Шаргородський районний суд
У Х В А Л А

02 серпня 2019 року

м. Шаргород
справа №152/833/19
провадження №1-кс/152/289/19

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі судових засідань №1 заяву про самовідвід головуючого судді ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 12.10.2017 за № 0000448 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 191 КК України,

встановив:
У провадженні Шаргородського районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 191 КК України.
Вказане кримінальне провадження, відповідно до вимог ст. 35 КПК України передано для судового розгляду судді Шаргородського районного суду Вінницької області ОСОБА_5 .

Головуючий суддя ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні заявила самовідвід у зв`язку із неможливістю брати участь в розгляді кримінального провадження, так як обвинуваченим у кримінальному провадженні № 0000448 є головний лікар Шаргородської ЦРЛ ОСОБА_4 , з яким вона особисто та члени її сім`ї перебувають у дружніх відносинах, спілкуються у повсякденному житті, отримують від нього лікарську допомогу.

На думку судді ОСОБА_5 вказана обставина може викликати у учасників кримінального провадження сумніви у її об`єктивності та неупередженості при судовому розгляді, а у випадку не заявлення про самовідвід, вказані обставини можуть трактуватися учасниками судового розгляду як порушення права обвинуваченого на справедливий суд, передбачений ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч.3 ст.81 КПК України, при розгляді відводу суд має вислухати особу, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думку осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Суддя ОСОБА_5 у судове засідання не прибула, від неї надійшло клопотання про розгляд заяви у її відсутності (а.п.36-37).

Прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 не заперечували щодо задоволення заяви про самовідвід головуючого судді ОСОБА_5 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 на виклик суду не прибув. Від нього поступила заява про розгляд заяви про самовідвід судді ОСОБА_7 без його участі, щодо задоволення заяви заперечує ( а.п.39).

Суд, вивчивши заяву про самовідвід судді ОСОБА_5 від 01.08.2019, матеріали кримінального провадження, вислухавши думку учасників судового засідання вважає, що заява головуючого судді ОСОБА_5 про самовідвід підлягає задоволенню.

До вказаного висновку суд приходить, виходячи з наступного.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України обставини, які викликають сумнів у неупередженості судді виключають його участь в кримінальному провадженні.

Правилами частин 1, 2, 5 статті 80 КПК України встановлено, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Відвід повинен бути вмотивованим.

Згідно з положеннями ч.3 ст.80 КПК України заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження.

Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду (ч.4 ст.80 КПК України).

Судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 судом не розпочато.

Відповідно до ч.1 ст.81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Статтею 3 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року передбачено, що суддя має докладати всіх зусиль до того, щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини його поведінка була бездоганною.

Суддя повинен виконувати обов`язки судді безсторонньо і неупереджено… (ст.10 Кодексу суддівської етики).

Згідно зі статтею 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Бангалорськими принципами поведінки суддів від 19.05.2006, що схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 №2006/23, визнається, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Суддя ОСОБА_5 , як на підставу для самовідводу, посилається на те, що вона особисто та члени її сім`ї перебувають у дружніх відносинах з обвинуваченим ОСОБА_4 , спілкуються з ним у повсякденному житті, отримують від нього лікарську допомогу, що, на думку судді, може викликати сумніви у сторін та учасників кримінального провадження у її об`єктивності та неупередженості при судовому розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України, і є підставою для заявлення самовідводу.

Заява судді ОСОБА_5 про самовідвід від 01.08.2019 та висловлені нею доводи у ній, ґрунтуються на вимогах ст. 80 КПК України та узгоджуються із правовими висновками, викладеними в рішеннях ЄСПЛ.

Так, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Мироненко і Мартенко проти України" від 10 грудня 2009 року, наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" від 24 лютого 1993 року, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії", п. 42). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" від 10 червня 1996 року, п. 38). У п. 97 рішення по справі "Фельдман проти України" від 08 квітня 2010 року Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності.

Визначення юридичного змісту оціночної категорії "безсторонній суд" зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий - що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Таким чином, оцінивши мотиви заявленого самовідводу та приймаючи до уваги практику розгляду справ Європейським судом з прав людини з означених питань, з метою виключення будь яких сумнівів у безсторонності суду та дотримання права на справедливий суд в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд приходить до висновку, що наведені підстави самовідводу є об`єктивно обґрунтованими, відповідно заява про самовідвід судді ОСОБА_5 підлягає задоволенню, з підстав, вказаних у п.4 ч.1 ст.75 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, ст.ст. 3, 10, 15 Кодексу суддівської етики, Бангалорськими принципами поведінки суддів від 19.05.2006, що схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 №2006/23, ст.ст. 75, 80, 81, 82, 369 - 372 КПК України, суд, -

постановив:
Заяву про самовідвід головуючого судді ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №152/833/19 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України задовольнити.

Відвести суддю Шаргородського районного суду Вінницької області ОСОБА_5 від участі в розгляді кримінального провадження №152/833/19 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України.

Кримінальне провадження №152/833/19 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України передати до канцелярії Шаргородського районного суду Вінницької області для проведення повторного автоматизованого розподілу.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення щодо неї може бути включене до апеляційної скарги на судове рішення у справі.

Ухвала, яка не може бути оскаржена, в силу вимог ч.5 ст.532 КПК України, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1