УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2019 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0001084 від 02.12.2019 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Муравлівка Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, росіянина, із середньою освітою, одруженого, працюючого водієм у ФОП « ОСОБА_7 », раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 02.12.2019 приблизно о 10:20 год. водій ОСОБА_5 грубо порушивши «Правила дорожнього руху» України, допустив наїзд на пішоходів, внаслідок якого одній особі спричинено смерть.

Порушення виразилося в тому, що водій ОСОБА_5 , у зазначений день та час, керував технічно справним автопотягом у складі вантажного автомобіля «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом «KOGEL», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та рухався по вул. Академіка Заболотного в Суворовському районі міста Одеси, з боку вул. Курська у напрямку проспекту Добровольського.

Доїхавши до регульованого за допомогою світлофорних об`єктів перехрестя вул. Академіка Заболотного та просп. Добровольського, де проїзна частина має по дві смуги руху у кожному напрямку, ОСОБА_5 зупинив керований ним автопотяг, на заборонений червоний сигнал світлофору, в лівій смузі свого напрямку руху перед пішохідним переходом.

При цьому, водій ОСОБА_5 у порушення «Правил дорожнього руху» України, а саме:

п. 1 розділу 34 «Дорожня розмітка» 1.12 (стоп-лінія) - позначає місце, де водій повинен зупинитися за наявності знака 2.2 або при сигналі світлофора чи регулювальника, що забороняє рух;

не зупинився перед дорожньою розміткою стоп-лінією, виїхав на неї, чим скоротив відстань між зазначеною лінією та пішохідним переходом, а відповідно і зменшив оглядовість з місця водія до пішоходів, які знаходилися на пішохідному переходу та мали можливість перетнути проїзну частину, на дозвільний зелений сигнал світлофора.

У подальшому, водій ОСОБА_5 у порушення «Правил дорожнього руху» України, а саме:

п.2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

Далі, водій ОСОБА_5 вкрай уважним не був, за дорожньою обстановкою не стежив, маючи необхідне для огляду обладнання та об`єктивну можливість бачити пішоходів, подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які в цей час перетинали проїзну частину вул. Академіка Заболотного по пішохідному переходу, з права наліво перед передньою частиною керованого ним автомобіля, у темпі кроку, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, заходів, що виключають виникнення та розвиток аварійної ситуації не вжив, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру, не переконався в безпеці, хоча зобов`язаний був це передбачити, чим виявив злочинну самовпевненість, тобто, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків легковажно розраховував на їх відвернення, у світлий час доби, та в умовах необмеженої видимості починаючи рух в обраному напрямку, лівою передньою частиною автомобіля «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_1 скоїв наїзд на вказаних пішоходів, які продовжували йти по пішохідному переходу.

В результаті ДТП пішохід ОСОБА_8 , від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці події, ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді забоїв м`яких тканин голови, рани лівої кисті.

Сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи клопотання тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, розуміючи тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному, останній може переховуватись від суду, що свідчить про наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім цього, підозрюваний до теперішнього часу не надав будь-якої допомоги потерпілим, що дає підстави вважати, що наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний може незаконно впливати на потерпілих у кримінальному провадженні. Також, підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі може вчинити інші кримінальні правопорушення, що свідчить про існування ризиків передбачених п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, зазначивши, що підозрюваний з підозрою погоджується, характеризується позитивно, раніше не судимий, має дружину, двох дітей, ризики необґрунтовані, підозрюваний не скрився після дорожньо-транспортної події, здійснював всі дії для допомоги слідству, не має намір ухилятися від слідства.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, вказавши, що не бачив як люди переходили дорогу.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно п. 175 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine), термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).

03.12.2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України підтверджується: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 02.12.2019 року, протоколом допиту підозрюваного від 03.12.2019 року, протоколом огляду речових доказів від 04.12.2019 року, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 03.12.2019 року, та іншими матеріалами клопотання в сукупності.

Враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, те що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке призвело до тяжких наслідків, враховуючи суспільно-небезпечний характер такого кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до переконання, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Також, слідчий суддя бере до уваги те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, яке призвело до загибелі людини, а також заподіяння тілесних ушкоджень іншій особі, життя та здоров`я яких визнаються найвищою соціальною цінністю. Крім того, вказане кримінальне правопорушення, відповідно до клопотання та долучених матеріалів, ОСОБА_5 ймовірно вчинив грубо нехтуючи Правилами дорожнього руху, вкрай уважним не був, за дорожньою обстановкою не стежив, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, заходів, що виключають виникнення та розвиток аварійної ситуації не вжив, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру, не переконався в безпеці, що призвело до загибелі людини та поставило під загрозу життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху.

Враховуючи також те, що підозрюваному відома особа потерпілого, який на даний час перебуває в лікарні, слідчий суддя приходить до переконання про наявність ризику, передбаченому п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику у вигляді можливого незаконного впливу на потерпілого в рамках даного кримінального провадження, схиляючи його до надання неправдивих показань, усвідомлюючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

У своїй практиці ЄСПЛ наголошує на тому (рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»), що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі.

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

На підставі викладеного, з урахуванням характеру, ступеню тяжкості інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, суворості покарання, що загрожує останньому в разі визнання його винуватим, даних про особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення є обґрунтованим, а відповідний запобіжний захід достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, крім того, не застосування запобіжного заходу буде негативно впливати на повноту досудового розслідування, зважаючи на характер кримінального правопорушення, яке ставиться у підозру особі. Підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного в судовому засіданні встановлено не було.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, який спричинив загибель людини.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що кримінальне правопорушення призвело до тяжких наслідків, а саме смерті людини, а також заподіянню тілесних ушкоджень особі, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Таким чином, з урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Одеському слідчому ізоляторі Управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області.

Строк дії ухвали становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з моменту фактичного затримання, а саме з 17 години 45 хвилин 02.12.2019 року та припиняє свою дію о 17 годині 45 хвилин 30.01.2020 року, в межах строку досудового розслідування.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1