Провадження №1-кп/748/42/19
Єдиний унікальний № 748/1875/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 вересня 2019 року м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження №0000373 від 25 квітня 2018 року за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ведильці Чернігівського району Чернігівської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 16 грудня 2011 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч.1 ст. 185 КК України до 120 год. виправних робіт, 05 квітня 2012 року знятий з обліку по відбуттю покарання;
- 24 червня 2014 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч.3 ст. 185, ст71 КК України до трьох років одного місяця позбавлення волі;
- 23 лютого 2015 року вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки і 1 місяць, звільненився з місць позбавлення волі 01 грудня 2017 року;

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Алмати Республіки Казахстан, громадянина України, з професійно-технічною освітою, учасника бойових дій, розлученого, не працюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_2 , без постійного фактичного місця проживання, судимого:
- 16 липня 2018 року вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова за ч.1 ст.190 КК України до обмеження волі на строк 1 рік і 6 місяців, на підставі ст.ст.75, 76 КК України з іспитовим строком 1 рік;

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України;

за участі:
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_9 ,
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_10

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_3 09 березня 2018 року, у денний час, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, діючи повторно, проник на територію домогосподарства АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав металеву бочку об`ємом 200 літрів, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2700/18-24 від 29 травня 2018 року, 702 грн, яка належить ОСОБА_11 , чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Обвинувачені ОСОБА_3 , діючи повторно, та ОСОБА_4 за попередньою змовою між собою, у період часу з 22 травня 2018 року по 19 годину 13 хвилин 24 травня 2018 року, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, знаходячись у садівничому товаристві «Октябрьский», що розташоване на території с. Новий Білоус Чернігівського району Чернігівської області, шляхом відкриття незамкненої вхідної хвіртки, проникли на територію домогосподарства АДРЕСА_3 , звідки таємно викрали дві секції металевого паркану, металеву хвіртку, а в подальшому, шляхом пошкодження вхідних дверей, проникли у приміщення дачного будинку, що знаходиться на території зазначеного домогосподарства, звідки таємно викрали вхідні металеві двері, а всього викрали 165,3 кілограмів брухту чорного металу, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №725 від 09 липня 2018 року, складає 892,62 грн, що належить ОСОБА_10 , чим спричинили останньому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.185 КК України визнав повністю, однак не погодився з кримінально-правовою кваліфікацією його дій та викладом у обвинуваченні фактичних обставин справи по першому епізоду злочинної діяльності.
Так, по першому епізоду злочинної діяльності обвинувачений ОСОБА_3 показав, що 09 березня 2018 року їздив до сестри у с.Ведильці, у сусіда ОСОБА_11 по АДРЕСА_4 побачив 200 літрову залізну бочку під навісом у господарстві, яку вирішив викрасти. У денний час 9 березня 2018 року він підійшов до бетонного паркану господарства ОСОБА_11 , який встановлений одразу біля навісу, став на підпори для паркану та, нахилившись через паркан, за допомогою палиці, підняв металеву бочку і витягнув на вулицю. Після цього відніс її до пункту прийому металобрухту. Заперечує, що вчинив крадіжку з проникненням до господарства ОСОБА_11 , а тому його дії неправильно кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України. Під час проведення слідчого експерименту 9 липня 2018 року слідчий ОСОБА_12 здійснювала на нього психологічний тиск, з тим, щоб він зізнався саме у проникненні до господарства по АДРЕСА_1 та викрав металеву бочку, що належить потерпілому ОСОБА_11 . Насправді він до господарства не проникав, а перехилився через паркан та за допомогою палиці дістав та перетягнув бочку. Слідчий же написала у протоколі слідчої дії так, як їй було потрібно.

По другому епізоду пояснив, що після звільнення з місць позбавлення волі йому не було де жити, а тому його сестра ОСОБА_13 дала йому ключ від дачного будинку АДРЕСА_3 , який належав його покійній матері і яку для неї колись купив потерпілий ОСОБА_10 . Про те, що ОСОБА_10 є власником дачі він не знав і сестра про це нічого не казала. Проживав він на дачі близько 2 місяців і за цей час познайомився з обвинуваченим ОСОБА_4 , який також став жити з ним на дачі, так як також не мав власного житла. У травні поточного року, точних дат не пам`ятає, у них закінчились гроші на продукти і тоді вони вирішили викрасти металеві речі з дачі, а саме металеві вхідні двері, металеву хвіртку та дві секції металевого паркану. З тим щоб продати викрадене, у м. Чернігові, знайшли пункт прийому металобрухту та домовились з власником, що він на вантажному автомобілі забере речі з дачі. Наступного дня вони продали викрадене, як металобрухт, а виручені гроші витратили на продукти харчування.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України визнав повністю, фактичні обставини вчинення злочину не оспорював та повністю підтвердив показання обвинуваченого ОСОБА_3 . Доповнив, що жив він на дачі протягом одного місяця, ОСОБА_3 казав, що речі на дачі належать його родичам, однак дозволу на продаж майна їм не давали, при цьому ключів від дачі у ОСОБА_3 він не бачив, той начеб то їх загубив. Вони удвох з ОСОБА_3 зняли металеві вироби, наступного дня згрузили на автомобіль та здали на пункт прийому, за що виручили близько 300 грн, які витратили на власні потреби. У скоєному щиро кається.

Крім визнання вини обвинувачених у скоєнні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, вина ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні і безпосередньо дослідженими судом у судовому засіданні належними та допустимими доказами.

По першому епізоду.
Із заяви потерпілого ОСОБА_11 від 25 квітня 2018 року вбачається, що він просить провести перевірку по факту крадіжки 9 березня 2018 року з його господарства по АДРЕСА_1 бочки металевої об`ємом 200 літрів. Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000373 від 25 квітня 2018 року встановлено, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, а саме у крадіжках майна: у ОСОБА_11 по АДРЕСА_1 ; у ОСОБА_10 з дачної ділянки АДРЕСА_3 , а ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні крадіжки майна ОСОБА_10 з дачної ділянки №15 СТ «Жовтневе» біля с. Полуботки Чернігівського району Чернігівської області.
Даними протоколу огляду місця події від 9 травня 2018 р., а саме господарства ОСОБА_11 по АДРЕСА_1 , яким зафіксованоа обстановка у дворі господарства, наявність навісу та бетонного паркану біля нього, де зберігаються господарські матеріали, у тому числі і металева бочка з маркуванням «TOTAL».
Даними протоколу пред`явлення для впізнання від 9 травня 2018 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_11 впізнав обвинуваченого ОСОБА_3 , який ймовірно викрав у нього металеву бочку.
Даними протоколу пред`явлення для впізнання від 9 травня 2018 року, згідно якого свідок ОСОБА_14 впізнав обвинуваченого ОСОБА_3 , який приніс йому металеву бочку.
Висновком судово-товарознавчої експертизи №2700/18-24 від 29 травня 2018 року, яким встановлено, що вартість металевої бочки ємністю 200 літрів, з урахуванням зносу, станом на 9 березня 2018 року, складає 702 грн.
Даними протоколу додаткового огляду місця події від 4 червня 2018 року, а саме огляду металевої бочки об`ємом 200 літрів, яка була раніше викрадена та оглянута у господарстві потерпілого ОСОБА_11 .
Згідно постанови слідчого від 4 червня 2018 року металева бочка об`ємом 200 літрів визнана речовим доказом та передана на зберігання потерпілому ОСОБА_11 .
Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 9 липня 2018 року за участю підозрюваного ОСОБА_3 , який на місці розповів та показав обставини вчинення крадіжки металевої бочки об`ємом 200 літрів у потерпілого ОСОБА_11 та у якому зазначено, що крадіжку скоїв, перелізши через паркан.
Свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які були понятими при проведенні слідчого експеримента, стверджували, що ніякого тиску на обвинуваченого не чинили, він показував, що палкою дістав бочку через паркан, однак це неможливо, бо вузький отвір, бочка не пролізла б між парканом та навісом. Під протоколом ставили свої підписи.
Свідок ОСОБА_14 підтвердив у судовому засіданні, що 09 березня 2018 року він вийшов на вулицю, побачив лежить бочка, ОСОБА_3 спитав у нього чи не треба йому бочка та потягнув її по снігу до хвіртки.
Як стверджував обвинувачений ОСОБА_3 він не проникав на територію господарства ОСОБА_11 , а викрав його металеву бочку через паркан за допомогою палиці.

Зважаючи на покази обвинуваченого ОСОБА_3 та понятих - свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , суд визнає дані протоколу слідчого експерименту від 09 липня 2018 року за участю ОСОБА_3 частково допустими доказом, зважаючи на те, що він (ця версія є неспростованою) давав покази, що бочку перекинув через паркан за допомогою палиці, а сам до господарства не проникав, усі інші обставини, зафіксовані у протоколі цієї слідчої дії відповідають дійсності, тобто час та місце вчинення таємного викрадення.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 10 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне, недозволене, протиправне потрапляння (входження) до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища.
Для проникнення не має значення, чи винний проник сам (фізично) у житло, приміщення чи використав певні знаряддя, якими заволодів майном.

