Справа № 464/3287/19
пр.№ 1-кп/464/384/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.12.2019 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження № 464/3287/19, внесене 05.06.19. до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001405, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Городок Львівської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, гр-на України, з вищою освітою, військовозобов`язаного, неодруженого, має двох неповнолітніх дітей, не працюючого, судимості не має, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-1 КК України,

де сторонами виступають з боку:

обвинувачення прокурори: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ;

захисту - обвинувачений ОСОБА_3 , -

з участю: прокурора ОСОБА_4 та обвинуваченого, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 , будучи головним державним інспектором відділу податків і зборів фізичних осіб Галицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області відповідно до наказу начальника Галицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області № 96-О від 01.06.17. та являючись відповідно до пункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб*єктом, на якого поширюються вимоги Закону України «Про запобігання корупції», згідно з ч.2 ст.45 вказаного Закону зобов*язаний був подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2018 рік (після звільнення) до 00.00 год. 01.04.19., оскільки відповідно до наказу начальника Галицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області № 63-О від 10.09.18. був з 10.09.18. звільнений із вказаної посади. Згідно із ст.68 Коституції України кожен зобов*язаний неухильно додержуватися Конституції України та Законів України, не посягати на права і свободи інших людей. Незнання законів не звільняє від відповідальності. Відповідно до підпункту «в» п.1 ст.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб*єктами, на яких поширюється дія цього Закону, зокрема є державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування. Відповідно до ч.2 ст.45 даного Закону особи, які припинили діяльність, пов*язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або першої статті з цього Закону подають в установленному частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік. Відповідно до пункту 5 ч.1 ст.12 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агенство з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов*язкові для виконання нормативно-правові акти; ч.5 ст.12 Закону України «Про запобігання корупції» - нормативно-правові акти Нацонального агенства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів. Нормативно правові акти Національного агенства після включення до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів опубліковуються державною мовою в офіційних друкованих виданнях. Нормативно-правові акти Національного агенства, які пройшли державну реєстрацію, набирають чинності з дня офіційного опублікуваня, якщо інше не передбачено самими актами, але не раніше дня офіційного опублікування. Відповідно до п.п.3 пункту 5 розділу П Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агенства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.16. та зареєстрованого в МЮ України 15.07.16. за № 959/29089, декларація суб*єкта декларування, який припинив діяльність, пов*язану з виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а», «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 Закону, подається до 00 години 00 хвилини 01 квітня року, наступного за звітнім роком, у якому було припинено таку дільяність. Така декларація охоплює звітній рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року. Однак ОСОБА_3 , будучи звільненим із посади головного державного інспектора відділу податків і зборів з фізичних осіб Галицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, що розташована за адресою: м.Львів, вул.Стрийська,35, та згідно з положеннями Закону України «Про запобігання корупції» будучи особою, яка припинила діяльність, пов*язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті З, зобов*язаний наступного року після припинення діяльності подавати у встановленому частиною першої цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, у період з 01 січня 2019 року по даний час, будучи належним чином попередженим про необхідність подачі такої декларації, умисно не подав, тим самим унеможливив здійснення фінансового контролю за своїми доходами та видатками.

Таким чином обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.366-1 КК України, тобто умисне неподання суб*єктом декларування декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції».

У судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, щиро покаявся та дав суду показання, аналогічні фабулі обвинувачення. Ствердив, що 10.09.18. при звільненні з посади головного державного інспектора відділу податків і зборів фізичних осіб Галицької ОДПІ ГУ ДФС у Льівській області за згодою сторін знав про свій обов*язок подати віповідну декларацію, про що повідомлявся, однак дати не пригадує. Крім того в серпні 2019 року був притягнутий до адміністративної відповідальності з ч.1 ст.172-6 КУАП. За даним кримінальним правопорушенням подав декларацію 02.12.19. Просить суд врахувати, що не мав злого умислу на вчинення злочину, обставинами, які утруднили таке, стали то збій у програмі, то не працював комп*ютер, проживання та перебування на його утриманні дітей, а також хвороба хронічний гепатит С, що була виявленого у нього в січні 2019 року, та наявність у зв*язку з цим і звільненням депресивного стану; вибачити та суворо не карати. На даний час офіційно не працює, заробляє на прожиття випадковими заробітками, крім цього йому допомагають батьки.

З огляду на те, що ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорюються, а тому суд вважає за недоцільне дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та розглядає справу в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.

Дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ст.366-1 КК України, так як він, будучи суб*єктом декларування, вчинив умисне неподання декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції».

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару і виправлення засудженого, а й запобігання вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому на підставі ст.ст.65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, вчинення обвинуваченим злочину, який згідно із ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, натомість притягувався до адміністративної за ч.1 ст.172-6 КУАП, не працює, неодружений, проживає з батьками та неповнолітніми дітьми, має постійне місце проживання та соціальні зв*язки; має хронічне захворювання хронічний гепатит С; на обліку в психоневрологічному чи наркологічному диспансерах не перебуває; щиро розкаюється та шкодує про вчинене, що є обставинами, які пом*якшують покарання, відсутність обтяжуючих обставин; та висновок досудової доповіді, за наслідками якого ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства оціюються як середні, - відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії за ст.366-1 КК України, - громадські роботи на строк сто п *ятдесят годин з позбавленням права обіймати посади, пов*язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, на строк один рік.

Підстав для призначення ОСОБА_3 покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання, тобто на підставі ст.69 КК України, враховуючи зазначені вище конкретні обставини у їх сукупності та дані про особу винного, суд не знаходить. Саме такий вид покарання ((з-поміж інших більш м*яких, тобто штрафу (який не може бути призначений за відсутністю офіційного джерела доходів та майна у власності обвинуваченого), та більш суворого - позбавлення волі (з урахуванням характеру вчиненного)), - який полягає у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування, та розмір покарання (сто п*ятдесят годин) з призначенням мінімального строку додаткового покарання з урахуванням поведінки обвинуваченого та щирого каяття є необхідними і достатніми для виправлення засудженого і попередження ним нових злочинів.

Речові докази і процесуальні витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-374, 532 КПК України,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-1 КК України, та призначити йому покарання громадські роботи на строк сто п*ятдесят годин з позбавленням права обіймати посади, пов*язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, на строк один рік.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий-суддя ОСОБА_1