеннях ст. 87 ч. 1 КПК України, згідно з якою недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Судом при прийнятті вказаних висновків було проаналізовано положення наступних правових норм: рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року, рішень Європейського суду з прав людини по справах «Гефген проти Німеччини» від 30.06.2008 р., «Яременко проти України» від 30.04.2015 р., положення КПК України, ч.1 ст.92 КПК України, ст.ст.7, 22, 84, 86, 87, 92, 223, 233, 237 КПК України КПК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997р. №7 «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина», №9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя».
Судом встановлено, що огляд транспортного засобу Део Ланос д.н. НОМЕР_1 було проведено зі згоди ОСОБА_14 , який на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, зокрема на підставі довіреності від 22.07.2013 року, яка видана строком на 10 років (т. 2 а.с. 153-156), та останнім була надана письмова заява від 13.11.2017 року про добровільну згоду на огляд вказаного транспортного засобу (т. 2 а.с. 143).
Крім того, судом встановлено, що огляд за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено за згодою ОСОБА_13 , яка зареєстрована та проживає за вказаною адресою та остання надала письмову заяву від 13.11.2017 року про добровільну згоду на огляд за вказаною адресою (т. 2 а.с. 162).
Пунктом 1 частини першої статті 395 ЦК України передбачено, що речовим правом на чуже майно є право володіння. За ст. 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передано власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Таким чином, ОСОБА_13 , яка хоч і не є власником будинку, але має законне право володіння вказаним житлом надала відповідну згоду.
Оскільки ОСОБА_13 , яка має право на володіння вказаного житла, була надана письмова заява від 13.11.2017 року про добровільну згоду на огляд працівниками поліції вказаного будинку, огляд проводився за її участі, і з огляду на те законом не передбачено обов`язкового отримання такої згоди від всіх співвласників чи володільців житла, суд приходить до висновку, що огляд місця події, яким є зазначений будинок, відбувся у відповідності до вимог процесуального закону.
Також суд вважає, що дозвіл слідчого судді (на що звертала увагу сторона захисту) як форма рішення про дозвіл на проникнення до житла чи іншого володіння особи з метою проведення огляду, є обов`язковим у випадку, коли власник чи володілець житла чи іншого володіння особи добровільної згоди на проведення не надав.
За таких обставин підстав для застосування доктрини «плодів отруєного дерева» у даному кримінальному провадженні не встановлено.
Разом с цим суд приходить до висновку, що вилучений під час огляду автомобілю ніж з рукояткою коричневого кольору, яка має напис „Stainless, який визнаний постановою слідчого від 08.12.2017 року речовим доказом (т. 3 а.с. 33-34), а також протоколи про пред`явлення ножа потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 для впізнання від 28.12.2017 року (т.2 а.с.216-218, т. 3 а.с. 36-40), є неналежним доказом в силу вимог ст. 85 КПК України, оскільки переконливих даних про те, що саме з цим ножем обвинувачений вчинив напад на потерпілих стороною обвинувачення не надано, а під час судового розгляду потерпілі з впевненістю не вказала на те, що саме цим ножем їм погрожував обвинувачений під час розбійного нападу.
Також суд визнає неналежним доказом у даному кримінальному провадженні покази допитаного під час судового розгляду свідка зі сторони захисту ОСОБА_15 , оскільки вказаній особі про обставини кримінального правопорушення особисто нічого не відомо, останній не був очевидцем подій, про обставини вчинених злочинів свідку відому зі слів обвинуваченого, отже вказані покази свідка не містять інформації про обставини, що підлягають доказуванню в межах судового розгляду. Покази вказаного свідка не спростовують, не підтверджують висунутого ОСОБА_10 обвинувачення.
При цьому, суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 р. у справі «Кобець проти України»). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення Європейського суду з прав людини від 11 липня 2013 р. у справі «Веренцов проти України»).
Визнання речового доказу, зокрема ножа з рукояткою коричневого кольору, яка має напис „Stainless та протоколів пред`явлення ножа потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 для впізнання від 28.12.2017 року неналежними доказами є підставою для зміни обвинувачення в частині того, що під час розбійних нападів обвинувачений погрожував потерпілим „застосуванням предмета, який вони сприйняли як ніж.

Виключення зазначених вище доказів не має вирішального значення у цьому кримінальному провадженні, не впливає і не може вплинути на висновки суду про доведеність вчинення обвинуваченим злочину, за встановлених судом обставин, що підтверджується іншими належними та допустимими доказами у їх сукупності та взаємозв`язку.
Оцінюючи показання самого обвинуваченого, які в силу ст. 84 КПК України є доказом у кримінальному провадженні, суд враховує, що вони досліджені в судовому засіданні.
Не визнання вини обвинуваченим ОСОБА_16 у вчиненні розбійного нападу поєднаного із погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілих, суд розцінює як позицію обвинуваченого, вказані покази обвинуваченого не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, логічно пояснюються обраною обвинуваченим позицією захисту від обвинувачення, що є його правом.
Підстав для критичної оцінки показань потерпілих судом не встановлено, оскільки мотивів можливої нечесності та наявність серйозних приводів для обмовляння як підстав давати неправдиві свідчення суду не доведено, репутація цих осіб не дискредитована, довіра до їх показань не підірвана.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазначала нападу; а також за ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений особою, яка раніше вчинила розбій.
Відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України, судом не встановлені пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обвинуваченого обставини.
Згідно ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_10 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які у відповідності до ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів, які є умисними та корисливими. Об`єктом вказаних злочинів є посягання на право власності осіб, життя та здоров`я осіб, щодо жінок, які не могли чинити опір, із застосуванням предмета, який потерпілими сприймався як ніж. Вказані обставини суд розцінює як підвищену небезпеку вчинених обвинуваченим діянь.
Також суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, на обліках у ЗОНД та ЗОПБ не перебуває, не одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей, офіційно не працевлаштований.

