У Х В А Л А
Іменем України

06 серпня 2019року

м. Київ
справа № 711/5287/18

провадження № 51-3125 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 січня 2019 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 22 квітня 2019 року стосовно нього,
встановив:
Придніпровський районний суд м. Черкаси вироком від 08 січня 2019 року визнав ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Черкаси, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , має середню освіту, не працює, раніше неодноразово судимий, останній раз вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 01 серпня 2013 року за ч. 2, 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначив йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Апеляційний суд Черкаської області ухвалою від 22 квітня 2019 року зазначений вирок стосовно ОСОБА_4 залишив без змін.
Згідно з вироком ОСОБА_4 визнано винним у тому, що він 06 травня 2018 року близько 02 години, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , проник до квартири АДРЕСА_2 , повторно, таємно викрав майно потерпілої ОСОБА_6 , спричинивши їй матеріальний збиток на загальну суму 4262,99 грн, після чого залишив місце вчинення злочину.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 порушує питання про скасування вироку місцевого суду та ухвали апеляційного суду стосовно нього та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції. Даючи власну оцінку доказам, відмінну від їх оцінки судами, засуджений вважає, що справу стосовно нього розглянуто неповно, однобічно і упереджено, викладені у вироку висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, його винуватість у вчиненні інкримінованого злочину не доведена. Стверджує, що всупереч вимогам ст. ст. 404, 419 КПК України апеляційний суд належним чином не розглянув його апеляційну скаргу з приводу незаконності вироку, невідповідності його фактичним обставинам справи та недоведеності його винності, не дослідив повторно обставини, досліджені судом першої інстанції, не навів переконливих відповідей на доводи апеляційної скарги.
Суд, перевіривши касаційну скаргу та надані до неї копії судових рішень, дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися ст. ст. 412-414 цього Кодексу.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не є підставою для перегляду судових рішень в касаційному порядку. При розгляді касаційної скарги суд касаційної інстанції виходить із фактичних обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, доводи засудженого ОСОБА_4 щодо незаконності та необґрунтованості оскаржуваних судових рішень стосовно нього по суті зводяться до неповноти судового розгляду та незгоди з висновками судів щодо фактичних обставин даного кримінального провадження, які з огляду на положення ч. 1 ст. 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції. Посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування кримінального закону, засуджений вказує на однобічність і упередженість судового розгляду та неналежну оцінку доказів судами, що не відповідає критеріям, визначеним у ст. ст. 412, 413 КПК України.
Водночас відповідно до вимог ч. 1 ст. 409 КПК України неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження є підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
Зі змісту ухвали апеляційного суду видно, що наведені в касаційній скарзі засудженого доводи, які за змістом аналогічні доводам його апеляційної скарги, були предметом ретельної перевірки під час розгляду справи судом апеляційної інстанції. Залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, а вирок стосовно ОСОБА_4 без змін, апеляційний суд навів у своїй ухвалі докладні мотиви прийнятого рішення, зазначивши при цьому, зокрема, що у вироку суд першої інстанції оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності та вжив всіх необхідних заходів до перевірки всіх доказів по справі та в межах своїх прав та обов`язків, дав цим доказам оцінку з урахуванням вимог ст. 94 КПК України, зазначив підстави, з яких приймає одні докази та відкидає інші, та, розглянувши справу в межах пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення, дійшов правильного висновку про доведеність його винності у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Стосовно наведених у касаційній скарзі засудженого доводів з приводу недотримання апеляційним судом вимог ст. 404 КПК України щодо повторного дослідження обставин, досліджених судом першої інстанції не повністю та з порушеннями, то вони не заслуговують на увагу, оскільки засуджений не конкретизував, у чому полягають ці неповнота і порушення.
При цьому посилань на істотні порушення кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для скасування чи зміни оспорюваних судових рішень, як і доводів щодо неправильного застосування кримінального закону чи явної несправедливості призначеного ОСОБА_4 покарання касаційна скарга не містить.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
На підставі вищенаведеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 січня 2019 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 22 квітня 2019 року стосовно нього.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3