Справа № 699/100/18
Номер провадження № 1-кп/699/13/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2019 року м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Корсунь-Шевченківський кримінальне провадження № 0000605 щодо обвинувачення

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шпола Черкаської області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , гр.України, непрацюючого, одруженого, такого, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше несудимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_6 14.09.2017 року, близько 07 год. 20 хв., керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Ярослава Мудрого в м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області, зі сторони центру міста у напрямку Корсунь-Шевченківської центральної районної лікарні, в порушення вимог пунктів 2.3 б), 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, був не уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, рухаючись у населеному пункту з перевищенням дозволеної швидкості 60 км/год., в момент виникнення небезпеки для його руху, у вигляді пішохода ОСОБА_9 , яка переходила проїзну частину вулиці, справа-наліво, відносно напрямку його руху, яку він об`єктивно був спроможній виявити, маючи технічну можливість уникнути наїзду на пішохода, не вжив заходів до своєчасного зменшення швидкості та зупинки керованого транспортного засобу, а тому знаходячись біля домоволодіння № 100, допустив наїзд на останню.

Унаслідок даної дорожньо - транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_10 , згідно з висновком судово - медичної експертизи № 02-01/2239 від 22.12.2017, отримала тяжкі тілесні ушкодження як такі, що небезпечні для життя, у вигляді травми голови з переломом кісток склепіння та основи черепа, кісток лицевого черепа, забоєм головного мозку тяжкого ступеня, крововиливом під м`які мозкові оболонки, крововиливом над твердою мозковою оболонкою правої півкулі мозку зі здавленням мозку, ранами м`яких тканин голови, травми грудної клітки з численними переломами ребер справа, попаданням повітря в праву плевральну порожнину (пневмоторакс) зі здавленням легені, відкритих переломів кісток обох гомілок.

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , а саме вимог пунктів 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 4/362 від 21.06.2019, знаходяться у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо - транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді заподіяння потерпілій ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень.

Будучи допитаним у суді обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, визнав частково, оскільки водій ОСОБА_11 , з порушенням ПДР, зупинився на перехресті вулиць і висадив пасажира на перехресті. Потерпіла ОСОБА_9 з порушенням ПДР переходила проїжджу частину. Рухаючись по вул. Ярослава Мудрого, зі швидкістю близько 60 км/год., помітив на краю проїзної частини автомобіль «Сітроен» білого кольору у межах перехрестя. Біля автомобіля не були розташовані знаки аварійної зупинки, на автомобілі не були увімкнені будь-які попереджувальні сигнали, а тому не був готовий до того, що на дорозі можуть з`явитися люди.

Потерпіла ОСОБА_9 з`явилася попереду автомобіля «Сітроен», а тому, помітивши потерпілу, застосував гальмування. Вибігання потерпілої на проїзну частину змусило його виїхати на зустрічну смугу руху та застосувати звуковий сигнал. Потерпіла, почувши писк шин та сигнал автомобіля зробила крок назад, а потім продовжила перебігати дорогу. Побачивши це він викрутив кермо автомобіля вправо, але автомобіль сунувся без зміни напрямку руху. Зіткнення з пішоходом відбулося на зустрічній смузі руху, після чого його автомобіль зіткнувся з автомобілем, яким керував ОСОБА_12 та який рухався по зустрічній смузі руху.

Його автомобіль контактував з потерпілою передньою лівою частиною кузову. Після ДТП допомогу потерпілій він не надавав, оскільки чоловік останньої - ОСОБА_11 відмовився від грошей на лікування. Суму допомоги ОСОБА_11 не озвучував, і після ДТП більше не намагався цього зробити. Вину визнає у перевищенні швидкості руху, а все інше вважає, що зробив правильно, тобто здійснив екстрене гальмування, маневр ухилення від зіткнення. Причиною зіткнення з потерпілою стало те, що вона після короткої зупинки руху продовжила перебігати дорогу. На даний час заподіяна потерпілій шкода та витрати на її лікування ним не відшкодовані.