Під сховищем слід розуміти певне місце чи територію, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо).
Крім того, в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального Верховного Суду від 19 листопада 2018 року №205/5830/16-к зазначено, що відсутність загальної доступності подвір`я, а тим більше наявність на ньому пристосувань, засобів, які перешкоджають доступу сторонніх осіб (собак, освітлення, засувів чи гачків, а тим більше, замків на воротах та хвіртках), огорожі, яка за своїми розмірами, матеріалами, конструкцією призначена обмежити чи утруднити доступ сторонніх осіб, навпаки, вказує на те, що таке подвір`я в кримінально-правовому розумінні набуває статусу сховища. Про те, що подвір`я виконує роль сховища, вказує його фактичне використання для зберігання майна.
Отже, таке спорудження, як паркан, можливо вважати захистом приватного домогосподарства від сторонніх осіб, яке об`єктивно перешкоджає вільному доступу сторонніх осіб, а також дозволяє ідентифікувати вказану територію як таку, що має призначення постійного або тимчасового зберігання матеріальних цінностей (тобто є сховищем).
Судом встановлено, що крадіжка майна, скоєна з-під навісу прибудинкової території домогосподарства належного потерпілому ОСОБА_11 , є огородженою парканом територією з хвірткою, яка зачиняється на запираючий пристрій, що підтверджується матеріалами кримінального провадження. Таким чином, вказана територія є сховищем, оскільки призначена для зберігання матеріальних цінностей особи, яка там проживає, від доступу до них сторонніх осіб, в зв`язку з чим права перебування у ОСОБА_3 на вказаній території не було.
Оцінивши відповідно до положень статті 94 КПК України наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до об`єктивного висновку, що дії ОСОБА_3 за першим епізодом злочинної діяльності правильно кваліфіковані стороною обвинувачення за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище, однак з обвинувачення необхідно виключити вказівку, що злочин скоєно шляхом перелізання через паркан, оскільки зазначена обставина не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні, за твердженнями обвинуваченого ОСОБА_3 проникнення відбулось за допомогою палки, що не впливає на кваліфікацію кримінального правопорушення, скоєного ОСОБА_3 .

По другому епізоду таємного викрадення майна потерпілого ОСОБА_10 з дачної ділянки № НОМЕР_1 у СТ «Октябрський» вина обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтверджується наступними доказами.

Заявою потерпілого ОСОБА_10 від 24 травня 2018 року, який просить орган Національної поліції провести перевірку по факту викрадення належних йому речей з дачного будинку АДРЕСА_3 , а саме броньованих вхідних дверей, воріт, хвіртки та холодильника.

Даними протоколу огляду місця події від 24 травня 2018 року, а саме території дачної ділянки АДРЕСА_3 та дачного будинку, з якого встановлено, що вхідні двері до будинку відсутні, а всередині приміщення виявлено та вилучено фрагменти слідів рук та речовина бурого кольору.

Постановою слідчого від 25 травня 2018 року вилучені фрагменти слідів рук та речовина бурого кольору визнані речовими доказом та передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Чернігівського РВП Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області.

Заповітом від 28 березня 2012 року ОСОБА_17 на випадок своєї смерті усе належне їй майно заповіла ОСОБА_10 , а згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_17 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За рішенням №748/71/18 від 14 червня 2018 року Чернігівського районного суду Чернігівської області ОСОБА_10 є власником земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 0,0665 га, кадастровий номер :05:000:4015, що розташована та території Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, в садівничому товаристві «Октябрьський», з цільовим призначенням для садівництва.

Як установлено з даних протоколу огляду місця події від 24 травня 2018 року та протоколу огляду від 01 червня 2018 року викрадені обвинуваченими металеві двері, металева хвіртка та металеві ворота були виявлені та вилучені у ОСОБА_18 , який є підприємцем та здійснює прийом металобрухту по АДРЕСА_5 . Загальна вага викраденого майна становить 165,3 кг.

Згідно постанови слідчого від 24 травня 2018 року вилучені металеві двері, металева хвіртка та металеві ворота визнані речовими доказом та передані на зберігання потерпілому ОСОБА_10 .

За даними протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01 червня 2018 року та від 01 липня 2018 року свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 впізнали обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як осіб які викрали та продали 24 травня 2018 року металеві двері, металеву хвіртку та металеві ворота.

З досліджених протоколів про результати аудіо,- відеоконтролю від 05 липня 2018 року встановлено, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебуваючи у ізоляторі тимчасового тримання №1 ГУНП в Чернігівській області підтвердили своїм співрозмовникам по камері свою причетність до вчинення крадіжки.

