У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_2 у кримінальному провадженні №0000082 від 29.03.2019 року, про арешт тимчасово вилученого майна,-

В С Т А Н О В И В :

З внесеного слідчим клопотання та доданих матеріалів вбачається, що слідчою групою відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст.307 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.03.2019 за №0000082.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 , лідер злочинної організованої групи осіб, з відповідним розподілом функцій та обов`язків між ними, яка здійснює протиправну діяльність, пов`язану з незаконним обігом наркотиків на території Закарпатської області, а саме організацію та здійснення контрабанди, зберігання, виготовлення в лабораторних умовах, з метою подальшого незаконного збуту наркотичних засобів та психотропних речовин на території регіону.
Так, вищезазначені свої дії ОСОБА_3 погоджує з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які сприяють у його протиправній діяльності. Дані особи надають ОСОБА_3 вказівки та поінформовані щодо незаконного обігу наркотиків на території області.
ОСОБА_7 перебуває у дружніх стосунках з ОСОБА_8 , який координує злочинні дії ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Указані особи періодично використовують в якості водіїв для перевезення наркотиків по регіону ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , з метою незаконного збуту наркотичних засобів на території Мукачівського району та можуть зберігати їх на території приміщень, розташованих за адресами: АДРЕСА_1 . АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 . Про це ОСОБА_3 та вищезгадані наближені до нього особи обізнані та отримують від зазначеного злочинного виду діяльності грошові кошти у великих розмірах.
Щоб запобігти фактам документування протиправної діяльності ОСОБА_3 , за неправомірну вигоду, заручився підтримкою співробітників ГУ НП України в Закарпатській області, а саме ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які інформують ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 стосовно будь-яких фактів уваги до їхньої протиправної діяльності з боку правоохоронних органів і саботують діяльність органів ГУ НП України в Закарпатській області.
Особами, які виконують функцію дилерів наркотичних засобів та на пряму сприяють ОСОБА_3 у незаконному збуті наркотиків на території Закарпатської області, є ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 .
Водночас встановлено, що вищезазначені особи отримують наркотичні засоби безпосередньо від ОСОБА_3 і після реалізації наркотиків здійснюють готівковий розрахунок з ним та замовляють чергову партію наркотиків відштовхуючись від попиту та замовлень.
Зокрема, вищезазначені дилери, за погодженням з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , залучають до протиправних дій ОСОБА_26 ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 ОСОБА_40 , ОСОБА_41 та ОСОБА_42 , яким вони безпосередньо надають наркотики. Так до кола їх обов`язків входить розмішування наркотичних засобів, з метою збільшити об`єми, їх зберігання та збут.
17 вересня 2019 року, органом досудового розслідування, на підставі ухвали слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було вилучено наступні предмети: електронні ваги сірого кольору без маркування; грошові кошти в сумі 5700 грн.; мобільний телефон марки «Леново» сірого кольору IMEI НОМЕР_1 з карткою оператора мобільного зв`язку «ВФ Україна» НОМЕР_2 .
В обґрунтування заявленого клопотання слідчий зазначає, що існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вищевказані предмети є доказами у кримінальному провадженні, адже вони відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України (вони є матеріальні об`єкти, які могли зберегти на собі сліди злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження). У зв`язку із цим є необхідність у накладенні арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів.
Дослідивши внесене слідчим клопотання з доданими до нього матеріалами, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 5 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
В частині 1 статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч.2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У клопотанні згідно ч.2 ст.171 КПК України слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Так, всупереч вимогам частини 2 статті 171 КПК України у клопотанні про арешт майна слідчим не зазначено чіткої підстави і мети відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності такого арешту.
Задля збереження речових доказів, згідно з ч.3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи тільки за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідність майна критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України означає, що воно є матеріальним об`єктом, який був знаряддям кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Між тим в клопотанні немає відомостей, які б вказували на те, що вилучені 17.09.2019 під час обшуку грошові кошти в сумі 5700 грн. та мобільний телефон марки «Леново» сірого кольору IMEI НОМЕР_1 з карткою оператора мобільного зв`язку «ВФ Україна» НОМЕР_2 є засобами чи знаряддями вчинення злочину, зберегли на собі сліди злочину, є носієм інформації, яка була використана при вчиненні злочину, а також на будь-які інші правові підстави для арешту цього майна, наслідки арешту цього майна для інших осіб, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
В даному випадку слідчий додав до клопотання тільки копію протоколу обшуку та витяг з ЄРДР від 29.03.2019 року, у яких не вказані документи, факти, докази, ні власник мобільного телефону та грошей, які були вилучені, не згадуються.
У матеріалах клопотання немає ніяких інших відомостей про те, що мобільний телефон та грошові кошти мають значення для порушеного кримінального провадження та про те, яким чином вони можуть бути використані як доказ факту чи обставин, які підлягають доказуванню, які є розумні підозри вважати, що вони є знаряддями чи предметом кримінального правопорушення.
За змістом положень ст. 2 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Окрім того, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
У частині 3 статті 172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його слідчому, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Виходячи з викладеного, слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання прокурору з метою усунення його недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що не позбавляє його права після усунення недоліків в строки, передбачені ст.172 КПК України, повторно звернутися до суду з даним клопотанням.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173,309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_2 у кримінальному провадженні №0000082 від 29.03.2019 року, про арешт тимчасово вилученого майна - повернути прокурору, як таке, що подано без додержання вимог статті 171 КПК України та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, з момент отримання копії ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1