ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 623/4441/18 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/2209/19 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 298 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Барвінківського районного суду Харківської області від 18 січня 2019 року стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Барвінківського районного суду Харківської області від 18 січня 2019 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм Харківської області, громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого: 1) 17.02.2014 року вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області за ст. 297 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення з іспитовим строком 1 рік на підставі ст. 75 КК України, звільнений на підставі ЗУ «Про амністію у 2014 році»; 2) 29.01.2016 року вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 30.03.2018 за відбуттям строку покарання, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 298, ч.2 ст. 185 КК України, та призначено покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України - 2 роки 6 місяців позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 298 КК України - 2 роки позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
На підставі ст. 70 ч. 1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_7 залишено без змін - тримання під вартою.
Строк відбування ОСОБА_7 покарання визначено обчислювати з дня його затримання 28 листопада 2018 року.
Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за злочин проти власності, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, знову, повторно, вчинив злочини, передбачені ст.ст. 185 ч. 2, 298 ч. 2 КК України, за таких обставин.
30 липня 2018 року близько 01 години, ОСОБА_7 , знаходячись на проспекті Незалежності в м. Ізюм Харківської області біля пам`ятнику генералу-лейтенанту ОСОБА_9 , який занесений до Державного реєстру нерухомих пам`яток України під охоронним номером «8710-Ха» та належить територіальній громаді м. Ізюм Харківської області, маючи прямий умисел на пошкодження об`єктів культурної спадщини чи їх частин, розуміючи, що огорожа відноситься до пам`ятника генерал-лейтенанту ОСОБА_9 і становить єдину художню композицію, за допомогою лому пошкодив огорожу пам`ятника та зірвав дві металеві труби.
В подальшому ОСОБА_7 30.07.2018 року близько 01 години, знаходячись біля пам`ятника генералу-лейтенанту ОСОБА_9 , розташованого по пр. Незалежності в м. Ізюм Харківської області, маючи умисел на крадіжку, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, протиправно, з корисливого мотиву, повторно, впевнившись у тому, що його дії не будуть ніким помічені, таємно викрав демонтовані перед цим з огорожі пам`ятника дві металеві труби, вагою 6 кг, довжиною 70 см, діаметром 8 см, чим заподіяв територіальній громаді м. Ізюм матеріальну шкоду, яка, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 3218/18 від 23.11.2018, складає 204 грн., після чого залишив місце злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, а саме в подальшому продавши його як металолом жителю м. Ізюм ОСОБА_10 за 2000 грн.
Крім того, 24 серпня 2018 року близько 02 години 00 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись на горі Крем`янець в м. Ізюм Харківської області біля пам`ятника «Скорботної матері», який належить територіальній громаді м. Ізюм Харківської області, маючи прямий умисел на пошкодження об`єктів культурної спадщини чи їх частин, розуміючи, що пам`ятник «Скорботної матері» входить до складу Меморіального комплексу на честь загиблих воїнів-визволителів, який занесений до Державного реєстру нерухомих пам`яток України під охоронним номером « 192/1-Ха» і становить єдину художню композицію, за допомогою металевого лому та ножиць по металу, пошкодив частину пам`ятника, зірвавши з нього мідну обшивку.
В подальшому ОСОБА_7 24 серпня 2018 року близько 02 години 00 хвилин, знаходячись на горі Крем`янець в м. Ізюм Харківської області біля пам`ятника «Скорботної матері», який належить територіальній громаді м. Ізюм Харківської області, маючи умисел на крадіжку, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, протиправно, з корисливого мотиву, повторно, впевнившись у тому, що його дії не будуть ніким помічені, таємно викрав демонтовану ним перед цим з пам`ятника частину мідної обшивки вагою 5 кг, чим заподіяв територіальній громаді м. Ізюм матеріальну шкоду, яка, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 3217/18 від 23.11.2018, складає 612 грн. 50 коп., після чого залишив місце злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, а саме в подальшому продавши його як металолом жителю м. Ізюм ОСОБА_11 за суму близько 700 грн..
Крім того, 14 вересня 2018 року в нічний час, більш точного часу встановити не видалось можливим, ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку № 10 по провулку Тихому в м. Ізюм Харківської області, маючи умисел на крадіжку, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, протиправно, з корисливого мотиву, повторно, впевнившись у тому, що його дії не будуть ніким помічені, таємно викрав кришку каналізаційного люка діаметром 59 см, вартість якого, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 3057/18 від 09.11.2018, складає 847 грн. 45 коп., чим заподіяв Ізюмському комунальному виробничому водопровідно-каналізаційному підприємству матеріальну шкоду на вказану суму, після чого залишив місце злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, а саме в подальшому продавши його як металолом жителю м. Ізюм ОСОБА_10 за суму близько 600 грн..
Крім того, 15 вересня 2018 у нічний час, більш точного часу встановити не видалось можливим, ОСОБА_7 , знаходячись у будинку АДРЕСА_3 , маючи умисел на крадіжку, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, протиправно, з корисливого мотиву, повторно, впевнившись у тому, що його дії не будуть ніким помічені, з шиї неповнолітньої ОСОБА_12 , 2003 року народження, яка в цей час спала, таємно викрав золотий хрестик вагою 0,51 г, вартість якого, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 2782/18 від 16.10.2018, складає 475 грн. 07 коп., та срібний ланцюг вагою 2,65 г, вартість якого, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 2782/18 від 16.10.2018 складає 180 грн. 31 коп., які належать ОСОБА_13 , чим заподів потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 655 грн. 38 коп., після чого залишив місце злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, а саме в подальшому продавши його жителю м. Ізюм ОСОБА_10 за 500 грн.

