Справа № 296/8461/19
Вирок
Іменем України

12 листопада 2019 року Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

потерпілої: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0003167 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Житомир, освіта середня-спеціальна, не працюючий, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Корольовського районного суду м. Житомира надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003167, затверджений 23 серпня 2019 р. прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , відповідно до якого16.07.2019 року близько 21 години ОСОБА_4 перебував у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_6 .

В цей же день, час, місці та за вказаних обставин, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону «Nomi», що належить потерпілій ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, ОСОБА_4 , пересвідчившись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони залишаються ніким не поміченими, перебуваючи в кімнаті на дивані, таємно викрав мобільний телефон марки «Nomi», моделі «І504 Dream», у корпусі чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 462,66 гривень.

В подальшому, продовжуючи свій злочинний умисел, утримуючи викрадений мобільний телефон при собі, ОСОБА_4 місце скоєння злочину покинув та розпорядився вказаним майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 462,66 грн.

Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

23 серпня 2019 року в м. Житомирі між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 укладено угоду про примирення, у відповідності до вимог ст. 471 КПК України.

Згідно даної угоди потерпіла ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. В свою чергу потерпіла не має до обвинуваченого ОСОБА_4 жодних претензій стосовно матеріальної та моральної шкоди, оскільки викрадене майно їй повернуто. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно вчинив дане кримінальне правопорушення, зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатний реально виконати взяті відповідно до угоди зобов`язання та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 не має.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просила угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.п.1-4 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Також судом з`ясовано, що потерпіла цілком розуміє наслідки затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом перевірено, що за своїм змістом укладена угода про примирення відповідає вимогам ст. 471 Кримінального процесуального кодексу України, а також відсутні підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Обставинами, яка пом`якшують покарання, обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 66 КК України визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної 23.08.2019 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами виду та розміру покарання.

Відповідно до ст. 100 КПК України суд вирішує питання про долю речових доказів.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого витрати на проведення експертизи.

Відповідно до ст. 100 КПК України суд вирішує долю речових доказів.

Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 23 серпня 2019 року, укладену в м. Житомирі між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 1256 грн.

Речові докази мобільний телефон «Nomi», моделі «І504 Dream», у корпусі чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_5 , після набрання вироком чинності, передати останній.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

.