В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2019 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, офіційно не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
11 травня 2019 року ОСОБА_6 на ґрунті неприязних відносин, після сварки його неповнолітнього племінника ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з неповнолітнім потерпілим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мав намір знайти ОСОБА_8 . В подальшому, ОСОБА_6 о 17:30 рухався в сторону дитячого навчального закладу №29 (далі ДНЗ №29), який розташований за адресою: м. Харків,вул. Вітебська, 2А. Так, ОСОБА_8 , який знаходився в цей момент біля ДНЗ №29, побачивши прямуючого до нього ОСОБА_6 , побіг в сторону вул. Кам`янець Подільської м. Харкова.

В подальшому, ОСОБА_6 побіг за ним та, наздогнавши ОСОБА_8 біля буд. 80 по вул. Кам`янець Подільській м. Харкова, діючи з прямим умислом, направленим на заподіяння тілесних ушкоджень та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, схопив ОСОБА_8 двома руками за ліву руку потерпілого, підняв його, відірвавши від землі, та кинув на землю, в результаті чого ОСОБА_8 упав на лівий бік тулуба та відчув різкий біль у лівій руці.

Згідно висновку експерта №09-825/19 від 03.07.2019 ОСОБА_8 отримав наступні тілесні ушкодження: закрита тупа травма лівої верхньої кінцівки (лівого передпліччя) у вигляді перелому ліктьової кістки із зміщенням та наявністю зовнішніх ушкоджень - гематоми в цій ділянці. Травма такого характеру утворилась внаслідок ударної дії тупого твердого предмету, індивідуальні особливості діючої поверхні якого не відобразилися (або відсутні у наданій медичній документації), з місцем прикладання сили відповідно локалізації перелому та зовнішнього ушкодження, та могла бути отримана не пізніше дати звернення у лікувальний заклад, де й була встановлена. Закрита тупа травма лівого передпліччя не є небезпечною для життя в момент заподіяння, а спричинила за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 дня), і за цією ознакою відноситься до ушкоджень середнього ступеня тяжкості( згідно п.п. 2.2.1 а, б, в, і 2.2.2 наказу МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6, Правил судово-медичного визначення стяпеня тяжкості тілесних ушкоджень).

Такі дії, ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в пред`явленному обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся в скоєному злочині, погодився із кваліфікацією вчиненого ним діяння, та щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення надав пояснення як зазначено вище.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, провів судовий розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням висновку експерта, та вивченням матеріалів що характеризують його особистість, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_6 скоїв злочин та кваліфікує його дії відповідно за ч. 1 ст. 122 КК України, що виразилося в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочину середньої тяжкості, його наслідки, ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, той факт, що кримінальне правопорушення вчинено щодо неповнолітнього, дані про особу обвинуваченого, який раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку у лікаря психіатра, нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується незадовільно, тимчасово не працює, має на утриманні неповнолітню дитину, має постійне місце проживання.

Згідно досудової доповіді, складеної старшим інспектором Холодногірського районного відділу філії Державної установи Центр пробації в Харківській області, ОСОБА_6 становить високий ризик небезпеки для суспільства, виправлення ОСОБА_6 можливе без позбавлення волі або обмеження волі за умови здійснення з боку органу пробації нагляду та застосування соціально-виховних заходів.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

За таких обставин справи, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі, в межах санкції частини 1 ст. 122 КК України.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, він ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Враховуючи тяжкість злочину, обставини за якими він був вчинений, особу винного, ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння, те, що він в повній мірі усвідомив протиправність своїх дій, а також їх наслідки, враховуючи також позицію сторони обвинувачення, суд приходить до висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період іспитового строку, у відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України. Таке покарання суд вважає необхідним та достатнім для його виправлення.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового терміну в 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності зі ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 не обирався.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1