Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
31 жовтня 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:
судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
представника власника майна ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі апеляційного суду матеріали за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 10 вересня 2019 року,
встановила:
Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання представника ТзОВ «Бізком» та скасовано арешт накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду 21.05.2019 року на суми ліміту ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ в Державній фіскальній службі України ТОВ «Бізком» (), шляхом блокування сум податку, систему електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) по вказаному підприємству, на яку останнє має право (буде мати право в разі надходження сум ПДВ) зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Відповідно до клопотання представника ТзОВ «Бізком», в провадженні СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області перебуває кримінальне провадження № 0001361 від 05.03.2018, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України.
В рамках вказаного кримінального провадження 21.05.2019 ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду було накладено арешт на суми ліміту ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ в Державній фіскальній службі України ТзОВ «БІЗКОМ» (), шляхом блокування сум податку в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) по вказаному підприємству, на яку останнє має право (буде мати право в разі надходження сум ПДВ) зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Судовий розгляд клопотання про накладення арешту на майно було проведено без участі власника майна.
Заявник, у поданому клопотанні вважає, що накладення арешту на суми ліміту ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ в Державній фіскальній службі України ТзОВ «БІЗКОМ» (), шляхом блокування сум податку в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) по вказаному підприємству, на яку останнє має право (буде мати право в разі надходження сум ПДВ) зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, позбавляє товариство права вільно користуватись його власністю та перешкоджає законній господарській діяльності товариства. Крім того, протягом тривалого часу розслідування кримінального провадження повідомлення про підозру нікому не вручено, а тому вважає, що висновки суду щодо накладення арешту на вказане майно є передчасними і ґрунтуються на припущеннях, а ухвала Рівненського міського суду від 21.05.2019 не враховує завдань арешту майна, визначених ст. 170 КПК України. Вказує, що немає рішень судів, які б встановили удаваність, недійсність чи нікчемність правочинів між ТзОВ «БІЗКОМ» та його контрагентами.
Як зазначено в ухвалі, розглядаючи клопотання про скасування арешту майна, слідчий суддя врахувавши положення ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, статтю 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод згідно якої «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном й ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права», а також приписи Конституції України, ст.41 якої передбачено, «що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.»
Також, як з`ясовано слідчим суддею - одне лише посилання слідчого на те, що майно є речовим доказом у даній справі, є недостатнім доводом того, що таке майно підлягає арешту.У зв`язку з чим, слідчий суддя прийшов до переконання, щодо скасування арешту на майно (перелік якого зазначено у клопотанні) накладеного ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 21.05.2019 року, не вбачаючи потреби для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, а скасування арешту не зашкодить подальшому проведенню досудового розслідування кримінального провадження.
Не погодившись з прийнятим рішенням, прокурор здійснюючий процесуальне керівництво у провадженні ОСОБА_5 оскаржив судове рішення в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі апелянт вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою. Вказує, що згідно даних інформаційної системи ДФС України «Єдиний реєстр податкових накладних» станом на 06.05.2019 року у ТзОВ «Бізком» в СЕА ПДВ наявний ліміт в сумі 5 085 032,78 гривень, який у подальшому може бути використаний для надання безпідставного податкового кредиту з ПДВ підприємствам реального сектору економіки, що матиме негативні наслідки для бюджету. Апелянт зазначає, що вказані грошові кошти є засобом чи знаряддям, або матеріальним забезпеченням вчинення кримінального правопорушення, й є предметом протиправних дій та набуті кримінально-протиправним шляхом, оскільки безпосередньо вказують на проведення безтоварних операцій. Таким чином, застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту обумовлено необхідністю збереження речових доказів. Зазначає, що скасовуючи арешт, слідчий суддя в ухвалі не навів жодного переліку обставин на обґрунтування законної діяльності ТзОВ «Бізком», перешкоджання такій діяльності, на що покликався представник товариства. На думку апелянта, слідчим суддею під час постановлення ухвали, не спростовано фактів, які слугували підставою для накладення арешту.
Також переконує, що оскаржувану ухвалу отримав 17.09.2019 року, оскільки повний текст ухвали не проголошувався, а її примірник 16.10.2019 року надіслано поштою прокурору та до Рівненського ВП ГУНП для відома. Враховуючи наведене, вважає поважними причини пропуску ним строку на апеляційне оскарження.
Просить поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати ухвалу слідчого судді.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу слідчого судді щодо задоволення заявленого представником ТзОВ «Бізком» клопотання та скасування арешту на майно, пояснення представника ТзОВ «Бізком» - ОСОБА_6 щодо законності ухвали слідчого судді та необхідності залишення її без змін, дослідивши матеріали щодо задоволення клопотання про скасування арешту майна, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно вимог ст.376 КПК України, судове рішення проголошується прилюдно негайно після виходу суду з нарадчої кімнати з роз`ясненням головуючим його змісту, порядку і строку оскарження.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожної людини на справедливий суд, фундаментальним аспектом права на справедливий судовий розгляд є те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру, або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
При цьому судове рішення повинно бути публічно проголошеним.
Окрім того, за положеннями ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визначаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
У відповідності до ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Так, Європейський Суд з прав людини у справі BeLLet v France зазначив, що «стаття 6 параграф 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпеченням права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».
Проте, зазначених вимог закону, судом першої інстанції не дотримано.
Як вбачається з матеріалів судової справи, 10 вересня 2019 року за участі прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_7 та представника адвоката ОСОБА_6 відбувся судовий розгляд клопотання представника ТзОВ «Бізком» - адвоката ОСОБА_6 щодо скасування арешту майна.
Однак, як вбачається з технічного запису, після виходу суду в нарадчу кімнату, ухвала суду взагалі не оголошувалася.
Крім того, згідно журналу судового засідання, судові дебати за участю трьох учасників процесу тривали одну хвилину дев`ятнадцять секунд, а згідно довідки секретаря судових засідань «станом на 08.45 год. 10.09.2019 року для оголошення повного тексту ухвали учасники судового розгляду не з`явилися», всупереч тому, що згідно резолютивної частини ухвали «повний текст ухвали буде проголошено 11.09.2019 року».
Відповідно до ч.5 ст.27 КПК України під час судового розгляду забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звуко та відеозаписувальних технічних засобів. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійснений у порядку, передбаченому КПК України.
Згідно з вимогами ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим.
Слідчим суддею не враховано положення п.24 ч.1 ст.3 КПК України що судовим провадження є кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення.
Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді першої інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Пунктом 1 ч.1 ст.415 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу.
Наведені порушення колегія суддів вважає істотними, які перешкодили слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, відтак судове рішення підлягає до скасування з призначенням нового розгляду клопотання представника ТзОВ «Бізком» - ОСОБА_6 у суді першої інстанції. При новому розгляді клопотання необхідно з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та прав учасників провадження ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.
Керуючись ст.ст.376, 405, ч.3 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів -
УХВАЛИЛА:
Поновити прокурору ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 10 вересня 2019 року щодо задоволення клопотання представника ТзОВ «Бізком» та скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду 21.05.2019 року на суми ліміту ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ в Державній фіскальній службі України ТзОВ «Бізком» () скасувати та призначити новий розгляд клопотання у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

__________ _____________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3