Справа № 129/2251/19
Провадження по справі № 1-кп/129/487/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" листопада 2019 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні суду в м. Гайсині кримінальне провадження № 0000146 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого на тимчасових заробітках, одруженого, на утриманні неповнолітня дитина 2008 р.н., несудимого, у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

установив:

10.07.2018 р. ОСОБА_4 уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України, за наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 8.01.2019 р. № 3-РС зарахований до особового складу військової частини НОМЕР_1 на посаду водія технічного відділення роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 ; 22.05.2019 року о 8 год. 00 хв. сержант ОСОБА_4 з метою тимчасового ухилення від військової служби, умисно незаконно не з`явився вчасно на військову службу за контрактом на особливий період, без дозволу командирів військової частини НОМЕР_1 проводив час на власний розсуд, проживав в АДРЕСА_1 до 14.06.2019 року дня прибуття до військової частини за місцем служби.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Вину визнав повністю, щиро розкаявся і пояснив, що він 10.07.2018 р. уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України, зарахований до особового складу військової частини НОМЕР_1 на посаду водія технічного відділення роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 ; 22.05.2019 року о 8 год. 00 хв. він з метою тимчасового ухилення від військової служби, незаконно не з`явився вчасно на військову службу за контрактом на особливий період, без дозволу командирів військової частини НОМЕР_1 проводив час на власний розсуд, проживав періодично в АДРЕСА_1 та в АДРЕСА_2 до 14.06.2019 року дня прибуття до військової частини за місцем служби.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

При цьому суд бере до уваги визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину і законну за нього санкцію, особу винного та визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі його обставини; вид і розмір призначеного покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення винної у скоєнні злочину особи та попередження нових злочинів

Обираючи покарання ОСОБА_4 , за відсутності обтяжуючих, пом`якшуючими його обставинами і такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого і свідчать про те, що мета кари, виправлення і запобігання скоєнню нових злочинів ним буде досягнута у разі призначення покарання на підставі ст. 69 КК України, суд визнає щире каяття та сприяння встановленню дійсних обставин справи, відсутність у нього судимості, позитивні характеристики з місця служби та проживання, наявність сім`ї, неповнолітньої дитини 2008 р.н. на утриманні; за таких обставин суд переходить до більш м`якого покарання, не зазначеного в санкції ч.4 ст. 407 КК України, у виді штрафу.

Керуючись ст.ст. 314, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого за ч. 4 ст. 407 КК України і призначити йому, застосувавши ст.69 КК України, покарання у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн. 00 коп. (п`ять тисяч сто гривень).

Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Суддя: