Ухвала
іменем України
23 липня 2019 року
м. Київ
справа № 235/6593/18
провадження № 51-3191ск19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу заступника прокурора Донецької області ОСОБА_4 на ухвалу Донецького апеляційного суду від 27 березня 2019 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
Вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20 грудня 2018 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки і покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 27 березня 2019 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Прокурор звернувся до суду з касаційною скаргою на ухвалу апеляційного суду.
Ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 27 червня 2019 року касаційну скаргу прокурора було залишено без руху у зв`язку

з невідповідністю вимогам ст. 427 КПК та надано п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків.
На виконання зазначеної ухвали прокурор повторно подав касаційну скаргу у встановлений п`ятнадцятиденний строк, проте недоліків касаційної скарги не усунув.
У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та правильності кваліфікації його дій, зазначає, що оскаржуване судове рішення є незаконним та підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого у частині безпідставного звільнення засудженого від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України.

В новій касаційній скарзі, поданій на усунення недоліків, прокурор, в обґрунтуванні своєї позиції, наводить такі ж доводи як і в попередній касаційній скарзі. Так, посилаючись на незаконність судового рішення, прокурор не вказує на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, не наводить обґрунтування явної несправедливості призначеного у межах санкції кримінального закону покарання, як це встановлено в ст. 414 КПК, з огляду на положення статей 50, 65 та 75 Кримінального кодексу України, зважаючи при цьому на дискреційні повноваження суду. Крім того, прокурор не зазначає, які саме обставини, на його думку, свідчать про неможливість виправлення засудженого без відбування покарання з огляду на особу винного та інші обставини справи встановлені судом. Крім того, прокурором не наведено аргументів щодо допущення апеляційним судом таких істотних порушень норм процесуального права, які в силу ст. 412 КПК, зважаючи на статті 370, 419 цього Кодексу, тягнуть за собою обов`язкове скасування оскарженої ухвали апеляційного суду.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа

не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху в установлений строк.
Враховуючи викладене, з урахуванням вимог п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, зважаючи

на те, що прокурор недоліків касаційної скарги не усунув, суд приходить до висновку, що касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу на ухвалу Донецького апеляційного суду від 27 березня 2019 року щодо ОСОБА_5 разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути заступнику прокурора Донецької області ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
Судді: