У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А І Н И

"16" вересня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007723 від 14.09.2019 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Києва, українцю, громадянину України, з повною загальною середньою освітою, неодруженому, непрацюючому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

16 вересня 2019 року слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 .

Клопотання погоджено з прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_7 .

Клопотання обґрунтоване тим, що 14.09.2019 року в невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 17 години 00 хвилин за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_4 , де у останніх виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, розподіливши при цьому свої злочинні ролі.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з метою протиправного збагачення, зайшли до магазину «Бершка», оглянули відвідувачів та обрали об`єктом свого злочинного посягання майно ОСОБА_9 , а саме мобільний телефон марки «Самсунг», який остання зберігала у сумочці.

Так, обравши предметом вчинення злочину мобільний телефон марки «Самсунг», що належить ОСОБА_9 . ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , впевнившись, що за їх діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, та їх дії залишаються таємними для сторонніх осіб, з числа персоналу магазину та покупців, шляхом вільного доступу, один з них відкрив сумку ОСОБА_9 та також непомітно для оточуючих витяг мобільний телефон марки «Самсунг» вартістю 2000 гривень. Після цього останні з місця вчинення злочину зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд.

Внаслідок своїх злочинних корисливих дій, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 завдали матеріальних збитків потерпілій ОСОБА_9 на загальну суму 2000 гривень.

Крім того, 14.09.2019 року близько 18 години 15 хвилин за адресою: м. Київ, проспект Ватутіна 2-Т, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_4 , де у останніх виник злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, розподіливши при цьому свої злочинні ролі.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна з метою протиправного збагачення, зайшли до магазину «Zara», оглянули відвідувачів та помітили в одного з них, а саме у ОСОБА_10 гаманець з грошовими коштами у сумі 2000 гривень, банківськими картками та дисконтними картками, які матеріальної цінності не становлять, який остання зберігала у рюкзаку, що знаходився у неї на плечах.

Так, обравши предметом вчинення злочину гаманець з грошовими коштами у сумі 2000 гривень, банківськими картками та дисконтними картками, які матеріальної цінності не становлять, що належить ОСОБА_10 , ОСОБА_8 притиснулась до потерпілої впевнившись, що за її діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, та її дії залишаються таємними для сторонніх осіб, з числа персоналу магазину та покупців, шляхом вільного доступу таємно викрала вказані речі, що належать ОСОБА_10 .

Продовжуючи свої злочинні дії, з метою недопущення затримання, остання передала вказане майно ОСОБА_4 . Після цього останні з місця вчинення злочину зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд.

Внаслідок своїх злочинних корисливих дій, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 завдали матеріальних збитків потерпілій ОСОБА_11 на загальну суму 2000 гривень.

У діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

14 вересня 2019 року о 18 годин 30 хвилин ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України під час вчинення кримінального правопорушення.

15 вересня 2019 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом затримання та обшуку ОСОБА_8 у порядку ст. 208 КПК України; протоколом затримання та обшуку ОСОБА_4 , у порядку ст. 208 КПК України; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ; іншими матеріалами кримінального провадження.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити вважав, що воно є обґрунтованим та є всі підстави для його задоволення. Підозрюваний та його захисники заперечували проти задоволення клопотання та просили обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників процесу, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд, відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою і підставами застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до п.3 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Як у самому клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може бути застосовано до ОСОБА_4 .

Більш того, прокурором не доведено, що ОСОБА_4 переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Зокрема, як встановлено в судовому засіданні під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ОСОБА_4 , неодружений, раніше не судимий, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи викладене слідчий суддя приходить до висновку що до підозрюваного ОСОБА_4 , може бути застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, який забезпечить виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Керуючись вимогами ст.ст.131, 132, 176-179, 193, 194 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 про застосування ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0007723 від 14.09.2019 року, підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, - відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити з-під варти в залі суду.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Встановити строк тримання ОСОБА_4 під домашнім арештом строком на 60 днів, тобто до 12 листопада 2019 року, включно.
Покласти на ОСОБА_4 обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, або суду;
- цілодобово не залишати місце проживання квартиру АДРЕСА_3 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.
Органу внутрішніх справ негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя