Справа № 585/3552/18
Провадження № 1-кп/581/4/19
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

08 серпня 2019 року сел. Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , законного представника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому розгляді в залі суду в сел. Липова Долина об`єднане кримінальне провадження № 585/3552/18 по двох епізодам (перший епізод кримінальне провадження № 00000677, внесене до ЄРДР 18 серпня 2018 року, другий епізод кримінальне провадження № 0000990, внесене до ЄРДР 29 листопада 2018 року) по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, учня ВПТУ-16 м.Ромни (2 курс), неодруженого, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуваючого, інвалідності не маючого, перебуваючого на військовому обліку, в силу п. 1 ч. 2 ст. 108 КК України раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним по першому епізоду:

1. 18 серпня 2018 року ОСОБА_6 , разом з трьома невстановленими у ході досудового слідства особами чоловічої статі, матеріали відносно яких виділене в окреме провадження, перебував у кафе «Вояж», розташоване в м. Ромни по вул. Горького, 97а. Близько 03 год. 30 хв. 18 серпня 2018 року ОСОБА_6 з трьома невстановленими у ході досудового слідства особами чоловічої статі, матеріали відносно яких виділене в окреме провадження, вийшли з приміщення кафе та пішли в сторону автобусної зупинки, біля якої перебували потерпілий ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 . Помітивши у ОСОБА_7 шкіряну сумку одягнену через плече, у ОСОБА_6 та інших невстановлених у ході досудового розслідування осіб, виник умисел вчинити розбійний напад на ОСОБА_7 , з метою заволодіння його грошовими коштами та цінностями. З цією метою ОСОБА_6 разом з невстановленими в ході слідства особами підійшли до ОСОБА_7 та почали наносити йому удари руками, від чого останній впав на землю.

Продовжуючи злочинні дії, об`єднані спільним умислом та спрямовані на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи незаконність своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, ОСОБА_6 та невстановлені в ході слідства особи чоловічої статі, продовжили наносити удари руками та ногами в різні частини тіла ОСОБА_7 , який лежав на землі, з метою подолання опору зі сторони потерпілого. У цей час, ОСОБА_6 , скориставшись перебуванням ОСОБА_7 у нерухомому стані, шляхом вільного доступу відкрито для потерпілого зняв з плеча останнього шкіряну сумку коричневого кольору, в якій знаходились: мобільний телефон «Samsung» SM-J500HZKDSEK, чорного кольору, IMEI НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 , вартістю 2700 грн., відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 1503 від 10 вересня 2018 року, та грошові кошти в сумі 700 гривень, таким чином заволодів майном ОСОБА_7 та спільно з невстановленими в ході досудового розслідування особами, залишили місце скоєння ними розбійного нападу, розпорядившись спільно зазначеним майном, завдавши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 3400 грн.

Під час розбійного нападу ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струс головного мозку, забійна рана лівої надбрівної дуги, забій лиця, голови, грудної клітини, які згідно з висновком експерта № 278 від 10 вересня 2018 року відносяться до легких тілесних пошкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Указані тілесні ушкодження можуть відповідати терміну 18 серпня 2018 року, що підтверджується медичною документацією. Характер пошкоджень вказує на те, що вони могли утворитися від травматичного контакту з тупими, твердими предметами (предметом).

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним по другому епізоду:

2. 29 листопада 2018 року ОСОБА_6 разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, перебував поблизу кафе «Фаворит», яке розташоване за адресою: м. Ромни, вул. Прокопенка, 43. Близько 18 год. 40 хв. 29 листопада 2018 року ОСОБА_6 разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, підійшли до автостоянки, яка розташована поблизу кафе «Фаворит», де з цей час перебував потерпілий ОСОБА_9 . Помітивши у ОСОБА_9 мобільний телефон та чоловічу чорну барсетку, одягнену на плече, у ОСОБА_6 та особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, виник умисел вчинити розбійний напад на нього з метою заволодіння його грошовими коштами та цінностями. У подальшому ОСОБА_6 разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, підійшли до ОСОБА_9 , та ОСОБА_6 , з метою подолання опору зі сторони потерпілого, наніс йому удар кулаком в область обличчя, спричинивши легкі тілесні ушкодження, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, що є небезпечним для життя та здоров`я особи, у момент їх заподіяння, від чого останній впав на землю та втратив свідомість.

У цей час, ОСОБА_6 разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, скориставшись перебуванням ОСОБА_9 в нерухомому стані, шляхом вільного доступу відкрито для потерпілого заволодів мобільним телефоном «Леново» «А-1000», чорного кольору вартістю 863 грн. 33 коп. з сім-карткою мобільного оператора мережі «Київстар» вартістю 25 грн., та знявши з плеча останнього чоловічу чорну барсетку, в якій знаходилися: паспорт громадянина України на ім`я потерпілого ОСОБА_9 ; банківська картка, які цінності для потерпілого не представляють, і грошові кошти у сумі 70 гривень різними купюрами, таким чином заволоділи майном ОСОБА_9 , після чого ОСОБА_6 разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, залишили місце скоєння ними розбійного нападу, завдавши шкоду потерпілому на загальну суму 958 грн. 33 коп., розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Згідно з висновком експерта № 397 від 17 грудня 2018 року ОСОБА_9 , 1990 р.н., перебував на стаціонарному лікуванні з 30 листопада 2018 року по 08 грудня 2018 року з діагнозом: Гострий посттравматичний перелом кісток носу зі зміщенням, та вищевказані тілесні ушкодження, згідно з п. 2.3.2 а) Правил визначення тяжкості тілесних пошкоджень, затверджених наказом № 6 від 17 січня 1995 року МОЗ України «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» відносяться легких тілесних пошкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Позиція неповнолітнього обвинуваченого щодо сутності обвинувачення по двох епізодам

3.Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 по першому епізоду винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину в присутності захисника та законного представника визнав частково та суду показав про те, що він 18 серпня 2018 року разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 відпочивали в кафе «Вояж» в м.Ромни по вул.Горького та близько 02 години ночі від разом із ними вийшов із зазначеного закладу та побачив, що поряд із баром відбувається бійка за участі щонайменше 15 чоловік. У подальшому, він «забажавши пригод», перебуваючи у нетверезому стані, приєднався до них. Потерпілий ОСОБА_7 стояв поряд із бійкою, не приймаючи в ній участі, проте він підійшовши до нього, спонтанно наніс потерпілому не більше 3-х ударів кулаками двома руками в голову та обличчя. Уточнив, що він ні барсетку, ні грошові кошти у потерпілого не забирав, телефон він підібрав, який звідкись випав (чи з барсетки, чи з одягу потерпілого), хто був поряд з потерпілим на момент бійки він не знає, його ніхто не підбурював та не схиляв до нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, він вчиняв вищевказані дії особисто; здобувши телефон він повернувся додому близько 02 год. 45 хв. 18 серпня 2018 року, а цього дня у нього вдома провели обшук і він добровільно видав співробітникам поліції телефон потерпілого.

