У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу Новобузького районного суду Миколаївської області від 13 листопада 2019 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Новий Буг Миколаївської області, мешкає в АДРЕСА_1 , є особою, яка не має судимості
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 13 листопада 2019 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою на 60 днів до 11.01.2020 р. включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати та обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Узагальнені доводи апелянта.

Захисник ОСОБА_6 вважає, що ухвала не відповідає фактичним обставинам справи та особі підозрюваного.
Зазначає, що ОСОБА_5 в силу ст. 89 КК України є особою, що не має судимостей, доказів на підтвердження існування ризику ухилення від слідства та суду стороною обвинувачення не надано, обґрунтування цього ризику наявністю погашеної судимості є неприпустимим з урахуванням ст. 88 КПК України.
Відсутні докази на підтвердження існування ризику вчинення іншого злочину через офіційне непрацевлаштування, оскільки ОСОБА_5 до затримання працював за договорами та на сезонних роботах, за що отримував заробітну плату, крім того, в матеріалах справи є довідки про наявність у ОСОБА_5 земельної ділянки (паю), яка здана в оренду та останній отримує легальний дохід від неї, а тому ризик вчинення іншого кримінального правопорушення надуманий та недоведений.
ОСОБА_5 забезпечений житлом, до затримання мешкав у АДРЕСА_1 , тому апелянт вважає, що є всі підстави для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт за зазначеною адресою.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

У провадженні Новобузького районного суду Миколаївської області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Строк обраного та продовженого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 15.11.2019 р.
У судовому засіданні прокурор просив суд продовжити строк тримання під вартою відносно ОСОБА_5 . Клопотання мотивоване тим, що на даний час ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження його строку, не зменшились та не перестали існувати; ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, не працевлаштований, що унеможливлює внесення ним застави; застосування до нього інших менш впливових запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання останнім покладених на нього обов`язків та запобігти спробам переховуватись від суду.
Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні просив замінити ОСОБА_5 запобіжний захід на домашній арешт за місцем його фактичного проживання.
Врахувавши, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, не працевлаштований, ризики ухилення обвинуваченого від суду та можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень не змінились, суд дійшов висновку, що застосування до обвинуваченого інших менш впливових запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання останнім покладених на нього обов`язків.

Заслухавши доповідь судді, захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000681, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .
Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене у ст. 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, постановлені на стадії судового розгляду до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.
Разом з тим, на даний час нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не визначено.
За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ керуватись загальними засадами кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, не має міцних соціальних зв`язків, до затримання офіційно не працевлаштований. Судове провадження на даний час триває.
Наведені обставини дають можливість припускати, що обвинувачений може переховуватись від суду та вчинити інші кримінальні правопорушення, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому вірним є висновок суду першої інстанції про те, що ризики, визначені при застосуванні ОСОБА_5 даного запобіжного заходу, не зменшились.
Враховуючи наведене, доводи апелянта про необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними.
З урахуванням тяжкості злочину, з метою запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність продовження строку тримання під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу, про що просить апелянт, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Посилання на певні дані про особу обвинуваченого не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновків суду про те, що ОСОБА_5 може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 .

Керуючись ст. ст. 7, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

ухвалу Новобузького районного суду Миколаївської області від 13 листопада 2019 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

____________________ ____________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3