Дата документу 25.09.2019 Справа № 334/4884/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/4884/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1601/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з приміщенням Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор»,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 серпня 2019 року, якою у відношенні
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, маючого вищу освіту, не працюючого, не одруженого, без постійного місця проживання та реєстрації, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 369, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 369, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 369 КК України,

продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 26 жовтня 2019 року включно,-

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів контрольного провадження, в Ленінському районному суді м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 369, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 369, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 369 КК України.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 серпня 2019 року було відмовлено у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, а клопотання прокурора про продовження застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено, продовжено застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 26 жовтня 2019 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що в матеріалах кримінального провадження містяться достатні дані, які свідчать про наявність ризиків, що виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні ряду умисних злочинів, в тому числі, тяжких і особливо тяжких корисливих злочинів, за які передбачено покарання до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, а також тяжких корупційних злочинів, за які передбачено покарання до 8 років позбавлення волі без можливості застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, з 2013 року не мав жодного офіційного місця роботи, єдиним джерелом заробітку є вчинення злочинів, постійного місця проживання та реєстрації не має, за останні місяці до затримання проживав у готелях та гуртожитках, стійких соціальних зв`язків не має, має корумповані зв`язки з числа посадових осіб, що дає достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, здійснювати вплив на потерпілих та свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він є інвалідом 3 групи з дитинства, під час перебування у слідчому ізоляторі погіршилось його самопочуття, на неодноразові звернення з приводу свого захворювання в медичній частині не реагують.
В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 подану ним апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, пояснив, що він є інвалідом ІІІ групи з дитинства.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні апеляційного суду скаргу ОСОБА_7 підтримав та зазначив, що суд не врахував стан здоров`я обвинуваченого, який є інвалідом, не врахував наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків та постійного місця проживання, вважав незрозумілим те, що у відношенні іншого обвинуваченого в даному кримінальному провадженні застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а у відношенні ОСОБА_7 при тому самому обсязі обвинувачення запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, просив апеляційну скаргу задовольнити та застосувати у відношенні ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Прокурор в судовому засіданні апеляційного суду проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, зазначила, що стан здоров`я судом першої інстанції було враховано, на підставі ухвали слідчого судді було проведено комплексне медичне обстеження за результатами якого фактів, які б вказували на неможливість перебування ОСОБА_7 в умовах слідчого ізолятора встановлено не було. Також прокурор висловила заперечення з приводу тверджень захисника обвинуваченого щодо наявності у ОСОБА_7 постійного місця проживання, оскільки він був зареєстрований за місцем проживання потерпілого у даному кримінальному провадженні і за рішенням суду він був знятий з реєстрації за цією адресою, власного житла на праві власності обвинувачений не має.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого, його захисника та прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та знайшло своє підтвердження у відповідних матеріалах кримінального провадження, 28 серпня 2019 року в судовому засіданні суду першої інстанції, в порядку ст. 331 КПК України, було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

З огляду на ч. 3 ст. 199 КПК України, звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.

Так, судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися, а застосування альтернативного запобіжного заходу є недоцільним, з чим колегія суддів, з урахуванням обставин справи та відомостей щодо особистості ОСОБА_7 повністю погоджується.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції перевірив доводи прокурора про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , а також доводи обвинуваченого та його захисника щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції, відповідно до ст. 178 КПК України, врахував, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні ряду умисних злочинів, в тому числі, тяжких і особливо тяжких корисливих злочинів, за які передбачено покарання до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, а також тяжких корупційних злочинів, за які передбачено покарання до 8 років позбавлення волі без можливості застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, з 2013 року не мав жодного офіційного місця роботи, що в свою чергу вказує на те, що єдиним джерелом заробітку обвинуваченого було вчинення злочинів, постійного місця проживання та реєстрації не має, за останні місяці до затримання проживав у готелях та гуртожитках, стійких соціальних зв`язків не має, має корумповані зв`язки з числа посадових осіб, що вказує на наявність реальних ризиків переховування від суду, здійснення впливу на потерпілих та свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень, що перешкоджатиме судовому провадженню.

При цьому, суд першої інстанції правильно встановив, що враховуючи дані про особу обвинуваченого, відсутність стійких соціальних зв`язків, офіційного працевлаштування та стабільного джерела доходу, існування за рахунок здобутого злочинним шляхом майна, існує ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень

Враховуючи тяжкість інкримінованих ОСОБА_7 злочинів, невідворотність та суворість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним, а також відсутність постійного місця проживання та реєстрації, існує ризик того, що він буде переховуватись від суду.

Також не виключається можливість незаконного впливу на свідків та потерпілих, оскільки обвинуваченому можуть бути відомі адреси їх проживання, а наявність корумпованих зв`язків свідчить про можливість впливу на них шляхом погроз та вмовлянь.

Оцінивши всі вищевказані обставини у сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що задля забезпечення даного провадження необхідно продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.

Доводи сторони захисту про позитивні характеристики за місцем проживання та перебування на утриманні матері похилого віку, не є безумовними підставами для відмови в продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, апеляційний суд вважає, що ці обставини не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Доводи апелянта про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, були перевірені колегією суддів першої інстанції та спростовані в оскаржуваній ухвалі, до того ж, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а не факту конкретного їх вчинення.

Матеріали провадження не містять інших переконливих відомостей, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Тяжкість можливого покарання не може сама по собі бути підставою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, проте з урахуванням встановлених ризиків та відомостей про особу обвинуваченого, колегія суддів погоджується з викладеними у клопотанні прокурора доводами про необхідність продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та вважає, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Всі інші доводи захисту були об`єктом дослідження судом при продовженні ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.

З урахуванням викладеного та фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність продовження застосування у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходу можуть не забезпечити належної процесуальної поведінки останнього.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду, колегією суддів не встановлено.

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 серпня 2019 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено застосування у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 26 жовтня 2019 року включно, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4