Єдиний унікальний номер 349/304/17
Номер провадження 1-кп/341/163/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_1

за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
представника потерпілих ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

захисника обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Галич клопотання по кри мінальному провадження № 0000349 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України, -
в с т а н о в и в:
До Галицького районного суду Івано-Франківської області надійшло кри мінальнге провадження про обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України.
Ухвалою суду від 23.07.2019 року по вказаному провадженню призначено підготовче судове засідання.
В підготовчому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
В обґрунтування клопотання зазначив, що причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому злочину доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами, висновками судових експертиз, іншими письмовими доказами - документами, результатами проведеного огляду місця події, вилученими речовими доказами, а також свідченнями свідків.
У кримінальному провадженні встановлено наявність ризиків, які передбачені п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість ОСОБА_7 переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Своєї вини у вчиненні злочину ОСОБА_7 не визнав попри вагомість здобутих доказів, показань свідків та інших зібраних у кримінальному провадженні доказів.
До моменту затримання ОСОБА_7 ніде не працював, неодружений, утриманців у нього немає, що само по собі та з урахуванням його віку і репутації вказує на те, що обвинуваченого ніщо не буде зупиняти, щоб залишити місце свого проживання та ухилятися від суду усвідомлюючи тяжкість покарання, що визначена законом за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, яке безальтернативно полягає лише у позбавленні волі, зокрема на строк від семи до десяти років.
Таким чином, сторона обвинувачення звертається до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

Потерпілий та його захисник просили задовольнити клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник заперечили щодо заявлено клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою мотивуючи тим,що стороною обвинувачення не наведено ризики які б були підставою для обрання такого запобіжного заходу та не надано будь-яких доказів. Просили суд врахувати що обвинувачений з`являється на розгляд справи, не впливає на свідків по даному провадження а також стан його здоров`я.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження та дослідивши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає відмові, виходячи з наступного:
Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Надані прокурором докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження та досліджені судом, доводять наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.
За змістом закону тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст. 177 КПК України. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоби убезпечити їх настання.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що прокурором в порушення ч.2 ст. 177 КПК України не доведено в судовому засіданні та не представлено достатніх та обґрунтованих даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_7 перебуваючи на волі буде переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, а тільки довели наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення.
Клопотання прокурора про обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу - взяття під варту фактично ґрунтується на припущеннях про неможливість застосування іншого виду запобіжного заходу ніж утримання під вартою, що не може свідчити про наявність законних підстав передбачених ст.ст.177,178,194 КПК України, які є необхідні для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу - тримання під вартою.
З огляду на викладене, за відсутності доказів незмінності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та відсутності обставин що перешкоджають завершенню судового розгляду справи взяття під варту є неможливим.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той,який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Суд вважає, що інший, більш м`який запобіжний захід - домашній арешт є достатніми для запобігання ризикам, встановленим в судовому засіданні, в порядку ст.177 КПК України, а тому в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити та обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 176-179, 181, 184, 193, 194, 196, 198 КПК України суд,- УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання про застосування обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.
Обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, неодруженого, непрацюючого, не судимого, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 та з покладенням обов`язків на час судового розгляду.

Покласти на час судового розгляду на обвинуваченого ОСОБА_7 наступні обов`язки:
-прибувати до суду за першою вимогою;
-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;
- утриматися від спілкування з потерпілими та свідками в даному кримінальному провадженні;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання чи роботи;
а також роз`яснити, що в разі невиконання таких обов`язків, щодо нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Встановити строк домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_7 до 23 грудня 2019 року.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них зобов`язань.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання Рогатинському ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області ( м. Рогатин, вул. Галицька, 45) за фактичним місцем проживання обвинуваченого ( АДРЕСА_1 ).
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семии днів з дня її оголошення.

Суддя:ОСОБА_1