Потерпіла ОСОБА_9 , скориставшись своїм правом бути присутньою у судовому засіданні, звернулася до суду з клопотанням про розгляд справи у її відсутність, обвинуваченому просила призначити сувору міру покарання, у зв`язку з чим показань суду не надала (а.с. 187, 209, том 2).

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, доведена показаннями:

- свідка ОСОБА_11 - чоловіка потерпілої ОСОБА_9 , про те, що 14.09.2017 року, близько 07.00 год., він повертався із дружиною додому. Зупинився біля будинку № 100 по вул. Леніна, за перехрестям вулиць Леніна 1 Травня. Дружина вийшла з автомобіля марки Citroen і стала обходити автомобіль ззаду. Потім він побачив як автомобіль збив його дружину. Зіткнення відбулося на зустрічній смузі по напрямку руху обвинуваченого ОСОБА_6 . Від удару жінка підлетіла в повітря і відлетіла близько на 10 метрів вперед. Автомобіль Volkswagen, під керуванням обвинуваченого, контактував з потерпілою лівою стороною. Після зіткнення з дружиною автомобіль Volkswagen продовжив рух і зіткнувся з іншим автомобілем. На тілі дружини були численні ушкодження. Інший водій - свідок ОСОБА_12 викликав карету швидкої допомоги. Заподіяна шкода обвинуваченим жодним чином не відшкодована. На даний час дружина самостійно не пересувається, стан її здоров`я не відновлений. На місці, де він зупинив автомобіль Citroen не було визначено пішохідного переходу, а зупинка була заборонена.

- свідка ОСОБА_12 про те, що 14.09.2017 року, близько 07.00 год., рухався на своєму автомобілі по вул. Леніна в напрямку центра міста. На заокругленні дороги поблизу будинку № 100 по вул. Леніна, зліва побачив автомобіль Citroen, біля якого жінка переходила дорогу. На середині проїзної частини дороги автомобіль під керуванням ОСОБА_6 збив цю жінку та зіткнувся з його автомобілем. Після цього він зупинився і разом з чоловіком потерпілої став надавати першу медичну допомогу останній.

Під час зіткнення жінка вже перебувала на його зустрічній смузі по напрямку руху автомобіля ОСОБА_6 . Автомобіль обвинуваченого контактував з потерпілою лівою стороною. Після цього автомобіль обвинуваченого по інерції продовжив рух і зіткнувся з його автомобілем лівими сторонами кузова. Автомобіль Citroen стояв до нього передньою частиною. Поруч встановлених місць для переходу не було. Жінка переходила вулицю позаду автомобіля Citroen. Після зіткнення водій ОСОБА_6 залишався в автомобілі, а потім пішов дзвонити з мобільного телефону, допомогу потерпілій останній не надавав.

- свідка ОСОБА_13 - заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Черкаській області, про те, що був слідчим у вказаному кримінальному провадженні, а тому ним проводилося досудове розслідування. Обвинуваченим у справі був ОСОБА_6 . З метою усунення розбіжностей в показаннях ОСОБА_6 та інших свідків був проведений слідчий експеримент із свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_6 . В постанові про призначення експертизи ним була допущена помилка в написанні прізвища « ОСОБА_14 » - неправильно записано « ОСОБА_14 ».

Крім того, винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, доведена:

- витягом з реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000605 (а.с.134 том 1);

- даними протоколу огляду місця ДТП зі схемою місця ДТП та ілюстративною таблицею від 14.09.2017 року, згідно якого оглянуто місце ДТП, зафіксовано стан дороги, сліди гальмування, розташування транспортних засобів, пошкодження автомобіля, плями крові, положення потерпілої ОСОБА_9 (а.с. 135-144, том 1);

- даними висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №5 про те, що у ОСОБА_6 під час огляду 14.09.2017 року о 09.35 год. ознак сп`яніння не виявлено (а.к.п. 145, том 1);

