ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1922/19 Справа № 190/651/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2019 року, якою відмовлено засудженому у зарахуванні в строк покарання строку попереднього ув`язнення, -

за участю:

секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції), -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2019 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про зарахування строку попереднього ув`язнення за вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2003 року у строк відбування покарання за вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2018 року відмовлено.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд посилався на те, що вимоги засудженого про зарахування у строк відбуття покарання періоду попереднього ув`язнення за вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2013 року не ґрунтуються на законі, оскільки в строк відбуття покарання зараховується строк попереднього ув`язнення засудженого в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, а матеріалами провадження підтверджено, що за вироком апеляційного суду ОСОБА_5 звільнявся умовно-достроково та запобіжний захід щодо нього знову обирався в межах іншого провадження.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу скасувати та застосувати до нього положення ч. 5 ст. 72 КК України.
В обґрунтування апеляційної скарги засуджений посилається на те, що вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2018 року йому було призначено остаточне покарання на підставі ст. 71 КК України, з урахуванням покарання за вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2003 року. За таких обставин, на переконання засудженого, існують підстави для застосування ч. 5 ст. 72 КК України.
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Згідно з вимогами ст. 1 Закону України Про попереднє ув`язнення, попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України №838- VIII від 26 листопада 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року № 2046-VIII, який набрав чинності з 21 червня 2017 року, у вказану вище частину статті внесені зміни і вона викладена в новій редакції, яка передбачає зарахування судом попереднього ув`язнення у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Колегією суддів встановлено, що 22 грудня 2003 року ОСОБА_5 був засуджений вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області до покарання у виді 15 років позбавлення волі.

На підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_5 19 вересня 2015 року було звільнено від відбування покарання умовно-достроково, на невідбутий строк 2 роки 8 місяців 14 днів.

Разом із цим 13 лютого 2018 року ОСОБА_5 був засуджений вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області до остаточного покарання у виді 3 років 6 місяців, призначеного на підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2003 року. Строк відбуття покарання вирішено рахувати з моменту затримання після набрання вироком законної сили.
З огляду на те, що ОСОБА_5 було засуджено за вчинення злочину в період умовно-дострокового звільнення, беручи до уваги те, що в межах останнього за часом кримінального провадження щодо нього не обирався запобіжний захід, колегія суддів вважає безпідставними доводи засудженого про необхідність зарахування строку попереднього ув`язнення у відповідності з вимогами ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26 листопада 2015 року.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, яке зміні або скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2019 року, якою засудженому ОСОБА_5 відмовлено у зарахуванні в строк покарання строку попереднього ув`язнення, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4