4. Також допитаний неповнолітній обвинувачений ОСОБА_6 у присутності захисника та законного представника з приводу другого епізоду винуватість у його вчиненні визнав частково (у частині щодо визнання факту завдання ним тілесних ушкоджень відповідної тяжкості потерпілому) та суду показав про те, що 29 листопада 2018 року у вечірній час він проходив разом із товарищем ОСОБА_10 неподалік кафе «Фаворит» в м.Ромни, і побачили, як один чоловік справляв потребу на вулиці, на що він не міг не відреагувати й просто пройти поряд. На його усне зауваження, чоловік відповів агресивно, нецензурно висловлювався на їх адресу, і, підійшовши до нього, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, він побачив, як він замахується правою рукою для наміру нанести йому удар в обличчя. Натомість він, діючи на випередження, та в перебуваючи у стані необхідної оборони, першим наніс йому прямий удар правою рукою в ніс, від чого потерпілий впав, будучи при свідомості, у цей момент поряд нікого, окрім потерпілого, не було ( ОСОБА_12 на той час вже рухався пішки, розмовляючи по телефону, віддалившись від нього на відстань біля 10 метрів та через те, що вже був вечір, та через відсутність вуличного освітлення, він нічого не бачив та не чув). Він відійшов від потерпілого та вдвох з ОСОБА_13 . Вони пройшли біля 500 метрів у сторону кафе «Калинка», в якому вони разом пили каву та в подальшому були затримані співробітниками поліції. Уточнив, що на час розмови з потерпілим на його плечі весіла барсетка нижче поясу, коли він падав, то ця річ спочатку взлетіла разом із ним, а потім впала біля нього; жодних речей у ОСОБА_14 вони не брали, не пам`ятав чи користувався потерпілий на момент розмови з ним мобільним телефоном, після затримання у нього жодних речей потерпілого не виявлено.

Виклад доказів, які суд покладає в основу обвинувального вироку

а) щодо першого епізоду:

5. Незважаючи на часткове визнання неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_6 провини в інкримінованому йому злочині, факт вчинення ним вищезазначеного діяння підтверджується, дослідженими в ході судового розгляду доказами, а саме:

6. Показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який суду показав про те, що 18 серпня 2018 року біля 03 год. 30 хв. ранку він разом із ОСОБА_15 вийшли із приміщення кафе «Вояж», розташованого в м.Ромни по вул. Горького, і почули як до них звертається невідома група людей у темному одязі, які втрьох підійшли до них, і сказали що нібито вони в двох «їх послали», шукаючи привід «зачепитися з ними». Після цього, ОСОБА_6 , який став перед ним попереду, був завданий йому один удар в ліву брову, від чого він упав, далі він побачив як обвинувачений ОСОБА_6 швидко стягнув з нього шкіряну сумку, застосувавши силове зусілля, і надалі продовжив наносити йому удари ногами по грудній клітці та в інші частини тіла. Під час його побиття, він лежав на спині, закриваючись від ударів, та відчував як йому одночасно завдавалися удари в різні частини тіла як зпереду, так і ззаду (попереду нього після падіння був ОСОБА_6 , позаду нього ще хтось перебував з невідомих йому осіб). Після його побиття, яке тривало декілька хвилин, він піднявся на ноги та викликав з телефона ОСОБА_16 поліцію, перед цим зазначена група невідомих йому осіб швидко розбіглася. Пояснив, що серед групи осіб у складі мінімум трьох осіб, перебував обвинувачений ОСОБА_6 , він був фізично більший від інших осіб, схожих на його однолітків, йому запам?яталося його обличчя, по рисам якого він впізнав обвинуваченого на стадії досудового розслідування. У кожаній сумці коричневого кольору, якою заволодів ОСОБА_6 , перебував належний йому телефон марки «Самсунг J5», чорного кольору, водійське посвідчення, банківські картки, грошові кошти в розмірі 700 грн. Підтвердив, що від законного представника неповнолітнього обвинуваченого у рахунок відшкодування його витрат на лікування, придбання нового одягу отримав 6000 грн. та 6000 грн. у рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди, всього 12000 грн.;

7. Показаннями свідка ОСОБА_8 , який суду пояснив про те, що 17 серпня 2018 року він разом із потерпілим відпочивали у кафе «Вояж» в м.Ромни по вул.Горького. Уночі, сідаючи до машини-таксі, відбулася бійка, під час якої, він затуляв потерпілого щоб його не били інші особи. До бійки у ОСОБА_17 була сумка-барсетка, в якій був мобільний телефон, після закінчення бійки вона зникла, бо таксі викликали з його особистого мобільного телефона. Він також бачив як ОСОБА_7 з кимось після виходу з бару, на зупинці транспорту, біля п`яти метрів від кафе почав розмовляти, потім почав сваритися (у цей момент свідок перебував у салоні автомобіля-таксі та н бачив, щоб хтось вихоплював сумку у потерпілого), він вийшов з автомобіля, закривши потерпілого від ударів, у подальшому викликав наряд поліції. До бійки (про підстави якої він нічого не чув) у потерпілого були відсутні будь-які тілесні ушкодження, на момент до побиття біля потерпілого перебувало три молодих хлопця, він бачив як потерпілому завдавалися удари ногами по голові, коли він вже лежав. Пізніше йому потерплий розповів про те, що між ОСОБА_18 та тими хлопцями відбувся конфлікт з приводу таксі, а також про те, що у нього під час бійки зірвали сумку з мобільним телефоном та банківськими картками;

8. Оголошеним протоколом огляду місця події від 18 серпня 2018 року з фототаблицею до нього, в якому відображено як на ділянці клумби, розташованої навпроти в`їзду до магазину «Пам`ятники та вироби з граніту» по вул. Горького в м.Ромни (навпроти залізничного вокзалу) виявлено шарикову ручку синього кольору та сумку коричневого кольору (всередині неї знаходиться зв`язка ключів у кількості 5 шт.), поряд банківська картка, водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_7 , поряд виявлена банківська картки «Приватбанк» і пластиковий паспорт на ім`я ОСОБА_7 ;

9. Оголошеним висновком судово-медичної експертизи № 278 від 10 вересня 2018 року, складеного на виконання ухвали слідчого судді місцевого суду від 05 вересня 2018 року, яким підтверджуються ті обставини, що виявлені у потерпілого ОСОБА_7 тілесні ушкодження в ділянці голови у вигляді саден, гематом, рани, струсу головного мозку відносяться до легких тілесних ушкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, і можуть відповідати терміну заподіяння - 18 серпня 2018 року; характер ушкоджень указує на те, що вони могли утворитися від травматичного контакту з тупими твердими предметами (предметом);

10. Оголошеним протоколом слідчого експерименту від 10 вересня 2018 року з доданими до нього фототаблицями, проведеного за участі потерпілого ОСОБА_7 , у присутності двох понятих, під час цієї слідчої дії потерпілий поблизу кафе «Вояж» в м.Ромни по вул. Горького він розповів про обставини його побиття та заволодіння його сумкою з речами, а потім продемонстрував місце, де він перебував та де відбулося його побиття, вказав на місце, на якому стояв ОСОБА_6 , а також місце, де він лежав після удару, завданого обвинуваченим, і в такому положенні обвинувачений заволодів його речами, у подальшому продемонстував куди пішли три інших особи, які також здійснили на нього напад. Обставини, зазначені в цьому документі, узгоджуються з показаннями потерпілого, наданими ним під час його допиту на стадії судового розгляду даного провадження в присутності його представника як щодо групового нападу на нього, включаючи ОСОБА_6 , так і щодо обставин заволодіння обвинуваченим речами потерпілого;