- даними висновку експертизи технічного стану транспортного засобу № 4/2238 від 17.11.2017 року про те, що до моменту ДТП деталі рульового керування, ходової частини та робочої гальмівної системи автомобіля Фольксваген Пасат д.н.з НОМЕР_2 знаходилися в працездатному стані (а.с. 148-152, том 1);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту із схемою від 14.11.2017 року, під час якого свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , в присутності понятих, відтворили обставини ДТП за участю обвинуваченого, які відбулися 14.09.2017 року, та вказали місце наїзду на пішохода (а.с.158-161, том 1);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 28.05.2019, проведеного на підставі ухвали Корсунь-Шевченківського районного суду в порядку ст. 333 КПК України від 10.04.2019, під час якого обвинувачений ОСОБА_6 , в присутності понятих, відтворив обставини ДТП за його участю , яка відбулася 14.09.2017 року, місце наїзду на пішохода (а.с.34-35 т.3).

- даними висновку автотехнічної експертизи №4/362 від 21.06.2019 року про те, що мінімальна швидкість руху автомобіля «Фольксваген Пассат» р.н. НОМЕР_2 на момент початку утворення слідів гальмування складала 67-70 км/год. В дорожній обстановці, що склалась, водій автомобіля «Фольксваген Пассат» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_6 повинен був діяти у відповідності до вимог пп. 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України. У момент виникнення небезпеки для руху водій автомобіля «Фольксваген Пассат» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_9 шляхом застосування екстреного гальмування в умовах місця пригоди при розрахунковій швидкості руху 67-70 км/год., а тому тим більше мав таку можливість при максимально дозволеній швидкості руху в населеному пункті 60 км/год. За обставин, зазначених у постанові про призначення експертизи, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є несвоєчасне вжиття заходів до зменшення швидкості та зупинки транспортного засобу з метою уникнення наїзду на пішохода ОСОБА_9 водієм автомобіля «Фольксваген Пассат» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_6 (а.с. 51-55, том 3);

- постановою про визнання автомобіля «Фольксваген Пассат» д.н.з. НОМЕР_2 , який залишено зберігати на майданчику тимчасового тримання т/з при Корсунь-Шевченківському ВП, та автомобіль ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_3 , який залишено на зберігання у власника ОСОБА_12 (а.с. 170 том 1);

- ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду міста Черкаси від 11.12.2017 року про накладення арешту на автомобіль «Фольксваген Пассат» д.н.з. НОМЕР_2 , визначено місце його зберігання територія Корсунь-Шевченківського ВП, а після проведення необхідних експертиз та слідчих дій передати на зберігання ОСОБА_6 (а.с. 171-172 том 1);

- ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду міста Черкаси від 12.12.2017 року про тимчасовий доступ до медичної картки стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_9 з приводу лікування травм отриманих при ДТП в період з 14.09.2017 по 19.09.2017, які знаходяться в Корсунь-Шевченківській ЦРЛ (а.с. 173 том 1);

- даними протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 21.12.2017 року про вилучення медичної картки стаціонарного хворого №3818 на ім`я ОСОБА_9 на 61 аркушах (а.с 174-178 том 1);

- ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду міста Черкаси від 11.12.2017 року про тимчасовий доступ до медичної картки стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_9 №1352, що знаходиться в Київській міській клінічній лікарні №17 (а.с. 179 том 1);

- даними протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 21.12.2017 року про вилучення медичної картки стаціонарного хворого №3629/1352 на ім`я ОСОБА_9 на 107 аркушах та двох рентгенівських знімків до неї від 19.09.2017 (а.с. 180-189 том 1);

- ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду міста Черкаси від 11.12.2017 року про тимчасовий доступ до медичної картки стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_9 №625 «і», що знаходиться в Українському державному медико-соціальному центрі ветеранів війни (а.с. 190 том 1);

- даними протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 21.12.2017 року про вилучення медичної картки стаціонарного хворого №625 «і» на ім`я ОСОБА_9 на 29 аркушах (а.с 191-196 том 1);

- постановою про визнання медичної картки стаціонарного хворого №3818 з Корсунь-Шевченківської ЦРЛ, № 3629/1352 та два рентгенівські знімки з Київської міської клінічної лікарні №17, №625 «і» з ДП Український державний медико-соціальний центр ветеранів війни на ім`я ОСОБА_9 речовими доказами (а.с. 197 том 1);