Не погодившись з рішенням районного суду захисник ОСОБА_8 та прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_14 подали на нього апеляційні скарги.

До початку апеляційного розгляду прокурор відмовився від своєї апеляційної скарги в порядку ч.1 ст.403 КПК України.

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить змінити вирок Барвінківського районного суду Харківської області від 18 січня 2019 року та звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, на підставі ст.ст.75, 76 КК України.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник вказує на те, що призначене покарання за свої розміром є явно несправедливим, внаслідок суворості і підлягає зміні в сторону пом`якшення, оскільки ОСОБА_7 є сиротою, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Вислухавши доповідь судді; доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили пом`якшити призначене покарання; думку прокурора, що заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів, на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.
Перевіряючи вирок в частині правильності призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При призначенні ОСОБА_7 покарання суд діяв з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України, а саме суд врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів та відомості про особу обвинуваченого, який раніше судимий, офіційно не працевлаштований, мешкає з тіткою, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, у вчиненому розкаявся.
Відповідно до ст. 66 КК України судом враховано наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щирого каяття, сприяння розкриттю злочинів, відшкодування потерпілій ОСОБА_13 завданих збитків шляхом повернення викраденого у неї майна, вчинення злочину вперше. Судом також встановлено та враховано, згідно ст.67 КК України, обставину, що обтяжує покарання, - рецидив злочинів.
З приводу тверджень апелянта стосовно того, що судом неналежно дотримано враховані обставини, що пом`якшують її підзахисному покарання, повністю спростовуються висновками суду, що наведені в оскаржуваному вироку. Інших обставин, які можуть зменшувати відповідальність обвинуваченого за скоєне, в апеляційній скарзі захисника не встановлено.
Судом першої інстанції також враховано те, що обвинувачений, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти громадського порядку та моральності, а також проти власності, вже звільнявся від відбування покарання з випробуванням та у зв`язку із застосуванням амністії, після відбуття покарання за останнім вироком належних висновків для себе не зробив і знову вчинив аналогічні злочини, які відповідно до ст.12 КК України класифікуються, як злочини середньої тяжкості.
На думку колегії суддів, зазначені вище обставини та дані про особу обвинуваченого додатково свідчать про стійку антисоціальну спрямованість його поведінки, небажання стати на шлях виправлення та схильність до вчинення злочинів, попри попереднє відбуте покарання з позбавленням волі.

Отже, суд першої інстанції, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також дослідивши відомості про особу обвинуваченого та врахувавши ступінь тяжкості вчиненого злочину, дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 , а також попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без її ізоляції від суспільства, тобто лише при позбавленні волі у межах, що встановлені альтернативними санкціями ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.298 КК України, які хоча і передбачають інші альтернативні види покарань, але відносно ОСОБА_7 - призначення більш м`якого виду покарання або звільнення від відбування покарання з випробуванням - не стане ефективним та дієвим для досягнення мети щодо його виправлення. Такий вид і міра покарання, що призначений судом першої інстанції, на думку колегії суддів, буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів.
За таких обставин, апеляційна вимога захисника ОСОБА_8 про можливість пом`якшення призначеного покарання, шляхом звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, з урахуванням наведених доводів, належить вважати безпідставними, оскільки вони мають суто суб`єктивний характер і не можуть вважатися достатніми підставами для будь-якого пом`якшення покарання за умисні злочин середньої тяжкості, що вчинені обвинуваченим.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного вироку, не вбачається.
За таких обставин, оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, внаслідок чого відповідає вимогам ст.ст.370, 374 КПК України.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Барвінківського районного суду Харківської області від 18 січня 2019 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 - в той самий строк з дня отримання ним копії судового рішення.

Судді

________________ ________________ _______________ ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3