11. Оголошеним протоколом обшуку від 18 вересня 2018 року з відеофіксацією цієї слідчої дії, проведено в порядку ст. 233 ч.3 КПК України та в подальшому схвалений ухвалою слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20 серпня 2018 року, в якому зафіксовано як із усвідомленого дозволу власника житла ОСОБА_5 у спальній кімнаті будинку АДРЕСА_1 , за повідомленою ОСОБА_6 інформацією про зберігання в його штанах телефону марки «Самсунг», невідомого йому походження, і добровільно видав слідчому вищевказаний телефон чорного кольору моделі Самсунг J5 H/DS, без сім-карти та карти пам`яті;

12. Оголошений висновком судово-товарознавчої експертизи № 1503 від 10 вересня 2018 року, складеного на виконання ухвали слідчого судді місцевого суду від 03 вересня 2018 року, яким підтверджуються та обставина, що ринкова вартість бувшого у використанні смартфону «Самсунг J5» (без пошкоджень), придбаного 23 липня 2016 року, станом на день викрадення складає 2917 грн.;

13. Оголошеним протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18 серпня 2018 року з доданою до даного довідкою, складеного за участі двох понятих слідчим, з якого вбачається як потерпілий ОСОБА_7 спочатку навів відомості за якими міг би впізнати за фотокартками особи, яка на нього здійснила напад вночі 18 серпня 2018 року, а потім з чотирьох фототаблиць осіб чоловічої статі без істотних відмінностей у рисах облич та віку, на фото № 3 впізнав ОСОБА_6 за формою обличчя та його рисами (по опису носу та очей обвинуваченого);

14. Оголошеним витягом від 18 серпня 2018 року про внесення відомостей до ЄРДР по факту нападу на потерпілого ОСОБА_7 у нічний час 18 серпня 2018 року неподалік кафе «Вояж» в м.Ромни по вул. Горького із застосуванням ОСОБА_6 за попередньою змовою групою із невстановлених осіб насильства із заволодінням мобільним телефоном марки Самсунг та грошовими коштами в сумі 700 грн. з присвоєнням номеру кримінальному провадження 0000677 та оголошеним протоколом про прийняття аналогічної за своєю суттю заяви про вчинення 18 серпня 2018 року кримінального правопорушення від потерпілого ОСОБА_7 від 18 серпня 2018 року.

б) щодо другого епізоду:

15. Незважаючи на часткове визнання неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_6 провини в інкримінованому йому злочині, факт повторного вчинення ним вищезазначеного діяння підтверджується, дослідженими в ході судового розгляду доказами, а саме:

16. Показаннями потерпілого ОСОБА_9 про те, що 29 листопада 2018 року він вийшов на вулицю біля бару в м.Ромни та стояв розмовляв по телефону. Раптового обернувшись, він побачив двох осіб, зміст розмови на підвищених тонах він не пам`ятає, далі він відчув удар, хто відібрав у нього телефон він не знає, проте одна з кишень на його куртці була вирвана; після удару в ніс він впав та лежав біля дерева, неподалік від автомобіля на стоянці та пішохідної доріжки. Хто наніс удар він не бачив, бо було темно, у цей момент біля нього стояли дві людини, яких він пізніше впізнав по рисам обличчя (вночі він впізнав ОСОБА_19 , біля трьох годин ранку наступного дня ОСОБА_20 ), при собі на той час мав телефон марки «Леново А1000», барсетку з банківськими картками, талоном до посвідчення водія та технічним паспортом на автомобіль, та біля 100 гривень грошових коштів різними купюрами, після удару та повернення барсетки у нього зник зазначений телефон, банківські картки та грошові кошти. Уточнив, що на момент розмови з двома особами, він повернувся до них обличчям, часткове освітлення забезпечувалося з порогу приміщення кафе та в незначній мірі за рахунок вуличного освітлення, цих осіб він розгледіти зміг по обличчю, вони вдвох були міцної тілобудови, ОСОБА_21 розташовувався спиною до кафе, а ОСОБА_22 дещо повернутий боком до кафе, вулиця була на той час безлюдна. Після першого удару він упав на землю, йому були завдані тілесні ушкодження у виді перебиття носа, частково відбився слабкий зуб, відчувалася біль у щелепі, інших тілесних ушкоджень по тілу у нього виявлено не було, жодних замахів рукою в сторону вказаних осіб він не вчиняв. Після виявлення барсетки, вона була пуста, у ній не відшукалися поліс страхування, талон (додаток до посвідчення водія). Після удару, до виявили його знайомими біля дерева, ці дві особи кинули йому барсетку та спокійно пішли, у подальшому він, сівши в автомобіль, там чекав. Жодних відшкодувань з боку обвинуваченого чи його близьких родичів матеріальної чи моральної шкоди йому не проведено.

17. Показаннями свідка ОСОБА_23 , який суду пояснив про те, що 29 листопада 2018 року, коли він вийшов на вулицю з бару «Фаворит» (м.Ромни) разом із ОСОБА_24 , то вони побачили ОСОБА_25 біля дерева, він присів маючи тілесне ушкодження у виді перебитого носу, перебував при свідомості. Потім до них підійшли два чоловіки, які в їхню сторону з відстані 30 метрів через дерева кинули барсетку чорного кольору, розвернулися та пішли. ОСОБА_26 сказав, що ось вони і вони вдвох пішли за ними по небагатолюдній вулиці, вони їх бачили на відстані від 50 до 100 метрів та з поля їх зору вони їх не втрачали. Пройшовши до переїзду біля чотирьохсот метрів, на освітленій вуличним ліхтарем ділянці, він на переїзді побачив серед двох чоловіків ОСОБА_27 (до цього він його не знав, у подальшому за його участі провели слідчий експеримент та він його впізнав по рисам обличчя), до цього він бачив силуети цих двох чоловіків, інших сторонніх осіб на вулиці він не бачив. Вони висловлювали до цих двох осіб претензії повернути речі ОСОБА_9 , проте вони відповіли на запитання тим, що нічого вони не брали, в тому числі жодних документів. ОСОБА_26 залишився біля переїзду, а він, повернувшись до бару, побачив, що документи та банківські картки, належні ОСОБА_28 , уже знайшли, там він все розповів співробітникам поліції, в тому числі про прикмети виявлених ними двох чоловіків;

18. Показаннями свідка ОСОБА_29 , який суду пояснив про те, що того вечора він разом із ОСОБА_30 , який перед цим забіг до приміщення кафе, та сказав йому, щоб він пішов з ним, вийшов на вулицю. На вулиці він побачив ОСОБА_25 , у якого вже був перебитий ніс та він перебував при свідомості біля машини та поряд з кафе, він сказав, що були двоє хлопців, які побили його, вказавши напрямок, куди ці двоє хлопців пішли (останні вдвох спокійно пішли в сторону освітленого вуличним ліхтарем залізничного переїзду, у той час на вулиці, окрім вказаних двох осіб, нікого з перехожих не було), також потерпілий сказав, що у нього відсутні барсетка, телефон та банківські картки. ОСОБА_31 сказав, що вони знайдуть цих двох хлопців і дісталися до переїзду за декілька хвилин. Через 350-400 метрів він разом із ОСОБА_32 наздогнали цих двох осіб на машині (за кермом був зять ОСОБА_33 , який їх підвіз, а потім розвернувся та поїхав з місця події), за 50 метрів до вказаних хлопців автомобіль зупинився та, підійшовши до них, при ліхтаревому освітленні, він особисто побачив цих двох хлопців. Підійшовши до них, вони сказали їм, щоб вони повернули все, що взяли у ОСОБА_25 , проте вони відповіли, що нічого ні у кого не брали. Далі свідок та ОСОБА_34 повернулися до приміщення бару, куди вже прибула поліція. У подальшому на стадії досудового розслідування за його участі було проведено впізнання цих двох хлопців по рисам обличчя, які він запам`ятав, та по міцній тілобудові (після його допиту слідчим на стадії досудового розслідування, останній запропонував по фото впізнати цих двох осіб, які були на місці події на залізничному переїзді, та він, пам`ятаючи їх риси обличчя, показав на фото, де були зображені ці дві особи);