При призначенні покарання суд враховує також думку потерпілих, які ані матеріальних, ані моральних претензій не мають, на суворому покаранні не наполягають, а також висновок досудової доповіді Вознесенівського районного сектору Запорізького міськрайонного відділу з питань пробації, відповідно до якого особистість обвинуваченого характеризується позитивно, ризик вчинення ним повторного правопорушення є середнім, а рівень небезпеки для суспільства низьким.
Разом з тим, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, суд приходить до переконання про неможливість застосування до нього ст. 69 КК України та його виправлення без відбування покарання, що у відповідності зі ст. 65 КК України є підставою для призначення покарання у виді позбавлення волі, що передбачено санкціями ч. 1 ст. 187, ч.2 ст. 187 КК України.
Суд вважає, що обвинуваченому необхідно обрати покарання у виді позбавлення волі наближеного до мінімальної межі, застосувавши ч. 1 ст. 70 КК України, остаточно визначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, оскільки зазначене покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, яке не можливе без ізоляції обвинуваченого від суспільства та попередження нових злочинів.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.11.2017 року обвинуваченому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком 60 днів, починаючи з 15.11.2017 року, із правом внести заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 32 тисячі грн., і його взято під вартою в залі суду (т.2 а.с. 21, 22).
21.11.2017 року обвинуваченого після внесення застави у сумі 32 тисячі грн. звільнено з-під варти із ДУ „Запорізький слідчий ізолятор.
Суд з урахуванням положень ч. 2 ст. 5 КК України зараховує обвинуваченому період попереднього ув`язнення з 15.11.2017 року по 21.11.2017 року включно, за правилами ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону України № 838-VIII (з урахування принципу заборони зворотної дії закону, який «іншим чином погіршує становище особи»).

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили слід залишити без зміни - застава.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.11.2017 року накладено арешт на вилучені під час огляду місця події 13.11.2017 року предмети (т.2 а.с. 200), який підлягає скасуванню.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.
Судові витрати по справі відсутні.
Цивільні позови не заявлялися.
Керуючись ст.ст. 368, 369-371, 373-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України і призначити йому покарання:
за ч. 1 ст. 187 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
за ч. 2 ст. 187 КК України у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією належному йому майна.
На підставі ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_10 призначити шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_10 рахувати з моменту фактичного затримання.
У строк покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з 15.11.2017 року по 21.11.2017 включно за правилами ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону України № 838-VIII, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний заставу.

Арешт на 3 пластикові карти «Еаsу Саrd», Алло «Fishka», Бром нафта Plus, мобільний телефон марки «Sony Experia», кришку від мобільного телефону «НТС», ніж з рукояткою коричневого кольору яка має надпис «Stainless», карту пам`яті micro CD «Kingtston» чорного кольору на 8 гб, накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 15.11.2017 року у кримінальному провадженні № 0004007 - скасувати.
Речові докази в кримінальному проваджені:
- мобільний телефон «Huawei Pra-La1» ІМЕІ НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , в корпусі синього кольору, з чохлом чорного кольору, флеш носій «Toshiba 32 Gb», передані на відповідальне зберігання ОСОБА_9 повернути останній за належністю;

- рюкзак червоного кольору, валіза чорного кольору, піджак чорного кольору, туалетний папір, 3 кольорові ручки, пластикова мильниця з милом, блокнот, підручник, поліетиленовий файл з документами, ланцюг з металу жовтого кольору з камінцями, мобільний телефон НТС без сім-карт та задньої кришки, паспорт та посвідка на тимчасове проживання в Україні на ім`я ОСОБА_8 , передані на відповідальне зберігання ОСОБА_8 залишити за належністю потерпілій ОСОБА_8 ;
- пластикова кришку від задньої панелі мобільного телефону НТС в корпусі сірого кольору, передана на відповідальне зберігання ОСОБА_8 залишити за належністю потерпілій ОСОБА_8 ;
- ніж з рукояткою коричневого кольору яка має надпис Stainless», який зберігається в камері схову Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області - знищити;
- 3 пластикові карти Easy Card, Алло Fishka, Бром Нафта Plus, 1 мобільний телефон Sonу Experia, карта пам`яти micro CD Kingston чорного кольору на 8 гб, стартовий пакет «Водафон» без сім карти, на номер НОМЕР_2 , які зберігаються в камері схову Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області повернути за належністю власнику.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, мають право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень. Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1