Номер провадження: 11-сс/813/1111/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ОСОБА_10 ,

перекладача ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_12 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.06.2019 року в рамках кримінального провадження №0000569 від 17.06.2019 року, якою відносно:

ОСОБА_7 ( ОСОБА_13 ), який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Єрусалим Республіки Ізраїль, громадянина Ізраїлю, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2018 р.н., працевлаштованого керуючим цвинтаря м. Єрусалим, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово перебуваючого на території України,

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою,

встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Зазначеною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_14 та в рамках кримінального провадження в рамках кримінального провадження №0000569 від 17.06.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 15.08.2019 року в межах строку досудового розслідування без визначення розміру застави.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_15 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України та в зазначеному кримінальному провадження органом досудового розслідування було доведено наявність ризиків того, що підозрюваний, враховуючи обставини вчинення інкримінованого злочину, його тяжкість, наслідки, зокрема, смерть трьох осіб, та покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, може вдатись до спроб переховування від органів досудового розслідування та суду, а також незаконного впливу на свідків та потерпілих в зазначеному провадженні, що унеможливлює застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_12 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 не погодилась із оскаржуваною ухвалою слідчого судді з огляду на наступні обставини:
- підозра у вчиненні її підзахисним інкримінованого йому злочину не є обґрунтованою, оскільки із протоколу огляду місця події від 17.06.2019 р. вбачається, що трупів на місці ДТП на момент його складання (через 4 години після ДТП) виявлено не було; пояснення свідків не узгоджуються між собою;
- органом досудового розслідування не було доведено існування жодного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, а висновок слідчого судді про можливість переховування підозрюваного спростовується тим фактом, що ОСОБА_7 було затримано лише о 12 год. та він мав достатньо часу покинути місце ДТП;
- слідчий суддя не мотивував належним чином не визначення підозрюваному ОСОБА_16 розміру застави як альтернативного запобіжного заходу.
Посилаючись на вищевикладене, захисникпросить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді застави.
Захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 в своєму клопотанні про задоволення апеляційної скарги додатково звернув увагу апеляційного суду на те, що його підзахисний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має дружину та малолітню дитину, від органів досудового розслідування та суду не переховується.
Заслухавши доповідь судді; пояснення підозрюваного та його захисника, представника потерпілогоОСОБА_9 ОСОБА_10 , які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти її задоволення; перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався в повній мірі та врахував їх при постановленні ухвали.
Так, з матеріалів провадження вбачається, що 18.06.2019 р. ОСОБА_15 було повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України (а.с. 49-51), санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до 3 років.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р., заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Органами досудового розслідування ОСОБА_15 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, а саме в тому, що він 17.06.2019 р. приблизно о 01:30 год., грубо порушивши п.п. 2.3 б), 10.1, 13.1, 12.1, та 12.2 ПДР України, керуючи технічно справним автомобілем «LEXUS», д.н.з. НОМЕР_1 (реєстрація Великої Британії), рухаючись по асфальто-бетонному, сухому дорожньому покриттю автодороги «Київ-Одеса» з боку м. Києва в напрямку м. Одеси, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру, виявив злочинну самовпевненість, у темний час доби та в умовах обмеженої видимості уважним не був, безпечної швидкості руху та інтервалу не обрав, не врахував дорожню обстановку та на 392 км + 930 м зазначеної автодороги на території Великомихайлівського району Одеської області, здійснив безпідставний маневр вправо, виїхав на праве узбіччя, де передньою частиною автомобіля скоїв наїзд на задню частину автомобіля «ВАЗ-2101», д.н.з. НОМЕР_2 , який знаходився у нерухомому стані під керуванням ОСОБА_17 , внаслідок чого зазначений автомобіль «ВАЗ-2101» відкинуло уперед, та на тому ж правому узбіччі сталося зіткнення його передньою частиною із задньою частиною автомобіля «ВАЗ-21114», д.н.з. НОМЕР_3 , який знаходився також у нерухомому стані під керуванням ОСОБА_18 .
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водій та двоє пасажирів автомобіля «ВАЗ-2101» отримали тілесні ушкодження не сумісні із життям, ще один пасажир цього ж автомобіля та двоє пасажирів автомобіля «LEXUS» отримали тілесні ушкодження.
Не погоджуючись із доводами сторони захисту про необґрунтованість підозри та вважаючи їх безпідставними, колегія суддів наголошує на тому, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України підтверджується наданими апеляційному суду та долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, зокрема:
- протоколом огляду місця ДТП від 17.06.2019 р. та фото-таблицею до нього (а.с. 10-19 та 20-24 відповідно), з яких вбачається розташування транспортних засобів «ВАЗ-2101», д.н.з. НОМЕР_2 , «ВАЗ-21114», д.н.з. НОМЕР_3 , та «LEXUS», д.н.з. НОМЕР_1 (Реєстрація Великої Британії) на ділянці шляху після дорожньо-транспортної пригоди та локалізація пошкоджень на зазначених транспортних засобах;
- протоколами огляду трупа ОСОБА_19 та ОСОБА_20 від 17.06.2019 р. (а.с. 26-27 та 28-31 відповідно);
- протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_21 від 17.06.2019 р. (а.с. 33-36), який пояснив, що в той день, 17.06.2019 р., приблизно о 00:30 год., він разом зі своїм братом ОСОБА_18 та його знайомими, перебуваючи в автомобілі «ВАЗ-21114», д.н.з. НОМЕР_3 , а також разом із ОСОБА_22 та його знайомими в автомобілі «ВАЗ-2101», д.н.з. НОМЕР_2 , зупинились на шляху до с. Червонознам`янка на узбіччі автодороги «Київ-Одеса», після чого він почув удар в їх автомобіль «ВАЗ-21114» та, вибравшись з нього, побачив, що на узбіччі лежить розбитий автомобіль ОСОБА_23 , а також самого ОСОБА_24 та одного з пасажирів, що лежали біля автомобіля та одного пасажира, стиснутого сидінням; вони почали витягувати потерпілих та надавати першу допомогу зазначеним особам, коли до них під`їхав знайомий та відвіз зазначених осіб до Іванівської ЦРЛ, після чого вони побачили ще одну машину в кюветі, з-за керма якої вийшов чоловік, а також двоє жінок, одна з дитиною на руках, при цьому чоловік почав стверджувати, що він не перебував за кермом автомобіля;
- протоколами допиту свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_25 від 17.06.2019 р. (а.с. 38-42 та 43-44 відповідно), які надали пояснення, аналогічні поясненням свідка ОСОБА_21 .
На підставі зазначеного, апеляційний суд не погоджується із доводами сторони захисту та вважає, що органом досудового розслідування докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження повністю доводять на даній стадії досудового розслідування обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, про що вірно зазначено в ухвалі, тому апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді в цій частині.