19. Показаннями свідка ОСОБА_35 , яка суду пояснила про те, що 29 листопада 2018 року біля бару «Фаворит» в м.Ромни вона чула як біля стоянки бару, з правої сторони, хтось розмовляє. Пізніше вона побачила з салону машини як біля машин на стоянці хтось б`ється (хтось невідомий лежить на землі та двоє стоять біля нього, вищий у світлих джинсах наніс один удар ногою, а інший, візуально менший, стояв біля нього). Пізніше вона дізналася, що того вчора відбулося побиття ОСОБА_25 , при цьому, вулиця була не багатолюдна, стоянка не була гарно освітлена, дорога, по якій вона проїзджала на автомобілі, достатньо не була освітлена (над дорогою світив один ліхтарик), обличчя жодного з чоловіків вона особисто не бачила;

20. Оголошеним протоколом огляду місця події від 29 листопада 2018 року з фототаблицею до нього, в якому відображено як з 21 год. 47 хв. до 22 год. 19 хв. проведено огляд відкритої ділянки місцевості, розташована навпроти двору бару «Фаворит» по вул. Прокопенка, 43 в м.Ромни, де паралельно паркану бару на відстані близько 4 метрів, розміщена пішохідна дорожка, справа від воріт бару наявна земельна ділянка близько 13х4м., на даній ділянці наявні сліди від автомобільних шин та сліди низу підошв взуття, дана земельна ділянка частково освітлена від ліхтарів, які знаходяться на іншій стороні автодороги та від кафе «Фортуна» (зі сторони дороги частину освітлення перехоплюють гілки та стовбури дерев, але роздивитися обличчя представляється можливим). Під одним другим деревом праворуч від проїзду до зазначеного кафе виявлено слід у вигляді зигзагу, утвореного внаслідок зрушення землі;

21. Оголошений протокол слідчого експерименту від 01 грудня 2018 року за участі потерпілого ОСОБА_9 , проведеного за участі двох понятих, з відеофіксацією цієї слідчої дії, в якому зафіксовано як спочатку в м.Ромни по вул. Прокопенка, 43 зазначений учасник провадження розповів про події, які мали місце 29 листопада 2018 року відносно нього поряд з приміщенням кафе кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », зокрема, про завдання йому одним із раніше незнайомих чоловіків удару в область носа кулаком та через це втрату свідомості, тримаючи при цьому при собі телефон Леново А-1000 в руках та барсетку чорного кольору, після того, як він прийшов до тями, то виявив зникнення вищевказаного майна, а потім зазначений учасник слідчої дії продемонстрував як відбувалися ці події з прив`язкою до території поблизу зазначеного закладу. Зафіксовані відомості у цьому протоколі узгоджуються з показаннями цього потерпілого, наданими ним в суді;

22. Оголошений висновком судово-товарознавчої експертизи № 19/119/11-1/3562е від 06 грудня 2018 року, складеного на виконання ухвали слідчого судді місцевого суду від 03 грудня 2018 року, яким підтверджуються та обставина, що ринкова вартість бувшого у використанні смартфону «Lenovo A1000» станом 29 листопада 2018 року складає 863 грн. 33 коп.;

23. Оголошеним висновком судово-медичної експертизи № 397 від 17 грудня 2018 року, складеного на виконання ухвали слідчого судді місцевого суду від 12 грудня 2018 року, яким підтверджуються ті обставини, що виявлені у потерпілого ОСОБА_9 тілесні ушкодження у виді гострого посттравматичного перелому кісток носу зі зміщенням відносяться до легких тілесних ушкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, і можуть відповідати терміну їх заподіяння 29 листопада 2018 року; характер ушкоджень указує на те, що вони могли утворитися від дії тупих твердих предметів (предмета);

24. Оголошений протокол слідчого експерименту від 01 грудня 2018 року за участі свідка ОСОБА_23 , проведеного за участі двох понятих, з відеофіксацією цієї слідчої дії, в якому зафіксовано як спочатку в АДРЕСА_2 зазначений свідок розповів про події, які мали місце 29 листопада 2018 року відносно ОСОБА_9 , зокрема, на місці події розповів та продемонстрував те, що під деревом поблизу кафе «Фаворит» сидів зігнутий потерпілий, коли він підіймав ОСОБА_36 , до них підійшли два хлопці та кинули предмет, яким була порожня барсетка потерпілого, а надалі дружина потерпілого знайшла розкидані на узбіччі документи, двоє чоловіків пішли в сторону залізничного переїзду, наздогнавши їх, вони сказали, що ідуть у власних справах (вони були одягнуті у джинсові штани та куртки). Зафіксовані дані в цьому протоколі узгоджуються з показаннями цього свідка, наданими ним в суді;

25. Оголошеним протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 грудня 2018 року з доданою довідкою, з якого вбачається як свідок ОСОБА_23 за світлим волоссям, за сукупністю рис обличчя, впізнав особу на місці вчинення злочину біля потерпілого та на переїзді, як наздогнав, на фото № 2, на якому зображений ОСОБА_37 , що узгоджується з показаннями, наданими цим учасником на стадії судового розгляду даного провадження;

26. Оголошеним протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21 грудня 2018 року з доданою довідкою, з якого вбачається як свідок ОСОБА_29 за світлим волоссям та за сукупністю рис обличчя, впізнав особу яку бачив разом із ОСОБА_32 та наздогнав його та попросив віддати речі, які належали ОСОБА_28 , на фото № 3, на якому зображений ОСОБА_6 , що сукупно узгоджується з показаннями, наданими ним безпосередньо в суді;

27. Оголошеним протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21 грудня 2018 року з доданою довідкою, з якого вбачається як свідок ОСОБА_29 за світлим волоссям та за сукупністю рис обличчя, впізнав другу особу яку бачив разом із ОСОБА_32 та якого наздогнав та попросив віддати речі, які належали ОСОБА_28 , на фото № 4, на якому зображений ОСОБА_37 , що також сукупно узгоджується з показаннями, наданими ним безпосередньо в суді;

28. Оголошений протокол слідчого експерименту від 06 грудня 2018 року за участі свідка ОСОБА_35 , проведеного за участі двох понятих, з фотофіксацією цієї слідчої дії, в якому зафіксовано як спочатку в АДРЕСА_2 зазначений свідок розповів про події, які мали місце 29 листопада 2018 року відносно ОСОБА_9 , зокрема, на місці події розповіла та продемонструвала те, що поблизу стоянки кафе «Фаворит» між деревами вона побачила, що одна людина знаходиться на землі, а поряд знаходиться двоє осіб, один з який був вищий зростом, наносив удар ногою людині, яка лежала на землі, інший нижчого зросту стояв поряд. Зафіксовані відомості у цьому протоколі узгоджуються з показаннями цього свідка, наданими нею в суді;

29. Оголошеним витягом від 29 листопада 2018 року про внесення відомостей до ЄРДР по факту заволодіння 29 листопада 2018 року ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_38 із застосуванням насильства небезпечним для життя, відкрито заволоділи мобільним телефоном Леново, барсеткою чорного кольору, в якій перебували грошові кошти в розмірі 500 грн., банківські картки, паспорт громадянина України, належні ОСОБА_9 з присвоєнням номеру кримінальному провадження 0000990 та оголошеним протоколом про прийняття аналогічної за своєю суттю заяви про вчинення 29 листопада 2018 року кримінального правопорушення двома невідомими особами по відношенню до потерпілого ОСОБА_39 .

