Справа № 709/1556/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2019 року смт. Чорнобай

Слідчий суддя Чорнобаївського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участі:
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
заступника начальника СВ Чорнобаївського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області - ОСОБА_4 ,
підозрюваного - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області клопотання заступника начальника СВ Чорнобаївського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене начальником Чорнобаївського відділу Золотоніської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Кіровобад Азейбаржанської СРСР, зареєстрований та фактично проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , громадянина України, росіянина, з вищою освітою, пенсіонера, неодруженого, на утримання неповнолітніх дітей не має, інвалідом, депутатом будь-якого рівня, ліквідатором чи постраждалим від аварії на ЧАЕС не являється, зі слів раніше не судимий,

якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, -

в с т а н о в и в:

Заступник начальника СВ Чорнобаївського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 .
В обґрунтування даного клопотання зазначалося, що 28 серпня 2019 близько 18:00, перебуваючи на подвір`ї домоволодіння, що розташоване за адресою:

АДРЕСА_2 , маючи на меті задоволення статевої пристрасті, запропонував та провів малолітню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка знаходилися неподалік нього, до підсобного приміщення, що розташоване на подвір`ї вказаного домоволодіння, де реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на розбещення малолітньої особи, достовірно знаючи, що остання являється малолітньою, використовуючи її безпорадний стан, яка через малоліття не могла розуміти дійсний характер дій ОСОБА_5 , умисно вчинив щодо ОСОБА_7 фізичні розпусні дії, а саме з метою збудження у малолітньої ОСОБА_7 статевого інстинкту та задоволення власної статевої пристрасті оголив її статеві органи, почав цілувати її в губи та торкатися до статевих органів ОСОБА_7 руками, оголив перед нею свої статеві органи та пропонував їх торкатися, вчинив імітацію статевого акту у виді тертя своїм половим органом в зоні сідниць ОСОБА_7 .

За даним фактом 28 серпня 2019 року розпочато кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000781 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

28 серпня 2019 року о 22:15 ОСОБА_8 затриманий в порядку п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2

ст. 156 КК України.

29 серпня 2019 року ОСОБА_8 з дотриманням вимог ст.ст. 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2

ст. 156 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 та заступник начальника СВ Чорнобаївського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 підтримали подане клопотання, просили його задовольнити з підстав, викладених у ньому, і застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, оскільки наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить їх запобігання. Зокрема, є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 може перебуваючи на волі, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. При цьому заступник начальника СВ Чорнобаївського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 вказував на тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення.
У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечили та просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем реєстрації та проживання підозрюваного ОСОБА_5 . Зокрема, захисник ОСОБА_6 стверджував, що наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не підтверджена доказами. За таких обставин будь-які підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу відсутні.
Заслухавши пояснення сторін, слідчий суддя на підставі наданих матеріалів кримінального провадження, оцінивши в сукупності всі обставини, дійшов такого висновку.
Згідно зі змістом ст.ст. 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.
Частинами 3 та 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при визначенні запобіжного заходу (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Частиною 1 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
За положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" від 25 квітня 2003 року № 4 запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають з норм КПК України, і його належної поведінки.
При цьому Верховним Судом України роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного внаслідок відсутності у останнього постійного місця проживання, зловживання спиртними напоями чи вживання наркотичних засобів, продовження вчинення злочинів, підтримання соціальних зв`язків негативного характеру, порушення умов запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі.
У ст. 8 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на засадах верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України", при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України") після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).
Під час розгляду клопотання стороною обвинувачення не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим
ч. 1 ст. 177 КПК України, а також не доведено підстави для застосування виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Посилання сторони обвинувачення на ймовірність вчинення підозрюваним однієї із дій, які вказані у п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не підтверджені належними та допустими доказами.
Із досліджених доказів, які містяться в матеріалах клопотання, встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимий.
Разом з тим стороною обвинувачення не доведено, що підозрюваний ОСОБА_5 не виконуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки; переховуватиметься від органів слідства чи суду, зокрема ухилятиметься від явки до слідчого чи суду; чинитеме тиск чи інший незаконний вплив на свідків, потерпілого; перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином або вчинить інше кримінальне правопорушення.
Надані стороною обвинувачення докази також не доводять обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п. 1 та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Оскільки органами досудового розслідування не доведено, що більш м`який запобіжний захід буде недоцільним для застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_5 слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вважає за можливе застосувати більш м`який запобіжний захід.
З метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, слідчий суддя вважає за необхідне обрати стосовно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні підозрюваному ОСОБА_5 залишати житло цілодобово з покладенням обов`язків, передбачених
ст. 194 КПК України.
Враховуючи вказані обставини, слідчий суддя дійшов переконання, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання підозрюваним ОСОБА_5 процесуальних обов`язків під час досудового розслідування та в суді.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 181, 183, 194, 196, 369-372 КПК України, слідчий суддя -

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання заступника начальника СВ Чорнобаївського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором Чорнобаївського відділу Золотоніської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 - відмовити.
Обрати стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці за місцем його фактичного проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .
Заборонити ОСОБА_5 цілодобово залишати помешкання за адресою: АДРЕСА_1 до 30 жовтня 2019 року включно.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;
2) утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілою (її родичами) у даному кримінальному провадженні, окрім як під час участі у слідчих діях.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід; працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Строк дії ухвали - 2 місяці, тобто до 30 жовтня 2019 року включно.
Виконання ухвали доручити Золотоніському ВП ГУНП в Черкаській області.
Контроль за виконанням ухвали покласти на заступника начальника СВ Чорнобаївського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Черкаської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним протягом п`яти днів з дня отримання ним копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1