ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 596/684/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/211/19 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - в порядку виконання вироку
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2019 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 в режимі відеоконференцзвязку

захисника- ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі матеріали кримінального провадження 11-кп/817/211/19 за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Гусятинського районного суду Тернопільської області від 18.06.2019 року про відмову у зарахуванні строку попереднього увязнення в строк покарання з розрахунку один день попереднього увязнення з два дні позбавлення волі, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Гусятинського районного суду від 18.06.2019 року відмовлено в задоволенні клопотання матері засудженого про зарахування ОСОБА_7 строку попереднього увязнення у строк покарання визначеного за вироком Підволочиського районного суду від 06 липня 2015 року за ч.1 ст.115 КК України в порядку ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 року.

В апеляційній скарзі захисник засудженого адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Гусятинського районного суду від 18.06.2019 року та задовольнити клопотання, зарахувавши ОСОБА_7 у строк покарання період його участі в розгляді справи в суді касаційної інстанції з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Вважає, що перебування заудженого ОСОБА_7 у Київському слідчому ізоляторі у період з 10 травня 2017 року по 25 квітня 2018 року підпадає під п.«ґ» ч.5 ст.72 КК України редакції Закону №838-VIII.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого та його заххисника, які підтримали апеляцію з викладених у ній мотивів, прокурора, який заперечив проти її задоволення, вважає ухвалу суду законною та обгрунтованою, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку про те, що вона не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Вироком Підволочиського районного суду Тернопільської області від 06.07.2015 року ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за ст. 115 ч. 1 КК України і призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі.

Вказаний вирок ухвалою колегії суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Тернопільської області від 16 вересня 2015 року вирок Підволочиського районного суду Тернопільської області від 06 липня 2015 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 24 квітня 2018 року, вирок Підволочиського районного суду Тернопільської області від 06.07.2015 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 16 вересня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишено без змін, а касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 без задоволення.

З 10 травня 2017 року по 25 квітня 2018 року засуджений ОСОБА_7 утримувався в Київському слідчому ізоляторі з метою доставлення для участі в перегляді справи судом касаційної інстанції.

Засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання в державній установі «Копичинська виправна колонія №112» з 05.10.2015 року.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки строк утримання засудженого ОСОБА_7 в період з 10.05.2017 року по 25.04.2018 року в Київському слідчому ізоляторі на час розгляду касаційної скарги Верховним Судом, не є попереднім ув`язненням в розумінні вимог Закону України «Про попереднє ув`язнення», оскільки після набрання вироком законної засуджений відбуває покарання, підстави для задоволення даного клопотання відсутні.

Суд апеляційної інстанції повністю погоджується із такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 404 КПК України, рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Згідно зіст. 370 КПК України рішення суду повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, а саме ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду в порядку передбаченомуст. 23 КПК України.

Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року № 838-VIII частину 5 ст. 72 КК України викладено в такій редакції: зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, у строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно до роз`яснень Вищого Спеціалізованого Суду України щодо застосування окремих положень Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», незалежно від процесуального порядку попереднє ув`язнення у розумінні положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для зарахування строку, протягом якого ОСОБА_7 перебував у Київському слідчому ізоляторі під час розгляду касаційної скарги на вирок суду у даному кримінальному провадженні, оскільки він вважався таким, що відбуває покарання.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги адвоката щодо зарахування ОСОБА_7 у строк відбування покарання часу його перебування у Київському слідчому ізоляторі, оскільки таке перебування для участі у касаційному перегляді судового рішення, щодо нього, яке набрало законної сили, не є строком попереднього ув`язнення в розумінні положень ч.5 ст. 72 КК України та ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення».

Строк попереднього увязнення ОСОБА_7 закінчився з постановленням щодо нього ухвали Апеляційного суду Тернопільської області від 16 вересня 2015 року- часу набрання вироком законної сили.

Тобто, попереднє увязнення визначається не умовами тримання в слідчому іхоляторі, а стадіями кримінального провадження від обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою і до набрання вироком закононої сили.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та належним чином мотивованою, її висновки відповідають фактичним обставинам провадження, а доводи апеляційної скарги захисника їх не спростовують.

На підставі викладеного та керуючись ст. 72 КК України (в редакції Закону України від 26.11.2015 №838-VІІІ), ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Гусятинського районного суду від 18.06.2019 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Гусятинського районного суду від 18.06.2019 року, про відмову у зарахуванні строку попереднього увязнення в строк покарання з розрахунку один день попереднього увязнення з два дні позбавлення волі - залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

Суддя Тернопільського апеляційного суду ОСОБА_2