Окрім того, колегія суддів також враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Водночас, колегія суддів не погоджується із доводами сторони захисту про недоведеність органом досудового розслідування наявності в зазначеному кримінальному провадженні жодних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки, як вбачається із матеріалів провадження, ризики можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, а також незаконного впливу на свідків та потерпілих в зазначеному кримінальному провадженні є доведеними та обумовлені тим, що: ОСОБА_15 є громадянином іншої держави та постійного місця проживання на території України не має; обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, відповідальність за який передбачена у виді основного покарання позбавлення волі на строк від 5 до 10 років та додаткового у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк до 3 років; злочин призвів до тяжких наслідків, зокрема, загибелі трьох осіб та спричинення тілесних ушкоджень ще трьом особам; підозрюваному відомі особи свідків та потерпілих, а також їх анкетні дані.

Водночас, що стосується тверджень сторони захисту про те, що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений та має малолітню дитину, від органів досудового розслідування не переховується, колегія суддів вважає їх слушними та такими, що відповідають дійсності, натомість наголошує на тому, що вказані обставини не зменшують ризики, встановлені апеляційним судом вище та не можуть бути підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу, враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_7 та обставини вчинення злочину, в якому він обґрунтовано підозрюється.

Окрім того,відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 60 рішення ЄСПЛ «Боротюк проти України», апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність обрання на даній стадії досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_16 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

Більш того, апеляційний суд враховує, що відповідно до п.п. 34-36 рішення ЄСПЛ «Москаленко проти України», обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла бути підставою для його першого взяття під вартою.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.
Апеляційний суд також враховує, що за час знаходження підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, його родичами через захисника ОСОБА_8 були вжиті заходи, щодо відшкодування майнової та моральної шкоди родичам загиблих, натомість вважає, що зазначена обставина не впливає на застосований до підозрюваного запобіжний захід, та може бути врахована судом при розгляді кримінального провадження по суті.
Окрім того, апеляційний суд наголошує, що посилання захисника на відсутність обґрунтування в ухвалі слідчого судді щодо не призначення підозрюваному ОСОБА_16 розміру застави як альтернативного запобіжного заходу є помилковими та не відповідають дійсності з огляду на таке.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Із мотивувальної частини оскаржуваної ухвали вбачається (а.с. 83), що слідчий суддя, враховуючи підозру у вчиненні ОСОБА_26 злочину, який спричинив загибель кількох осіб, дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, чим дотримався вищенаведених положень кримінального процесуального закону та використав надане йому законом право не визначати заставу в якості альтернативного запобіжного заходу в зазначеному провадженні.

Отже, аналізуючи всі викладені вище обставини у їх сукупності, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, його тяжкі наслідки та тяжкість можливого призначеного покарання, а також наявність ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, на переконання апеляційного суду, слідчим та прокурором було доведено те, що обрання підозрюваному ОСОБА_16 іншого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти доведеним ризикам.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що відносно підозрюваного ОСОБА_7 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, який, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, зможе запобігти названим вище ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, тому ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_12 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.06.2019 р., якою відносно ОСОБА_7 ( ОСОБА_13 ), підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15.08.2019 року без визначенням розміру застави залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4