Провадження № 274/7544/19
ВИРОК Провадження № 1-кп/0274/673/19

І м е н е м У к р а ї н и
09.12.2019 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання . . . . ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 274/7544/19 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Комсомольське Карасуського району Костанайської області Республіки Казахстан, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , майстра-номера обслуги протитанкового артилерійського дивізіону, проживаючого зі слів в м. Борисполі Київської області (точної адреси не знає), відповідно до матеріалів проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ч. 4 ст. 407 КК України,

за участі прокурора . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4

захисника . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5

обвинуваченого . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

Прокурор військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 за участі захисника ОСОБА_5 уклали угоду про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації на особливий період військової частини - польова пошта НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ), обіймаючи посаду майстра-номера обслуги протитанкового артилерійського дивізіону, в порушення вимог статей 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, без дозволу командування та без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, близько 14 год. 00 хв. 05 березня 2015 року самовільно залишив військову частину - польова пошта НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ), що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням службових обов`язків у м. Борисполі Київської області до 15 год. 00 хв. 21 листопада 2019 року, коли був затриманий у м. Києві працівниками Попільнянського відділення поліції Коростишівського відділу поліції ГУНП Житомирської області.

Кримінальна відповідальність за злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , передбачена ч. 4 ст. 407 КК України самовільне залишення військової частини без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

25 листопада 2019 року між прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 за участі захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, згідно з якою сторони визнають правильність кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 407 КК України та з врахуванням ст. 69 КК України узгоджують покарання у виді арешту з відбуванням на гауптвахті строком на 6 (шість) місяців. ОСОБА_3 зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, співпрацювати зі стороною обвинувачення, відповідати на всі поставлені запитання.

Вирішуючи питання про відповідність цієї угоди вимогам КПК України та закону, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Згідно з ч.ч. 3-4 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України є тяжким, провадження не здійснюється щодо юридичної особи та у провадженні не бере участь потерпілий, тобто сторони при укладенні угоди дотримались вимог ч. 4 ст. 469 КПК України.

Не встановлено і порушень вимог ч. 5 ст. 469 КПК України, оскільки угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_3 про підозру (22.11.19) і до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Сторонами дотримано вимоги положень ст. 472 КПК України і в угоді у відповідності до цих вимог зазначено сторони, сформульовано підозру та її правову кваліфікацію із зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність (ч. 4 ст. 407 КК України), істотні для кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним винуватості у вчиненні злочину, зазначено узгоджене покарання та згоду підозрюваного на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначено дату її укладення і вона скріплена підписами сторін.

Укладення угоди між прокурором та підозрюваним є добровільним, на чому наголосили сторони в судовому засіданні.

Умови угоди не суперечать вимогам КПК України та закону, в тому числі правова кваліфікація злочину, скоєного ОСОБА_3 , не є більш тяжкою, ніж це передбачено у ч. 4 ст. 469 КПК України.

Не встановлено невідповідності інтересам суспільства умов угоди та ці умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб.

Підстав вважати, що укладення угоди про визнання винуватості не було добровільним у суду немає.

ОСОБА_3 заявив, що він цілком розуміє наслідки угоди.

Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань - не вбачається.

Для визнання винуватості ОСОБА_3 наявні фактичні підстави.

Узгоджені сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Прокурор, захисник, обвинувачений ОСОБА_3 висловили одностайну думку про затвердження угоди про визнання винуватості. Обвинувачений вказав, що фактичні обставини, як вони зазначені у підозрі, відповідають дійсності.

Цивільний позов у провадженні не подано.

Даних про процесуальні витрати матеріали провадження не містять.

Підстав для зміни чи скасування обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу, враховуючи особу обвинуваченого і його процесуальну поведінку, а саме те, що ОСОБА_3 протягом великого проміжку часу (понад чотири роки) перебував у розшуку, приймаючи до уваги призначене покарання, до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись статтями 369-371, 373-374, 469, 472, 474-475 КПК України, суд

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 25 листопада 2019 року між прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , прийнявши рішення про винуватість ОСОБА_3 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та з врахуванням ч. 1 ст. 69 КК України призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді арешту на строк 6 (шість) місяців (військовослужбовці відбувають покарання у виді арешту на гауптвахті).

Початок строку відбування призначеного покарання ОСОБА_3 обчислювати з 09 грудня 2019 року.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_3 залишити попередній - тримання під вартою з утриманням на гауптвахті.

Зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання у виді арешту строк попереднього ув`язнення з 21.11.19 до 08.12.19 з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день арешту.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд. При цьому вирок може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначене покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди, а прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1