Провадження №1-кп/761/973/2019
В И Р О К
іменем України

19 червня 2019 року

Шевченківський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 420 161 103 500 000 15, у якому

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Трускавець Львівської області, громадянин України, українець, який у зареєстрованому шлюбі не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину, має вищу освіту, офіційно не працевлаштований, учасник бойових дій, зареєстрований та фактично мешкає за адресою АДРЕСА_1 , не судимий,

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

у с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_8 вчинив умисний злочин проти встановленого порядку несення військової служби за таких обставин.

ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем військової служби за призивом під час мобілізації, обіймаючи посаду стрільця-гранатометника 2 відділення 4 взводу оперативного призначення батальйону оперативного призначення (резервного батальйону) військової частини № НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , у військовому званні солдат, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості своєчасно прибути на службу та виконувати обов`язки військової служби, на порушення вимог ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, та ст. 1, 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом Україні від 24.03.1999№ 551-XVI, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути з-поміж іншого дисциплінованим, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, у визначений час 13.10.2015 о 09:00 год., в умовах особливого періоду, умисно без поважних причин не з`явився на службу та став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи заходів для повернення до місця проходження служби, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління.
У подальшому, а саме 18.11.2015 ОСОБА_8 , усвідомивши протиправність своїх дій, прибув до військової частини № НОМЕР_1 .
Отже, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин до військової частини, вчинене в умовах особливо періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
Під час судового розгляду до суду надійшла угода про визнання винуватості від 19.06.2019, яка укладена між прокурором відділу прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_8 .

Відповідно до угоди обвинувачений у повному обсязі та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні за викладених у цьому вироку обставин інкримінованого йому злочину.

Під час узгодження міри покарання сторонами взято до уваги тяжкість вчиненого злочину, дані, що характеризують особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_8 позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, а також обставини, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, а саме - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, прийняття безпосередньої участі у проведенні антитерористичної операції; відсутність обставин, що обтяжують покарання.

У силу вищевикладеного сторони дійшли згоди про можливість призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України з призначенням більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, а саме вважали за можливе перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції відповідної статті Особливої частини КК України.
У зв`язку з викладеним на підставі ст. 69 КК України сторони погодились на призначення ОСОБА_8 іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції за ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 300 (триста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд, перевіривши угоду, заслухавши учасників судового провадження, дійшов висновку, що угода відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Зокрема, у силу ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Згідно зі ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК, віднесений до тяжких злочинів.

У цьому кримінальному провадженні потерпілі відсутні.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає положенням ст. 472 КПК, оскільки містить дані про її сторони, формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію дій обвинуваченого відповідно до Кримінального кодексу України, істотні для кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості.

Сторонами узгоджене покарання, а також зазначені передбачені статтями 473, 476 КПК наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки її невиконання. Угода підписана сторонами.

У судовому засіданні обвинувачений підтвердив суду, що повністю та беззаперечно визнає свою винуватість, підтвердив, що викладені в обвинувальному акті та угоді обставини вчинення інкримінованого йому злочину повністю відповідають фактичним подіям, угода про визнання винуватості укладена ним добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

З огляду на зазначене, враховуючи відсутність передбачених ч. 7 ст. 474 КПК підстав для відмови у затвердженні угоди, оскільки її умови не суперечать інтересам суспільства і не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, обвинувачений визнав свою винуватість добровільно, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України, угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 65, 69 КК України, ст. 314, 373, 374 КПК України, суд
у х в а л и в :
Угоду про визнання винуватості від 19.06.2019, укладену між прокурором відділу прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 420 161 103 500 000 15, затвердити.

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України призначити йому узгоджене сторонами покарання виді штрафу у розмірі 300 (триста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5 100 (п`ять тисяч сто) грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги упродовж тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у залі судового засідання, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1