Дата документу 20.08.2019 Справа № 337/2993/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 337/2993/18 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. №11-кп/807/1353/19 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

розглянула 20 серпня 2019року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_8 -адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 25 червня 2019 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000201 відносно ОСОБА_8 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.3 ст.27 ч.2 ст.205, ч.3 ст.28, ч.3 ст.27 ч.2 ст.205-1, ч.3 ст.27 ч.3. ст.209 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в провадженні Хортицького районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , яка обвинувачуються в скоєнні ряду особливо тяжких умисних корисливих злочинів, а саме за ч. 3 ст.28 ч. 3 ст.27 ч. 2 ст. 205 КК України (в редакції Закону від 15.11.2011), а саме в організації фіктивного підприємництва, тобто організації створення та придбання суб`єктів підприємницької діяльності юридичних осіб, з метою прикриття незаконної діяльності, чим було заподіяно велику матеріальну шкоду державі, вчиненого у складі організованої групи; за ч.3 ст. 28 ч.3 ст. 27 ч.2 ст. 205-1 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015), - в організації внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, а також організації умисного подання для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості, вчинених за попередньою змовою групою осіб, у складі організованої групи та за ч.3 ст.27 ч. 3 ст. 209 КК України (в редакції Закону від 10.11.2015) в організації вчинення фінансових операцій та правочинів з коштами, одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, а також організації вчинення дій, спрямованих на приховання незаконного походження таких коштів, джерела їх походження, місцезнаходження, переміщення, зміну їх форми (перетворення), вчинених у особливо великому розмірі, у складі організованої групи.
Прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченій раніше застосованого до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, оскільки ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які були підставою для обрання відносно обвинуваченої запобіжного заходу на теперішній час не відпали, не змінились та продовжують існувати.
Ухвалою колегії суддів Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.06.2019 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , яка обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.28, ч.3 ст.27 ч.2 ст.205, ч.3 ст.28, ч.3 ст.27 ч.2 ст.205-1, ч.3 ст.27 ч.3. ст.209 КК Українистроком до 24 серпня 2019 року. Приймаючи таке рішення суд послався на те, що підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, не вбачає, оскільки вважає, що даний запобіжний захід в повній мірі не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченої та буде недостатнім для забезпечення запобігання ризикам, передбаченими ч.1 ст.177 КПК України.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою вважає її такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав. Так, строк запобіжного заходу визначений Печерським районним судом м. Київ відносно ОСОБА_10 у вигляді застави було закінчено 06.08.2018 року, тобто станом на дату винесення Хортицьким районним судом ухвали від 29.11.2018 року щодо зміни запобіжного заходу ОСОБА_8 на тримання під варту, строк дії запобіжного заходу вже було закінчено, отже суд першої інстанції міг лише обрати запобіжний захід, а не змінити. Також, судом не перевірено обставини щодо порушення умов перебування ОСОБА_10 поза межами населеного пункту в якому вона проживає. Крім того, в тексті клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу зазначений номер кримінального провадження № 0000201, а посилання на номер справи, що розглядається в суді відсутні, отже захист вважає, що клопотання заявлено в межах досудового розслідування, яке вже закінчено, а відповідно не може бути задоволено. Просить ухвалу суду від 25.06.2019 року про продовження ОСОБА_10 строку тримання під вартою на 60 днів скасувати, постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання відмовити.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисника прокурор ОСОБА_11 , зазначив, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки жодної підстави для скасування судового рішення, передбаченої п.п. 1-4 ч. 1 ст. 409 КПК України не зазначено та необґрунтовано їх існування з посиланням на докази.

Позиції учасників судового провадження.
Захисник підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор висловив заперечення вимогам апеляційної скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

З урахуванням рішенням Конституційного суду України від 13.06.2019 №4-р/2019 беззаперечно, оскаржуване судове рішення має бути переглянуте судом апеляційної інстанції з дослідженням доводів поданої апеляційної скарги.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_10 , дотримався вимог кримінального процесуального закону.
Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах кримінального провадження, 25 червня 2019 року в судовому засіданні суду першої інстанції, в порядку ст.331 КПК України, було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання ОСОБА_10 під вартою.
Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченої, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування ОСОБА_10 під вартою.
Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшилися й виправдовують подальше застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_10 , належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченої ОСОБА_10 під вартою та адвокатом в судовому засіданні апеляційного суду не заявлені.
При цьому, апеляційний суд зважає увагу, що при розгляді питання щодо застосування чи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченої.
Крім того, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту (справа «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Фактичні обставини інкримінованих обвинуваченій ОСОБА_10 злочинів, в тому числі особливо тяжкого злочину у сукупності із видом та тривалістю очікуваного покарання, а також даними про особу обвинуваченої, за наявності ризику переховуватися від суду, вказують на доцільність продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції, відповідно до ст.178 КПК України, врахувавдані про особу ОСОБА_8 , яка за місцем реєстрації до обрання запобіжного заходу не проживала, тривалий час офіційно не працювала, інкриміновані злочини, за доводами сторони обвинувачення, були вчинені з корисливих мотивів, що дає достатні підстави вважати, що остання може продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується або вчинити інше кримінальне правопорушення, з метою отримання матеріальної винагороди.
Судова колегія, з урахуванням пояснень свідка ОСОБА_12 , зауважує на доведеності ризику безпосереднього впливу на свідків.
При цьому, районний суд зазначив, що допит свідків у рамках розгляду по суті кримінального провадження стосовно ОСОБА_10 не проведений.

Крім того, продовжують існувати обставини, які вказують на те, що обвинувачена ОСОБА_8 через інших осіб, з метою уникнення кримінальної відповідальності намагається здійснювати незаконний вплив на свідків у кримінальному провадженні з метою перешкоджання надання останніми повних та достовірних показань.
Відповідаючи на доводи апеляції, колегія суддів відхиляє твердження сторони захисту про дотримання ОСОБА_10 умов раніше застосованого до неї запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.

Наведені аргументи, які були аналогічними доводам у суді першої інстанції, останній перевірив та, з посиланням на спростовуючи докази, не взяв до уваги.

Так, матеріали засвідчують неодноразові залишення ОСОБА_10 місця проживання без дозволу слідчого та прокурора.

Отже, твердження апелянта, що судом не перевірено обставини залишення ОСОБА_8 місця проживання безпідставні, оскільки судом досліджено докази, надані прокурором стосовно порушення обвинуваченою процесуальних обов`язків та відповідні висновки відображені в оскаржуваній ухвалі.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що відносно ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під варто не обирався не заслуговують на увагу.

Ухвалою Хортицього районного суду м. Запоріжжя від 29.11.2018 року стосовно ОСОБА_10 було фактично застосовано запобіжний захід у виді тримання шляхом зміни раніше обраного запобіжного заходу у виді застави.

Всі доводи адвоката стосовно підстав продовження строку дії запобіжного заходу вже були об`єктом дослідження судом першої інстанції і ним надана оцінка. Жодних нових даних з цього приводу, які б впливали на висновок суду не наведено.
На думку судової колегія, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченої та відсутність процесуальної необхідності застосування на даний час альтернативного запобіжного заходу.
Виходячи з викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, а тому ухвалу суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 червня 2019 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000201 відносно ОСОБА_8 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.3 ст.27 ч.2 ст.205, ч.3 ст.28, ч.3 ст.27 ч.2 ст.205-1, ч.3 ст.27 ч.3. ст.209 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4