Висновки суду

Позиція суду з приводу доводів сторони захисту

а) щодо першого епізоду:

30. Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, та сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття даного процесуального рішення, у даній конкретній ситуації знаходить, що стороною обвинувачення доведена:

подія кримінального правопорушення та всі елементи складу нижче кваліфікованого злочину: активні дії обвинуваченого разом із трьома неустановленими на досудовому слідстві особами по негайному вилученню майна потерпілого ОСОБА_7 із застосуванням відносно нього насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, що призвело до настання у останнього легких тілесних ушкоджень, які потягли короткочасний розлад здоров`я, та завдання йому матеріальних збитків, наявність основного та додаткового об`єкту посягання (вчинення протиправних дій одночасно по відношенню до майна та здоров`я потерпілого ОСОБА_7 ), а також установлений судом причинний зв`язок між вищеописаними з прямим умислом груповими діями обвинуваченого та інших неустановлених осіб та наслідками для майна і здоров`я потерпілого (зокрема, цілеспрямовані, із застосуванням фізичної сили, неоднократні удари ОСОБА_6 та інших неустановлених осіб в різні частини тіла із заподіянням тілесних ушкоджень потерпілому та подальшим заволодінням його особистим майном), які встановлені судом з показань потерпілого, протоколів огляду місця події, слідчого експерименту, показань свідка, висновків судових експертиз та інших вищенаведених доказів (пункти 3, 6-14 даного вироку).

винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини у виді прямого умислу, також установлена судом з досліджених вище доказів. Зокрема, цілеспрямований початок нанесення та подальше завдання потерпілому ударів ОСОБА_6 разом із неустановленими особами з подальшим заволодінням майном потерпілого та видачею частини цього майна під час обшуку місця проживання ОСОБА_6 , а також кількість та локалізація тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого після припинення нападу свідчать про наявність прямого умислу на вчинення обвинуваченим розбою за попередньою змовою групою осіб (див. пункти 3,6-14 даного вироку);

31. Таким чином, об`єктивно з`ясовані обставини справи, аналіз вищенаведених доказів, які були досліджені під час судового розгляду, та оцінені судом відповідно до статті 94 КПК України, дають підстави суду зробити висновок про доведеність факту та обставин вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення (злочину), а його умисні дії, які полягали у нападі ОСОБА_6 18 серпня 2018 року у нічній час за попередньою змовою групою осіб із застосуванням насильства небезпечного для життя чи здоров`я відносно ОСОБА_7 і під час цього заволодіння шкіряною сумкою, телефоном «Самсунг», грошовими коштами в розмірі 700 грн., належні потерпілому, слід кваліфікувати за частиною другою статті 187 КК України, як розбій, вчинений за попередньо змовою групою осіб.

32. При ухваленні обвинувального вироку по даному епізоду суд керувався стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (як про це зазначив Європейський суд з прав людини у п. 161 рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»).

Це пов`язується з тим, що суд визнає, що подані стороною обвинувачення у даному провадженні і досліджені судом вищенаведені докази є належними і допустимими, оскільки вони містять у собі фактичні відомості, які логічно та системно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт вчинення протиправного діяння та винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною другою статті 187 КК України, вони визначені як джерела доказування у КПК України, зібрані у порядку, передбаченому чинним кримінальним процесуальним законом.

33. Довід сторони захисту про недопустимість як доказу протоколу обшуку від 18 серпня 2018 року в силу того, що не є підтвердженою обставина невідкладності проведення цієї слідчої дії, яка проведена без попереднього дозволу суду, не є переконливим і відповідно не є підставою для визнання судом цього доказу недопустимим в силу ст. 87-89 КПК України, оскільки невідкладність проведення вищевказаного обшуку в житловому будинку по місцю проживання ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 , пов`язувалося саме з необхідністю швидкого виявлення та подальшого рятування майна потерпілого у виді мобільного телефона марки «Самсунг», чорного кольору, що і підтверджено ухвалою слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20 серпня 2018 року, якою узаконено невідкладну вищевказану слідчу дію. Зазначений вище протокол обшуку складений з дотриманням вимог ст. 104, 233 ч.3, ч.1,2 ст. 234 КПК України й відповідно відсутні підстави для визнання його недопустимим доказом у даній справі.

34. Довід сторони захисту про недопустимість як доказу протоколу впізнання особи за фотокартками від 18 серпня 2018 року через очевидну різницю у віці чотирьох осіб за фотокартками, на думку суду, є невмотивованим, оскільки відображені на фото №1-4 особи є особами чоловічої статі, молодого віку (до 20-25 років), не мають значних відмінностей в їх зовнішності і в певній мірі мають схожі риси обличчя (колір та прищуреність очей, кирпатість носів). На думку суду, зображення ОСОБА_6 на фото № 3 у кепці-бейсболці чорного кольору не є очевидною зовнішньою відмінністю цієї особи від інших осіб на фото № 1-2, 4, оскільки зазначений головний убор не закриває в значному обсязі лоба цієї особи і дозволяє візуально бачити ніс, очі та форму обличчя цієї особи, саме за цими ознаками обвинуваченого впізнав потерпілий. При цьому, за змістом ст. 104, ч.1,3,6,7 ст.228 КПК України впізнання будь-якої особи на стадії досудового розслідування за фотокартками може проводитись незалежно від процесуального статусу такої особи у межах кримінального провадження, головне, щоб ці слідча дія мала сукупне доказове значення з іншими засобами доказування. З огляду на це, суд не вбачає будь-яких законних підстав для визнання цього доказу недопустимим.

35. Довід сторони захисту про значні суперечності та неточності у показаннях потерпілого щодо обставин завдання йому тілесних ушкоджень та заволодіння його майном не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються вищенаведеними послідовними, чіткими показанням потерпілого, наданими ним безпосередньо на стадії судового розгляду даного провадження, які підкріплені дослідженими матеріалами проведеного слідчого експерименту за участь ОСОБА_7 і жодним чином не спростовують причетність ОСОБА_6 до вчинення вищевказаного діяння разом з іншими неустановленими особами.

