Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

23 вересня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу прокурора на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 6 серпня 2019 року щодо ОСОБА_2 у кримінальному провадженні № 0003706,

у с т а н о в и в :

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 06.08.2019 року ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.152, ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, і йому призначено покарання за ч.2 ст.15, ч.1 ст.152 КК України 3 роки позбавлення волі, за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України 4 роки 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_2 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироками Подільського районного суду м. Києва від 23.12.2013 року та Оболонського районного суду м. Києва від 04.06.2014 року і за сукупністю вироків ОСОБА_2 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ч.4 ст.70 КК України до покарання, призначеного за правилами ч.1 ст.71 КК України, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Подільського районного суду м. Києва від 01.08.2018 року, і за сукупністю злочинів таким чином ОСОБА_2 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.
Цим же вироком ОСОБА_2 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.152 КК України виправдано у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного кримінального правопорушення.

02.09.2019 року прокурор у кримінальному провадженні прокурор Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнаний ОСОБА_2 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.152, ч.2 ст.15, ч.2 ст.152, ч.2 ст.186 КК України, і призначити йому покарання: за ч.2 ст.15, ч.1 ст.152 КК України 3 роки позбавлення волі; за ч.2 ст.15, ч.2 ст.152 КК України 5 років позбавлення волі; за ч.2 ст.186 КК України 5 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_2 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Вивчивши апеляційну скаргу та матеріали провадження, вважаю, що вона подана без додержання вимог ст.396 КПК України.
Так, згідно з ч.2 ст.396 КПК України в апеляційній скарзі, крім іншого, зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, які мають бути чітко сформульовані і узгоджуватися між собою.
Вимоги, які прокурор обґрунтовує невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, зводяться до незгоди з правовою кваліфікацією дій обвинуваченого за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, в той час як обвинувачення висувалось у вчиненні закінченого злочину. Також дії ОСОБА_2 , якому було висунуто обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.152, ч.2 ст.15, ч.2 ст.152 КК України, суд розцінив як продовжуваний злочин, який охоплювався єдиним умислом, а тому виправдав обвинуваченого за ч.2 ст.15, ч.2 ст.152 КК України, з чим не погоджується прокурор.

Враховуючи те, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_2 покарання як за сукупністю злочинів, так і за сукупністю вироків на підставі ч.1 ст.70, ч.1 ст.71, ч.4 ст.70 КК України, а прокурор просить призначити остаточне покарання тільки за сукупністю злочинів за цим вироком на підставі ч.1 ст.70 КК України, незрозуміло, чи оспорює прокурор вирок у цій частині, адже апеляційна скарга не містить доводів про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання.
Вказані обставини унеможливлюють апеляційний розгляд, оскільки відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з ч.1 ст. 399 КПК України суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених ст.396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.
А тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без руху, встановити строк для усунення зазначених раніше недоліків та роз`яснити, що якщо недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк не буде усунуто, відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.399 КПК України апеляційна скарга повертається.
На підставі викладеного, керуючись ст.399 КПК України,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_3 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 6 серпня 2019 року щодо ОСОБА_2 залишити без руху.
Встановити строк для усунення недоліків апеляційної скарги 10 /десять/ днів з дня отримання копії ухвали особою, яка її подала.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Київського
апеляційного суду ОСОБА_1