Згідно даних протоколів проведення слідчого експерименту від 04 липня 2018 року та 09 липня 2018 року за участю підозрюваних ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , останні на місці розповіли та показали обставини вчинення крадіжки металевих дверей, металевої хвіртки та металевих воріт з дачного будинку АДРЕСА_3 .

Вартість 1 кг відходів та брухту чорних металів, станом на 24 травня 2018 року, становить 4 грн, що підтверджується даними довідки №32 від 25 червня 2018 року ТОВ «Чернігів-Вторкольормет».

Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №725 від 09 липня 2018 року вартість 165,3 кг брухту чорного металу, станом на 24 травня 2018 року, становить 892,62 грн.

За висновком судової імунологічної експертизи №76 (б) від 13 липня 2018 року на наданому на експертне дослідження змиві речовини бурого кольору (вилучено під час ОМП дачного будинку потерпілого ОСОБА_10 ) виявлені сліди крові, які можуть належати підозрюваному ОСОБА_3 .

Потерпілий ОСОБА_10 суду показав, що йому належить дача за заповітом ОСОБА_17 , матері обвинуваченого ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Сусід по дачі повідомив про крадіжку. Він приїхав, зателефонував до поліції. Обвинувачені викрали вхідні металеві двері до будинку та ворота. Самі обвинувачені на другому поверсі спали п`яні, пояснили, що гроші пропили. Викрадене йому повернули. Один комплект ключів від дачі був у рідної сестри ОСОБА_3 , ОСОБА_13 . У заяві, адресованій суду, просив обвинувачених суворо не карати, при призначенні покарання застосувати ст. 69 КК України та призначити покарання нижче нижчої межі, передбаченої санкцією статті.

Свідок ОСОБА_18 показав суду, що обвинувачені приходили до нього два дні поспіль, хотіли здати металобрухт. У перший день він не знайшов автомобіля, тому наступного дня на його прохання автомобілем Фіат бусік вони поїхали за металобрухтом. Через годину автомобіль приїхав, обвинувачені привези металобрухт два парканні прольоти та металеві двері. Уже точно не пам`ятає вагу та вартість цього металобрухту.

Свідок ОСОБА_13 показала суду, що коли брат звільнився з місць озбавлення волі, вони пустила його на дачу, дала йому ключі, бо йому не було де жити.

Під проникненням слід розуміти нелегальне (усвідомлене) вторгнення у житло, інше приміщення чи сховище з метою збагатитися шляхом викрадення майна. Воно здійснюється таємно з подоланням перешкод або безперешкодно у вигляді фізичного переміщення особи у житло чи інше приміщення.
Покази обвинуваченого ОСОБА_3 , що він вважав, що дача належить його матері, та його рідної сестри свідка ОСОБА_13 , у тій частині, що свідок дала йому ключі від дачі, щоб він у ній проживав, суд розцінює як захисну версію з метою уникнути відповідальності за скоєне, оскільки матір обвинуваченого померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що йому було відомо. Правових підстав для проникнення до зазначеного господарства та до будинку обвинувачені не мали. Обвинувачені скоїли крадіжку чужого майна, поєднану з проникненням у житло та сховище, що органом досудового слідства вірно кваліфіковано за ч.3 ст. 185 КК України.

Дослідивши вищезазначені докази, які суд поклав в основу доведеності встановлених обставин кримінального правопорушення, перевіривши доводи сторін обвинувачення та захисту, надавши їм усі процесуальні можливості для реалізації процесуальних прав, суд приходить до висновку, що по другому епізоду злочинної діяльності дії обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло та сховище, вчинене за попередньою змовою групою осіб, а обвинуваченого ОСОБА_3 ще і повторно і їх вина підтверджена дослідженими судом доказами.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. У кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує дані про особу обвинуваченого, обставину, що пом`якшує його покарання визнання вини, щире каяття, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено. ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується, як такий, що схильний до вживання спиртних напоїв, веде бродячий спосіб життя, постійного місця проживання не має, має непогашені судомості, вчинив тяжкі злочини, вину у скоєному визнав. Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому суд враховує вік обвинуваченого, стан здоров`я, посередню характеристику, його відношення до наслідків, ту обставину, що будучи особою працездатного віку, він ніде не працює, тому суд вважає, що покарання йому слід призначити у виді позбавлення волі в межах санкції статті за інкриміновані йому злочини, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, оскільки його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства. Думка потерпілого ОСОБА_10 в даному випадку не може бути відокремною від інших даних про особу обвинуваченого, які не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень і не можуть бути підставою для застосування положень ст. 69 КК України або ж ст. 75 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує дані про особу обвинуваченого, обставину, що пом`якшує його покарання, визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено. ОСОБА_4 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є учасником бойових дій, вчинив тяжкий злочин, на момент скоєння цього злочину є несудимим, вину у скоєному визнав, розкаявся у вчиненому. Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому суд враховує вік обвинуваченого, стан здоров`я, те, що він є учасником бойових дій, його відношення до наслідків, розкаяння у вчиненому, думку потерпілого ОСОБА_10 , наявність кількох пом`якшуючих обставин, що істотно знижує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, та вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити, враховуючи думку потерпілого, у виді позбавлення волі нижче нижчої межі, встановленої у санкції статті за інкримінований йому злочин, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Враховуючи, що ОСОБА_4 скоїв даний злочин до ухвалення вироку відносно нього Новозаводським районним судом м. Чернігова від 16 липня 2018 року, за яким він засуджений за ч.1 ст. 190 КК України до одного року шести місяців обмеження волі з іспитовим строком один рік, відповідно до положень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» вироки відносно ОСОБА_4 слід виконувати самостійно.