б) щодо другого епізоду:

36. Суд також за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, та сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття даного процесуального рішення, у даній конкретній ситуації знаходить, що стороною обвинувачення доведена:

подія кримінального правопорушення та всі елементи складу вищеустанволеного злочину: активні дії обвинуваченого разом із особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, по негайному вилученню майна потерпілого ОСОБА_9 з застосуванням відносно нього насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, що призвело до настання в останнього легких тілесних ушкоджень, які потягли короткочасний розлад здоров`я, та завдання йому матеріальних збитків, наявність основного та додаткового об`єкту посягання (вчинення протиправних дій одночасно по відношенню до майна та здоров`я потерпілого), а також установлений судом причинний зв`язок між вищеописаними з прямим умислом груповими діями обвинуваченого та іншої особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та наслідками для майна і здоров`я потерпілого (зокрема, цілеспрямовані, із застосуванням фізичної сили, однократний удар ОСОБА_6 в область обличчя потерпілого із заподіянням остатньому легкого тілесного ушкодження та подальшим заволодінням особистим майном потерпілого), які встановлені судом з показань потерпілого, протоколів огляду місця події, слідчих експериментів та пред`явлення осіб до впізнання за фотокартками, показань трьох свідків, висновків судових експертиз та інших вищенаведених доказів (пункти 4, 16-29 даного вироку).

винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини у виді прямого умислу, також установлена судом з досліджених вище доказів. Зокрема, цілеспрямоване нанесення ОСОБА_6 сильного удару кулаком правої руки в область обличчя потерпілого, що призвело як до отримання остатнім тілесних ушкоджень, так і до нетривалого пригнічення його волі додаткового після нанесення особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, удару ногою по тілу потерплого під час перебування останнього в положення лежачи на землі біля приміщення кафе «Фаворит», з подальшим заволодінням майном потерпілого та наступним частковим поверненням майна потерпілому через незначний час після припинення нападу ОСОБА_6 та особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, а також локалізація тілесного ушкодження, виявленого у потерпілого після припинення нападу, свідчать про наявність прямого умислу на вчинення обвинуваченим розбою за попередньою змовою групою осіб (див. пункти 4,16-29 даного вироку);

37. Таким чином, об`єктивно з`ясовані обставини справи, аналіз вищенаведених доказів, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до статті 94 КПК України, дають підстави суду зробити висновок про доведеність факту та обставин вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення (злочину), а його умисні дії, які полягали у нападі 29 листопада 2018 року у вечірній час в АДРЕСА_2 , за попередньою змовою групою осіб із застосуванням насильства небезпечного для життя чи здоров`я ОСОБА_9 та під час цього заволодіння мобільним телефоном марки «Леново А-1000» з сім-картою та зняття з плеча потерплого чоловічої чорної барсетки (в ній знаходилися паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9 , банківська картка і грошові кошти в сумі 70 гривень також належних потерпілому) слід кваліфікувати за частиною другою статті 187 КК України, як розбій, вчинений за попередньо змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій.

38. На думку суду, дії ОСОБА_6 та особи, особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, за проаналізованими доказами були узгодженими та цілеспрямованими й пов`язувалися спільним умислом на заволодіння майном потерпілого шляхом вчинення нападу з одночасним завданням тілесних ушкоджень потерпілому, тому суд не знаходить підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого за цим епізодом на інший, менш тяжкий злочин.

39. При ухваленні обвинувального вироку за другим епізодом суд також керувався стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (як про це зазначив Європейський суд з прав людини у п. 161 рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»).

Це пов`язується з тим, що суд визнає, що подані стороною обвинувачення у даному провадженні і досліджені судом вищенаведені докази є належними і допустимими, оскільки вони містять у собі фактичні відомості, які логічно та системно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт повторного вчинення протиправного діяння та винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною другою статті 187 КК України, вони визначені як джерела доказування у КПК України, зібрані у порядку, передбаченому чинним кримінальним процесуальним законом.

40. Довід сторони захисту про недопустимість в якості доказів по другому епізоду протоколів проведення слідчих експериментів за участі потерпілого та вищенаведених свідків у зв`язку з тим, що перед проведенням цих слідчих дій слідчі не перевіряли родинні зв`язки понятих із учасниками слідчих дій, їх належність чи неналежність до представників правоохоронних органів, не є вмотивованим та конкретизованим і відповідно не заслуговує на увагу, оскільки захисник ОСОБА_4 , обвинувачений та його законний представник не навели при досліджені цих письмових доказів в суді відповідних фактичних обставин, які б підтверджували будь-яку заінтересованість понятих чи їх пов`язаність з будь-якими правоохоронними органами чи з учасниками провадження одночасно не порушуючи питання про безпосередній допит цих осіб в якості свідків на стадії судового розгляду даного провадження. На думку суду, нез`ясування цих обставин слідчими під безперебійні відеозаписи зафіксованих слідчих дій не призводять до недопустимості цих доказів, поняті під час цих слідчих дій називали особисті анкетні дані і практично не проявляли жодної упередженості у проведених слідчих діях.

41. Довід сторони захисту про недостатність належних та допустимих доказів по даному епізоду для ухвалення обвинувального вироку з огляду на нечіткість та неоднозначність показань потерпілого та допитаних в суді свідків, суд уважає непереконливим та таким, що спростовується вищенаведеними доказами. До цього, суд не вбачає підстав для сумніву в належності, допустимості та достатності вищенаведених доказів по другому епізоду, зокрема, показань свідків та потерплого, оскільки підстав для оговору цими учасниками провадження неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 судом не установлено, всі допитані свідки та потерпілий є раніше не знайомими особами обвинуваченому, не є йому близькими родичами тощо, та під час їх допиту в суді у змагальному процесі розповіли про обставини, які пам`ятали, їх показання доповнюються іншими письмовими доказами зібраними на стадії досудового розслідування та дослідженими судом на стадії судового розгляду.

42. Разом із цим, суд не може покласти в основу вироку в якості допустимих доказів по цьому епізоду протоколи пред`явлення потерпілому ОСОБА_9 особи ОСОБА_6 для впізнання від 30 листопада 2018 року, пред`явлення свідку ОСОБА_23 особи ОСОБА_6 для впізнання від 30 листопада 2018 року, а також акт судово-медичного обстеження ОСОБА_6 № 382 від 30 листопада 2018 року і висновок судово-медичної експертизи відносно ОСОБА_6 № 398 від 17 грудня 2018 року, оскільки ці письмові докази були отримані слідчими на стадії досудового розслідування без обов`язкового залучення захисника фактично затриманому в порядку ст. 208 КПК України неповнолітнього ОСОБА_6 для безпосередньої участі в них на підставі п.1 ч.2 ст. 52 КПК України, оскільки на час їх проведення співробітники органу досудового розслідування були достовірно обізнані про неповнолітній вік зазначеної особи. Отже, ці докази зібрані з грубим порушенням права особи на захист (арк. пров. 37-41, 45-49, 75, 79-80 т. № 4)

43. Також, на думку суду, слід визнати недопустимим доказом протокол пред`явлення для впізнання потерпілому ОСОБА_9 . ОСОБА_40 від 30 листопада 2018 року, оскільки під час цієї слідчої дії, в порушення ч.2 ст.228 КПК України, особи, які пред`являлися до впізнання мали очевидно різний вік ( ОСОБА_37 візуально був наймолодший серед чотирьох осіб) та зріст ( ОСОБА_37 був вищий за всіх інших трьох осіб чоловічої статі) (арк. 32-36 том № 4). У силу п.1 ч.2 ст.52, ст.223, 228 КПК України суд також визнає недопустимим протокол пред`явлення потерпілому ОСОБА_9 для впізнання ОСОБА_6 від 30 листопада 2018 року, так як при проведенні цієї слідчої дії був відсутній захисник зазначеного фактично затриманого поліцією неповнолітнього, а також через те, що потерпілий перед безпосереднім впізнанням особи та після установлення номерів, особам, які впізнаються запрошувався співробітником поліції, який перед цим перебував у залі, де проводилося впізнання та не відразу, а через певний проміжок часу, потерпілий разом із цим співробітником поліції, який був перед цим у залі, увійшов до приміщення, де відбулося впізнання, що ставить під сумнів дійсну процесуальна волю потерпілого при наявності у нього травми обличчя на впізнання ОСОБА_6 (а.с.37-41 том № 4).