- даними висновку судово-медичної експертизи №02-01/2239 від 22.12.2017 згідно якої у ОСОБА_9 згідно даних медичних документів, мали місце ушкодження: травма голови з переломом кісток склепіння та основи черепа, кісток лицевого черепа, забоєм головного мозку тяжкого ступеня, крововиливом під м`які мозкові оболонки, крововиливом над твердою мозковою оболонкою правої півкулі мозку зі здавленням мозку, ранами м`яких тканин голови, травми грудної клітки з численними переломами ребер справа, попаданням повітря в праву плевральну порожнину (пневмоторакс) зі здавленням легені, відкритих переломів кісток обох гомілок. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, по давності виникнення можуть відповідати часу вказаному у постанові про призначення експертизи та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як такі, що небезпечні для життя, то могли виникнути при наїзді автомобіля (а.с. 209-210, том 1);

- даними постанови про перекваліфікацію скоєного від 27.12.2017 року, згідно якої діяння ОСОБА_6 перекваліфіковано з ч.1 ст.286 КК України на ч.2 ст.286 КК України (а.с.211 том 1);

- витягом з реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000605 згідно якого правову кваліфікацію у ЄРДР змінено на ч.2 ст.286 КК України (а.с. 212 том 1);

- даними висновку судово-психологічної експертизи №8/18-23 від 19.01.2018 згідно якої у ОСОБА_9 є зміни в емоційному стані індивідуально-психологічних проявах, що перешкоджають її функціонуванню як особистості і виникли після ДТП, яка мала місце 14.09.2017 року. ОСОБА_9 спричинені страждання за умов ДТП, внаслідок якої останній заподіяно тяжкі тілесні ушкодження і знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку. Можливий розмір грошової компенсації за завдані страждання становить від 324 до 648 мінімальних заробітних плат, розмір якої приймається рівному розміру мінімальної заробітної плати на Україні, прийнятий на момент винесення судом рішення (а.с. 215-220, том 1);

Суд оцінює критично наданий прокурором протокол проведення слідчого експерименту за участю водія ОСОБА_6 від 14.11.2017 року (а.к.п. 153-157, том 1) та відкидає як доказ винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, оскільки останній на час проведення вказаної слідчої дії перебував в статусі свідка, у зв`язку з чим був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань. У зв`язку з чим суд вважає, що за таких обставин право ОСОБА_6 на захист було порушеним, оскільки останній мав право не свідчити проти себе, та іншу особу, даних про яку не зазначено.

Враховуючи, що судова автотехнічна експертиза № 4/2365 від 06.12.2017 року проведена за матеріалами зазначеного слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 та містить помилки в написанні прізвища обвинуваченого, тобто містить протиріччя, які не могли бути усунуті під час судового розгляду даного кримінального провадження, а тому суд вимушений відкинути вказаний висновок експерта як доказ. При цьому суд звертає увагу на те, що обставини, зазначені у вказаній експертизі, стали предметом додаткової перевірки, які знайшли своє відображення у протоколі слідчого експерименту з обвинуваченим ОСОБА_6 від 28.05.2019 та висновку судової експертизи №4/362 від 21.06.2019 року, проведених за дорученням суду та зазначених вище як доказ винуватості обвинуваченого.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську Конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч.2 цієї статті Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторно звернув увагу на те, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи сукупність вказаних доказів з точки зору достатності, взаємоз`язку і узгодженості, приймаючи до уваги те, що вказані докази не викликають сумнівів щодо їх належності і допустимості, суд приходить до висновку, що обвинувачення ОСОБА_6 , в межах пред`явленого органами досудового розслідування, доведене повністю.