Цивільний позов по справі не заявлено.
Речові докази по кримінальному провадженню: металеву бочку, ємністю 200 л, з написом посередині "ТОТАL", передану під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_11 , слід залишити у його розпорядженні;
металеві двері блакитного кольору, металеву хвіртку зеленого кольору та дві частини металевих воріт зеленого кольору, передані під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_10 , слід залишити у його розпорядженні;
фрагменти слідів рук, речовину бурого кольору, що знаходяться на зберіганні у камері речових доказів Чернігівського РВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області слід знищити;
два диски DVD - R, які знаходяться у матеріалах кримінального провадження, слід залишити у справі.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню:
за проведення судово-товарознавчих експертизи № 2700/18-24 від 29.05.2018 року у розмірі 286 грн. та № 725 від 09.07.2018 року у розмірі 429 грн., за проведення судової трасологічної експертизи № 830 від 04.07.2018 року у розмірі 858 грн., за проведення судових імунологічних експертизи № 68(6) від 26.06.2018 року у розмірі 925, 02 грн., № 70(6) від 05.07.2018 року у розмірі 897, 70 грн.; № 76(6) від 13.07.2018 року у розмірі 1694, 17 грн., а всього на загальну суму 5 089 грн. 89 коп., підлягають стягненню з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь держави, у дольовому порядку відповідно до їх участі у злочинній діяльності, а саме з ОСОБА_3 у сумі 2 687 грн. 95 коп, з ОСОБА_4 - 2 401 грн. 95 коп.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до вступу вироку у законну силу слід залишити тримання під вартою, строк покарання обвинуваченому слід рахувати з дня його фактичного затримання 24 травня 2018 року.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до вступу вироку у законну силу слід залишити тримання під вартою, строк покарання обвинуваченому слід рахувати з дня його фактичного затримання 29 жовтня 2018 року, у строк покарання ОСОБА_4 слід зарахувати перебування його під вартою з 24 травня 2018 року по 26 травня 2018 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання за ці злочини у виді позбавлення волі на строк три роки вісім місяців.

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання за цей злочини із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки.

Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 липня 2018 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст.190 КК України до обмеження волі на строк 1 рік і 6 місяців з іспитовим строком 1 рік, виконувати самостійно.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до вступу вироку у законну силу залишити тримання під вартою, строк покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід рахувати з дня його фактичного затримання 24 травня 2018 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до вступу вироку у законну силу залишити тримання під вартою, строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з дня його фактичного затримання 29 жовтня 2018 року, у строк покарання ОСОБА_4 зарахувати перебування його під вартою з 24 травня 2018 року по 26 травня 2018 року.
Стягнути на користь держави з ОСОБА_3 2 687 грн. 95 коп. процесуальних витрат.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 2 401 грн. 95 коп., процесуальних витрат.

Речові докази по кримінальному провадженню: металеву бочку, ємністю 200 л, по середині з написом "ТОТАL", передану під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_11 , залишити у його розпорядженні;
металеві двері блакитного кольору, металеву хвіртку зеленого кольору та дві частини металевих воріт зеленого кольору, передані під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_10 , залишити у його розпорядженні;
фрагменти слідів рук, речовину бурого кольору, що знаходяться на зберіганні у камері речових доказів Чернігівського РВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області - знищити;
два диски DVD - R, які знаходяться у матеріалах кримінального провадження - залишити у справі.

На вирок може бути подана апеляція до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою у той же строк з моменту отримання копії вироку суду.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1