У свою чергу, практично застосовуючи в аспекті процедури доказування доктрину «плодів отруєного дерева», сформульованої у п. 25, 73, 157 рішення ЄСПЛ від 01 червня 2010 року у справі «Гефген проти Німеччини», відповідно до якої якщо джерело доказів є неналежним (у даному епізоді це протоколи пред`явлення до впізнання потерпілому ОСОБА_40 та ОСОБА_6 від 30 листопада 2018 року), то всі докази, отримані з його допомогою чи на його основі, будуть такими ж), слід також визнати недопустимими і похідні докази від вищевказаних письмових доказів, включаючи: протокол затримання ОСОБА_40 та ОСОБА_6 від 30 листопада 2018 року з відеоматеріалами до них (в них відображені в якості підстав для затримання впізнання та вказання потерпілим на цих осіб під час їх пред`явлення до впізнання у відділі поліції) (арк.пров. 64-74 том № 4).

44. Також суд не вбачає підстав для виправдання ОСОБА_6 за другим епізодом протиправного діяння з тієї підстави, що обвинувальний акт складений слідчим та затверджений прокурором поза межами строків досудового розслідування з огляду на нижченаведене. Як вбачається з досліджених судом матеріалів справи 30 листопада 2018 року неповнолітнього ОСОБА_6 повідомлено про підозру за ч.2 ст. 187 КК України, 24 січня 2019 року завершено досудове розслідування по даному епізоду, та 31 січня, 01, 09 лютого 2019 року обвинувачений, разом із захисником та законним представником проводили часткове ознайомлення з відкритими основними та додатковими матеріалами кримінального провадження, обвинувальний акт був складений та затверджений 09 лютого 2019 року. Збирання досліджених судом у даному провадженні доказів на стадії досудового розслідування відбувалося в межах строків досудового розслідування, досудове розслідування завершено також з дотриманням цих строкових меж, істотного порушення прав та свобод обвинуваченого чи норм кримінального процесуального закону у цей період не допущено, а ознайомлення стороною захисту із матеріалами справи процесуально не дозволяло складати й затверджувати обвинувальний акт та направляти його до суду. Крім цього, за змістом ст. 373, 374 КПК України будь-яке обвинувачення на стадії судового розгляду повинно перевірятися повно на предмет його доведеності чи недоведеності, обґрунтованості чи необґрунтованості по суті, при цьому, неістотні процесуальні порушення не повинні впливати на перевірку судом фактичної сутності обвинувачення.

Призначення покарання та врахування додаткових даних щодо неповнолітнього обвинуваченого

45. При призначенні покарання ОСОБА_6 обставинами, які його пом`якшують, по першому епізоду судом визнається вчинення злочину неповнолітнім, повне відшкодування шкоди, завданої потерпілому, часткове визнання винуватості обвинуваченим, а по другому епізоду: вчинення злочину неповнолітнім та часткове визнання винуватості обвинуваченим.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого по першому епізоду, суд не вбачає.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого по другому епізоду, суд також не вбачає.

46. Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_6 , суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, бере до уваги, що санкція частини 2 статті 187 КК України не передбачає альтернативних видів покарань (лише одне основне покарання у виді позбавлення волі на певний строк з додатковим покаранням у виді конфіскації майна), та відповідно до статті 65,98 КК України суд приймає до уваги відсутність законних підстав для призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді конфіскації майна, а також ураховує:

- ступінь тяжкості вчинених злочинів, які згідно зі статтею 12 КК України, є тяжкими злочинами, які пов`язувалися з посяганнями на майно та здоров`я потерпілих із завданням істотної шкоди зазначеним об`єктам кримінально-правової охорони;

- наслідки та обставини вчинених злочинів (нанесення обвинуваченим у складі групи осіб ударів потерпілим, що спричиняло останнім тілесні ушкодження, які потягли за собою короткочасний розлад їх здоров`я та матеріальні збитки);

- форму вини у виді прямого умислу, про що свідчить цілеспрямованість дій на завдання шкоди здоров`ю та майну потерпілих, локалізація, характер та кількість тілесних ушкоджень, завданих потерпілим, стадію вчинення (закінчені злочини), установлену одноепізодність злочинної діяльності;

- особу обвинуваченого: на момент вчинення двох інкримінованих йому злочинів він мав статус неповнолітнього, є учнем професійно-технічного навчального закладу, офіційно не працює, проживає в м.Ромни разом з матір`ю, дідусем та бабусею, є неодруженим), стан його здоров`я (на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, інвалідності не має, є фізично та психічно здоровою особою), є раніше в силу п. 1 ч. 2 ст. 108 КК України є не судимим, відсутність у обвинуваченого державних нагород і почесних звань;

- за даними двох досудових доповідей місцевого органу пробації визначено те, що у ОСОБА_6 установлені середні ризики вчинення ним повторного кримінального правопорушення, при виняткових обставинах можливе виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства;

- наявність постійного зареєстрованого місця проживання в м.Ромни та позитивних характеристик по місцю проживання (скарг від сусідів на незадовільну поведінку не надходило, з сусідами перебуває у звичайних стосунках) та навчання (успішно навчається за професіями слюсар з ремонту колісних транспортних засобів, електрогазозварювальник, швидко здобуває практичні навички в період виробничої практики);

- наявність вищеустановлених обставин, які пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого;

- позицію потерпілих та законного представника неповнолітнього обвинуваченого про незастосування до останнього суворого покарання у виді позбавлення волі з наданням можливості виправитися без ізоляції від суспільства.