За таких обставин суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який класифікується як тяжкий злочин, обставин, що пом`якшують та відсутністю обставин, що обтяжують покарання, характеристику обвинуваченого по місцю проживання, думку потерпілої про сувору міру покарання, наявність матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого, досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає притягнення до кримінальної відповідальності вперше, перебування на його утриманні двох неповнолітніх дітей, повне визнання пред`явлених до нього позовів щодо відшкодування витрат на лікування та моральної шкоди потерпілій.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

По місцю проживання та роботи обвинувачений характеризується позитивно (а.с.229, 230, том 1).

Обвинувачений ОСОБА_6 на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, що підтверджується довідкою № 152 виданою 03.01.2018 року Корсунь-Шевченківською ЦРЛ (а.с. 233, том 1).

Відповідно до висновку досудової доповіді сектору з питань пробації ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_6 оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, також оцінюється як середній, а тому останній може виправитись без ізоляції від суспільства, за умовою встановлення судом обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

З урахуванням характеристики обвинуваченого ОСОБА_6 , встановлених обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання останнього можливе без ізоляції від суспільства, шляхом призначення основного покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі та звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання в порядку ст.75 КК України з випробуванням, з іспитовим строком та покладенням на нього обов*язків, передбачених ст.76 КК України, що в даному випадку буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Що стосується додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, то відповідно до роз`яснень, даних у пунктах 20, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

У вказаній постанові також вказано, що у кожному випадку при призначенні покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно. Позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати як додаткове покарання незалежно від того, що особу вже було позбавлено такого права в адміністративному порядку. Однак призначення цього покарання особі, яка взагалі не мала права керувати транспортними засобами, є неможливим.

З урахуванням обставин вчиненого злочину, який є тяжким, суд вважає необхідним застосувати до обвинуваченого і додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк, оскільки зазначена дорожньо-транспортна пригода та її наслідки знаходяться у прямому причинному зв`язку з винними діями обвинуваченого ОСОБА_6 , а тому останній повинен нести в даному випадку і додаткове покарання з метою запобігання вчинення ним нових подібних злочинів.

Пред`явлені прокурором Черкаської області в інтересах Київської міської клінічної лікарні №17 та Корсунь-Шевченківської центральної районної лікарні цивільні позови до обвинуваченого про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, з урахуванням його визнання обвинуваченим, підлягає до повного задоволення, оскільки відповідно ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Потерпілою ОСОБА_9 , в межах збільшення позовних вимог, заявлений цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, завданої злочином : 321 162,34 грн. матеріальної шкоди, 2 500 000,00 грн. моральної шкоди, а також понесених витрат на правову допомогу в сумі 9 494,45 грн та витрат, пов`язаних з прибуттям до місця судового провадження в сумі 5 213,80 грн

Розмір моральної шкоди позивач мотивує тим, що зазнала душевного болю та моральних страждань, відбулися суттєві зміни у її житті, погіршився стан здоров`я, фізична неспроможність, перебуває в постійному стресі.

Обвинуваченим ОСОБА_6 вказані позови та витрати потерпілої на правову допомогу у суді беззаперечно визнані, а тому суд приходить до висновку про їхнє задоволення, оскільки внаслідок протиправних дій обвинуваченого потерпілій була заподіяна значна моральна шкода, яка виразилася у душевному болю та фізичних стражданнях у зв`язку із заподіянням їй тяжких тілесних ушкоджень та руйнуванню життєвих планів на майбутнє.

У відповідності до приписів ч.1 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої понесені нею процесуальні витрати на загальну суму 140708,25 грн.

Крім того, у відповідності до ч.4 ст.174КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 визнається судом винуватим у вчиненні злочину, а заявлені до нього цивільні позови задовольняються, суд вважає за необхідне для виконання вироку суду в частині вирішення цивільного позову залишити накладеним арешт на автомобілі «Фольксваген Пассат» д.н.з. НОМЕР_2 , «AUDI A6», 1995р., номер кузова - НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_5 , «MERSEDES-BENZ 200 E», 1987р., номер кузова НОМЕР_6 , д.н.з. НОМЕР_7 , «OPEL OMEGA», 1991р., номер кузова НОМЕР_8 , д.н.з. НОМЕР_9 до виконання даного вироку суду в частині цивільних позовів прокурора Черкаської області та потерпілої ОСОБА_9 .

