Справа № 308/5911/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області:

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000134 від 31.01.2019року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, українця, громадянина України, з освітою 8 класів, такого, що перебуває у цивільному шлюбі, раніше не судимого, неофіційно працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,-

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_4 30 січня 2019 року близько 23.00 години, знаходячись на подвір`ї будинку без номеру, який розташований за адресою АДРЕСА_3 , заздалегідь заготовив знаряддя для нанесення тілесних ушкоджень, у вигляді металевого ланцюга з навісним замком на ньому, зайшовши до будинку, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, не маючи умислу на позбавлення життя, маючи прямий умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , діючи з єдиним прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх власних дій, їх карність та бажаючи настання їх суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, використавши заздалегідь заготовлений металевий ланцюг з навісним замком на ньому як засіб вчинення суспільно-небезпечного діяння, наніс металевим ланцюгом з навісним замком на ньому, який тримав у правій руці, п`ять ударів в область живота та декілька удар в інші частини тіла потерпілому ОСОБА_7 чим заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді: ЗЧМТ, струсу головного мозку, забійної рани м`яких тканин лівої тім`яної ділянки, забою м`яких тканин правої тім`яної ділянки, забою лівого суглобу, садна задньої поверхні грудної клітки та тулуба, забою лівого плеча.

Після спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 , не надавши медичної допомоги, вийшов з будинку та позбувся заздалегідь заготовленого знаряддя, а саме: металевого ланцюга з навісним замком на ньому, жбурнувши його на вулицю.

Того ж дня ОСОБА_7 був доставлений до Ужгородської районної лікарні з діагнозом гемоперитонеум, ЗЧМТ, струс головного мозку, забійна рана м`яких тканин лівої тім`яної ділянки, забій м`яких тканин правої тім`яної ділянки, забій лівого ліктьового суглобу, садна задньої поверхні грудної клітки та тулуба, забій лівого плеча для надання медичної допомоги, де перебував на стаціонарному лікуванні з 31.01.2019 по 24.02.2019.

25.02.2019 до чергової частини Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області надійшло повідомлення лікаря комунального закладу Ужгородській центральної районної лікарні про те, що 25.02.2019 констатовано смерть пацієнта ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №106 від 05.04.2019, потерпілому ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку забійної рани м`яких тканин лівої тім`яної ділянки, забою м`яких тканин правої тім`яної ділянки, забій лівого суглобу, садна задньої поверхні грудної клітки та тулуба, забою лівого плеча, які виникли внаслідок дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею по ударному механізму дії, якими могли бути затиснуті в кулак руки та обуті ноги сторонньої особи або інші тупі тверді предмети.

Тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струс головного мозку, забійна рана м`яких тканин лівої тім`яної ділянки стосовно живих осіб потребують лікування строком більше 6-ти але менше 21-го дня і за цією ознакою згідно п. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я і не знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті громадянина ОСОБА_7 .

Тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин правої тім`яної ділянки, забою лівого ліктьового суглобу, саден задньої поверхні грудної клітки та тулуба, забою лівого плеча стосовно живих осіб потребують лікування строком до 6-ти днів і за цією ознакою згідно п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження і не знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті громадянина ОСОБА_7 .

Тілесні ушкодження у вигляді розриву печінки та поперечно-ободової кишки, гемоперитонеуму могли виникнути як внаслідок дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею по ударному механізму дії, так і внаслідок дії тупих твердих предметів з переважаючою травмуючою поверхнею також по ударному механізму дії. Дані тілесні ушкодження стосовно живих осіб, згідно п.2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, є прижиттєвими і знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті громадянина ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_4 , допитаний у судовому засіданні, вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що 30.01.2019 близько 19-20 години під час конфлікту із потерпілим ОСОБА_7 , дійсно наніс останньому 4-6 ударів металевим ланцюгом по різним ділянкам тіла, позбавляти його життя наміру не мав і смерті йому не бажав. Хотів провчити ОСОБА_7 за вчинені тим крадіжки. У скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просила суд суворо не карати обвинуваченого. Пояснила, що шкода, заподіяна потерпілій ОСОБА_6 , відшкодована ОСОБА_4 в повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_7 вів неправильний спосіб життя, вживав спиртні напої, займався крадіжками. Заподіяні збитки їй відшкодовані обвинуваченим у повному обсязі, претензій до ОСОБА_4 не має, просила суд суворо його не карати.

Розглянувши матеріали кримінального провадження суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю.

Оскільки прокурор, обвинувачений та його захисник не заперечили щодо фактичних обставин справи, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушенні в повному обсязі за обставин, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги встановлення судом того факту, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, а також приписи ч. 2 ст. 394 КПК України щодо особливостей апеляційного оскарження, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, вважає можливим обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням даних, які характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого, які він надав вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із змістом та вимогами ст. ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обставинам, викладеним у обвинувальному акті, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 121 КК України як нанесення умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть .

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та запобігання нових злочинів. При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, враховує дані про особу винного, його протиправну поведінку що передувала злочину.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, повне відшкодування спричинених збитків (а.с. 79).

За положенням ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7, зі змінами від 06.11.2009 року, звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У пункті 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Враховуючи наведене та конкретні обставини справи, за яких вчинено діяння, беручи до уваги дані про особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання (а.с. 54), на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває (а.с. 55,56) наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 не можливе без ізоляції від суспільства та вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, при цьому міра покарання, із урахуванням усіх пом`якшуючих обставин, має відповідати нижчій межі санкції ч. 2 ст. 121 КК УКраїни.

Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім, справедливим і необхідним для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню злочинів як ним, так і іншими особами.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити цілодобовий домашній арешт.

Судові витрати по справі відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 369-371,373-376 КПК України, суд,-

засудив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, в Закарпатський апеляційний суд через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1