47. Суд також приймає до уваги додаткові обставини, які установлені у об`єднаному кримінальному провадженні щодо неповнолітнього обвинуваченого, а саме:

- ОСОБА_6 виховуєтьсяся у неповній сім`ї (матір`ю, бабусею та дідусем, проте без батька та вітчима), з семи років відвідував спортивну школу (займався дзюдо), з 7-го по 9ий клас навчався в Олімпійському коледжі імені Івана Піддубного (м.Київ), припинивши навчання у 10-ому класів, він переїхав в м.Ромни та вступив до ВПТУ № 14, де зараз навчається;

- щодо соціально-психологічних рис: схильний до праці у вільний від навчання час та допомагає дідусю по веденню підсобного господарства, займається в домашніх умовах ремонтом автомобілів разом із дідусем та протягом двох місяців 2019 року проходив виробничу практику по спеціальності «автомеханік, слюсар ремонтник»; не схильний до агресії, всі його друзі були гарними хлопцями, нарікань від сусідів чи від однолітків не надходило, вживання наркотичних речовин та алкоголю раніше не виявлялося, має шкідливу звичку тютюнопаління, не виявлена наявність осіб, які постійно негативно впливали не поведінку неповнолітнього, окрім повнолітнього співучасника ОСОБА_19 ; дисциплінований, здатен відстоювати власну думку, прислухається до думки старших (матері, бабусі та дідуся, останній має значний виховний вплив на онука);

- мати неповнолітнього обвинуваченого матеріально забезпечує свого сина, періодично працюючи за кордоном та на різних роботах на території України, неповнолітній забезпечений необхідними умовами для навчання (має особисту кімнату по місцю проживання, в якій встановлений персональний комп`ютер, телевізор й необхідні меблі, має власний мобільний телефон), у період літніх канікул працює разом з дідусем по заготівлі корму для худоби та веденню сільського господарства, у цей період отримує самостійний заробіток;

- недостатність заходів виховного впливу з боку матері, дідуся та бабусі, а також належного педагогічного впливу під час отримання професійно-технічної освіти, що призвело до повторного вчинення неповнолітнім нового злочину;

- щодо поведінки неповнолітнього поза домом у період вчинення інкрімінованих йому діянь: у вечірній час та нічний час відвідує кафе та бари, спілкуючись як з однолітками, так із особами, дорослішими від нього.

48. З урахуванням вищевикладеного, суд уважає, що обвинуваченому з метою його виправлення та переосмислення власної протиправної поведінки і для попередження вчинення ним нових злочинів за двома епізодами протиправних дій слід призначити покарання у виді позбавлення волі без конфіскації майна неповнолітнього, визначеного санкцією ч.2 ст.187 КК України.

Разом із цим, суд вбачає підстави для застосування вимог ч. 1 ст. 69 КК України для двох вищевказаних епізодів з призначенням основного покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановлених у санкції ч.2 ст. 187 КК України, з призначенням остаточного покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк три роки.

Для призначення покарання із застосуванням ст. 69 ч.1 КК України по першому епізоду суд ураховує вищеустановлені пом`якшуючі покарання обставини, молодий вік обвинуваченого ОСОБА_6 та його неповнолітній вік на момент вчинення ним установленого злочину, наявності обставин, які істотно знижують тяжкість вчиненого злочину (повне добровільне відшкодування обвинуваченим та його родичами матеріальних збитків та моральної шкоди потерпілому, незаявлення останнім цивільного позову у даній справі, завдання розбійним нападом потерпілому легких тілесних ушкоджень).

Для призначення покарання із застосуванням ст. 69 ч.1 КК України по другому епізоду суд ураховує вищеустановлені пом`якшуючі покарання обставини, також молодий вік обвинуваченого ОСОБА_6 та його неповнолітній вік на момент вчинення ним установленого злочину, наявності обставин, які істотно знижують тяжкість вчиненого злочину (часткове повернення майна потерпілому після закінчення нападу на нього, незаявлення ОСОБА_9 цивільного позову у даній справі, завдання розбійним нападом потерпілому легких тілесних ушкоджень, які не призвели до ускладнень чи тривалого відновлення його здоров`я, а також перебування неповнолітнього під фактичним психологічно-емоційним впливом більш дорослого повнолітнього співучасника ОСОБА_40 ).

49. Також суд уважає, що обвинуваченому з метою його виправлення та переосмислення власної протиправної поведінки і для попередження вчинення ним нових злочинів слід остаточно призначити основне покарання за два вищевказаних злочини у виді позбавлення волі на строк три роки, звільнивши ОСОБА_6 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі на певний строк з випробуванням з покладенням на нього відповідних обов`язків згідно з нормами ст.75,76, 104 КК України.

При звільненні від відбування основного покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі з випробуванням із застосуванням ст.75,76,104 КК України, суд окремо врахує вищенаведені обставини щодо тяжкості злочину, установлену органом пробації середнього рівня ризику повторного вчинення ним злочинів, вищеустановлені анкетні дані на особу, також те, що він щиро шкодує за вчинене і припинив спілкування із однолітками та дорослими особами, які на нього негативно впливали, часткове визнання винуватості у вчинених злочинах із частковим відшкодуванням шкоди, продовження та успішне завершення навчального року в Роменському ВПУ й проходження виробничої практики у травні-червні 2019 року, надання посильної допомоги у веденні домашнього та підсобного господарства законному представнику ОСОБА_5 , фактичну працевлаштованість ОСОБА_6 у літній період на будівельному виробництві за згодою його батьків, дозволяє суду дійти висновку про доцільність звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробування протягом дворічного іспитового строку, без його ізоляції від суспільства, оскільки таке покарання є достатнім для того, що обвинувачений в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення.

На думку суду, вищенаведені висновки суду узгоджуються із нормами п.1 ст.7 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та судовою практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, висновків цієї судової установи, сформульованих у п.п.54-56 рішення від 07 лютого 2002 року у справі «Е.К. проти Туреччини», у п.61 рішення від 3 жовтня 2002 року у справі «Бемер проти Німеччини», ст. 37 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року.

50. На думку суду, призначене за даним вироком обвинуваченому основне покарання за два епізоди з випробуванням є співмірним з протиправним діянням, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів у молодому віці і не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи суворості, чи недостатнім для досягнення мети самого покарання.

Інші рішення, щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

52. Цивільний позов у об`єднаному провадженні потерпілими не заявлявся.

53. Процесуальні витрати у розмірі 429 грн. по першому епізоду та 572 грн. по другому епізоду у виді витрат за проведення двох судових експертиз на підставі ст.124 ч.2 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Речові докази по двом епізодам підлягають поверненню потерпілим як їх законним власникам.

54. Запобіжний захід ОСОБА_6 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання на цій стадії процесу без клопотань сторони обвинувачення суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 368,373,374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.187 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання за цими законами із застосуванням ч.1 ст.69 Кримінального кодексу України (для двох епізодів) і за сукупністю злочинів на підставі ст.70 Кримінального кодексу України остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Відповідно до ст.75,104 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі на строк три роки з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю два роки.

Відповідно до ст. 76 Кримінального кодексу України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання, а також не виїзджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 до набрання вироку законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати по залученню експертів у розмірі 1001 грн. 00 коп.

Речові докази в об`єднаному кримінальному провадженні:

1. по першому епізоду: чоловічу сумку коричневого кольору, всередині якої розміщені ключі, дві банківські картки, водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_7 , паспорт громадянина України на ім`я цієї особи, картку «Економ клас» та кулькову ручку, мобільний телефон марки «Самсунг», чорного кольору, які перебувають на зберіганні у ОСОБА_7 залишити останньому, як їх законному володільцю;

2. по другому епізоду: барсетку чорного кольору, паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , на ім`я ОСОБА_9 , картку платника податків на ім`я ОСОБА_9 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , карткотримач чорного кольору із шкіри, посвідчення водія НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_9 ; банківську картку «Ощадбанк» № НОМЕР_6 ; банківську картку «Укргазбанк» № НОМЕР_7 ; банківську картку «Райфайзен банк» № НОМЕР_8 ; свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_9 на автомобіль «Ореl Astra», д.н.з. НОМЕР_10 ; накопичувальну картку «Екомаркет», які перебувають на зберіганні у ОСОБА_9 залишити останньому, як їх законному володільцю.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Сумського апеляційного суду через Липоводолинський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1