Речові докази у кримінальному провадженні:

-автомобіль «Фольксваген Пасат» р.н. НОМЕР_2 , який зберігається на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів при Корсунь-Шевченківському ВП Звенигородського ВП ГУ НП в Черкаській області підлягає поверненню власнику ОСОБА_6 ;

-автомобіль «ВАЗ-21093», р.н. НОМЕР_3 , який передано на зберігання власнику ОСОБА_12 на підставі зберігальної розписки - підлягає залишенню у розпорядженні останнього;

-медичні картки, що поверненні для зберігання законним володільцям підлягають залишенню у їх розпорядженні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні в загальній сумі 11088,88 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України,

Суд

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки і шість місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком два роки і шість місяців , який рахувати з часу проголошення вироку.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання і роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Виконання постанови в частині вилучення прав на керування транспортними засобами доручити начальнику Корсунь-Шевченківського відділення поліції Звенигородського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області.

Строк позбавлення права керування транспортними засобами рахувати з часу вилучення посвідчення водія у ОСОБА_6 .

До набрання вироком законної сили обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Задовольнити повністю позови прокурора Черкаської області в інтересах держави в особі Київської міської клінічної лікарні №17 та в інтересах держави в особі Корсунь-Шевченківської центральної районної лікарні до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, а також позов потерпілої ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про відшкодування витрат на лікування та моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Шпола Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , гр.України, паспорт серії НОМЕР_10 виданий 12.10.2010 року Корсунь-Шевченківським РВ УМВС України в Черкаській області, РНОКПП НОМЕР_11 , інші відомості про особу суду не відомі, на користь:

-Київської міської клінічної лікарні №17 кошти в сумі 33633,01 грн. (р/р 9965 одержувач ГУДКСУ в м. Києві, код банку 820019, ЕДРПОУ 03319759, у відшкодування витрат на лікування ОСОБА_9 )

-Корсунь-Шевченківської центральної районної лікарні кошти в сумі 6383,28 грн. зарахувавши їх на рахунок бюджету Корсунь-Шевченківського району (р/р 0239 одержувач УДКСУ в Корсунь-Шевченківському районі, код 36777264, МФО 854018, у відшкодування витрат на лікування ОСОБА_9 )

- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Звенигородка Черкаської області, зареєстрованої та жительки АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_12 виданий 28.07.2012 року Корсунь-Шевченківським РВ УМВС України в Черкаській області, РНОКПП НОМЕР_13 , інші відомості про особу суду не відомі, кошти в сумі 2 835 870, 50 грн у відшкодування витрат на лікування, моральної шкоди та понесених судових витрат.

-в дохід держави документально підтверджені процесуальні витрати в сумі 11088,88 грн. за проведення судових експертиз.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду міста Черкаси від 16.01.2018 року на автомобілі «Фольксваген Пассат» д.н.з. НОМЕР_2 , «AUDI A6», 1995р., номер кузова - НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_5 , «MERSEDES-BENZ 200 E», 1987р., номер кузова НОМЕР_6 , д.н.з. НОМЕР_7 , «OPEL OMEGA», 1991р., номер кузова НОМЕР_8 , д.н.з. НОМЕР_9 , зняти після виконання даного вироку суду в частині цивільних позовів прокурора Черкаської області та потерпілої ОСОБА_9 .

Речові докази у кримінальному провадженні:

-автомобіль «Фольксваген Пасат» р.н. НОМЕР_2 , який зберігається на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів при Корсунь-Шевченківському ВП Звенигородського ВП ГУ НП в Черкаській області повернути власнику ОСОБА_6 ;

-автомобіль «ВАЗ-21093», р.н. НОМЕР_3 , який передано на зберігання власнику ОСОБА_12 на підставі зберігальної розписки - залишити у розпорядженні останнього;

-медичні картки, що поверненні для зберігання законним володільцям залишити у їх розпорядженні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суд через Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після проголошення вручити негайно прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1