Справа № 296/7638/19
УХВАЛА
Іменем України

07 серпня 2019 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_4 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор 06.08.2019 звернувся до суду з клопотанням про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_4 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно нього ж.

В обґрунтування клопотання зазначив, що військовою прокуратурою Житомирського гарнізону проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000013 від 06 січня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

З матеріалів указаного провадження вбачається, що військовослужбовець військової служби за контрактом, військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 , 08 серпня 2016 року о 08 год. 00 хв., в порушення вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ст. ст. 11, 12, 16, 30, 35, 37, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил Укради, ст.ст. 1, 2, З, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби та маючи об`єктивні можливості для вчасного прибуття до місця проходження військової служби у військову частину НОМЕР_1 без дозволу командування військової частини та поважних причин, в умовах особливого періоду, на військову службу до військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з відпустки не з`явився, обов`язки за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини органи державної влади або правоохоронні органи, в тому числі органи військового управління, про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від неї та його причини, не повідомляв та проводить час на власний розсуд.

При цьому солдат ОСОБА_4 обов`язків військової служби не несе, свою належність до Збройних Сил України, а також той факт, що він незаконно перебуває за межами військової частини НОМЕР_1 приховує. На даний час місце знаходження солдата ОСОБА_4 невідоме. Вжитими заходами розшуку місце перебування його не встановлено.

Повідомлення про підозру у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, складено 31 травня 2017 року та цього ж дня, у відповідності до вимог ст. 278 КПК України, вручено останньому у спосіб, передбачений КПК України, а саме - направлено поштою за місцем реєстрації останнього та вручено командуванню військової частини НОМЕР_1 . Вказане відповідає вимогам, передбаченим КПК України, а саме ч. 2 ст. 135 КПК України, яка передбачає, що у разі відсутності особи за місцем проживання повістка (повідомлення) вручається під розписку адміністрації за місцем її роботи, оскільки ОСОБА_4 проходить службу у лавах Збройних Сил України, то адміністрацією для нього є командування військової частини, де останній проходить службу.

Згідно ст. 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, розподіл часу у військовій частині протягом доби і протягом тижня здійснюється згідно з розпорядком дня, яким встановлюється виконання основних заходів повсякденної діяльності, навчання й побуту особового складу підрозділів, штабів. Положеннями ст. 131 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що військовослужбовці, які проходять військову службу, розміщуються в казармах. При цьому, територія військової частини НОМЕР_1 , на якій солдат ОСОБА_4 проходить службу, є його місцем проживання, у зв`язку з тим, що він на ній займається професійною діяльністю.

Так, згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини та враховуючи, що у справах «Бук проти Німеччини» від 28 квітня 2005 року, «Компанія «Кола Ест» та інші проти Франції» від 16 квітня 2002 року, «Функе проти Франції» від 25 лютого 1993 року, «Чаппел проти Сполученого Королівства» від 30 березня 1989 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що слово «житло» може поширюватися на приміщення, у якому особа займається професійною діяльністю, тому казарма військової частини НОМЕР_1 є житлом для військовослужбовців, які проходять службу у вказаній частині, у тому числі для солдата ОСОБА_4 .

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: показаннями свідків, матеріалами службовим розслідування по факту самовільного залишення військової частини військовослужбовцем солдатом ОСОБА_4 направленим командиром військової частини НОМЕР_1 , а також іншими матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового слідства та суду; продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється.

Для забезпечення явки до органів досудового розслідування підозрюваного ОСОБА_4 з метою запобігання подальшому переховуванню підозрюваним від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, об`єктивно необхідним є застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу - тримання під вартою.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 188 КПК України дане клопотання подається органом досудового розслідування одночасно з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Дослідивши подані документи та матеріали, заслухавши думку прокурора, який клопотання підтримав, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується клопотання, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення клопотання по суті, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 131 КПК України визначені види заходів забезпечення кримінального провадження, серед яких затримання особи.

Статтею 132 КПК України передбачені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч.3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Отже, метою застосування заходів забезпечення кримінального провадження є досягнення дієвості цього провадження, тобто забезпечення ефективності реалізації завдань кримінального провадження, закріплених ст. 2 КПК України та завдань окремих стадій кримінального провадження.

Згідно ч.2 ст. 187 КПК України якщо слідчий, прокурор подав разом із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, слідчий суддя, суд приймає рішення згідно зі статтею 189 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 189 КПК України слідчий суддя, суд не має права відмовити в розгляді клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного, обвинуваченого, навіть якщо існують підстави для затримання без ухвали суду про затримання з метою приводу. Клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою приводу розглядається слідчим суддею, судом негайно після одержання цього клопотання. Розгляд клопотання здійснюється в закритому судовому засіданні за участю прокурора. Слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що:1) підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду; 2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

Достовірно встановлено, що ОСОБА_4 31.05.2017 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України.

У органу досудового розслідування є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від подальшої явки для участі у судовому розгляду даного кримінального провадження, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до положень ст. 188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, має право звернутись із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Частиною другою вказаної статті визначено, що таке клопотання може бути подане, зокрема, після неприбуття підозрюваного, обвинуваченого за судовим викликом для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і відсутності у слідчого судді, суду на початок судового засідання відомостей про поважні причини, що перешкоджають його своєчасному прибуттю.

Підсумовуючи вищевказане слідчий суддя дійшов висновку, що в органу досудового слідства є достатньо підстав вважати, що у даному кримінальному провадженні наявні обставини, зазначені у пунктах 1, 2 частини четвертої статті 189 КПК України, особа об`єктивно підозрюється у вчиненні пред`явленого кримінального правопорушення, а ризики, регламентовані ч. 1 ст. 177 КПК України, є реальними і такими, що підтверджуються наявними матеріалами, а тому клопотання в частині надання дозволу на затримання ОСОБА_4 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Відповідно ч.6 ст.193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст.177 КПК України, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

Враховуючи, що затримання підозрюваного та його привід не здійснено, доказів того, що підозрюваного оголошено у міжнародний розшук, прокурором під час розгляду клопотання також не надано, тому у задоволенні клопотання в частині обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити.

Керуючись вимогами ст.ст.176-178, 188-190, 193 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання задовольнити частково.

Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верхній Струтинь, Рожнятівського району, Івано- Франківської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Решту клопотання залишити без задоволення.

Строк дії ухвали - шість місяців із дати постановлення.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 діб з дня її винесення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1