У Х В А Л А

"10" вересня 2019 р. Справа153/1307/19

Провадження1-кс/153/500/19-к

Ямпільський районний суд Вінницької області
у складі головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Ямпільського районного суду Вінницької області заяву про самовідвід судді ОСОБА_3 у розгляді кримінального провадження №153/1307/19 по обвинуваченню ОСОБА_4 у скоєні злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України, внесеного до ЄРДР за №0000054,
В С Т А Н О В И В :
10 вересня 2019 року суддя Ямпільського районного суду Вінницької області ОСОБА_3 заявила про самовідвід на підставі п.4 ч.1 ст.75 КПК України посилаючись на те, що представник обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 перебуває у дружніх стосунках з її батьками, а дані обставини можуть викликати сумніви у неупередженості судді. Оскільки існують обставини, що викликають сумнів щодо об`єктивності та неупередженості розгляду справи суддя ОСОБА_3 заявила про самовідвід.
Неявка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, не перешкоджає розгляду заяви про самовідвід відповідно до вимог ст.81 КПК України.
Розглянувши заяву судді ОСОБА_3 , суд вважає заявлений самовідвід обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Відповідно до п. 4 ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, не може брати участь у кримінальному провадженні: за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості .
Відповідності до ч.1 ст.80 КПК України, за наявності підстав, передбачених ст.ст. 75-79 КПК Українисуддя зобов`язаний заявити самовідвід.
Відповідно до ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами.
Згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Суддя під час здійснення судочинства зобов`язаний бути неупередженим та незалежним, керуватися під час прийняття рішення лише вимогами Закону та фактами, які ним встановлені.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі Гаусшильдт проти Данії, Мироненко і Мартиненко проти України зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.
Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі Гаусшильдт проти Данії зазначається, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.
У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі Мироненко і Мартиненко проти України ).
В рішенні по справі Фельдман проти України Європейський суд з прав людини визнав порушенням ст.6 Конвенції щодо незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності.
Згідно з п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача.
Практика Європейського суду свідчить, що право на безсторонній суд включає як об`єктивні, так і суб`єктивні елементи (рішення у справі Пєрсак проти Бельгії від 01.10.1982 р.). Об`єктивний критерій безсторонності полягає у тому, щоб встановити, чи існували при розгляді справи факти, які ставлять під сумнів незалежність суддів.
Другий критерій це критерій суб`єктивної безсторонності, тобто відсутність упередженості або тенденційності в поведінці судді при розгляді конкретної справи. За загальним правилом, існує презумпція особистої безсторонності суддів доти, доки не доведено інше.
Неупереджений суддя складає свою думку у справі на підставі об`єктивних фактів, а не особистих почуттів та схильностей, тобто неупереджено, об`єктивно, справедливо.
Об`єктивність судді має розглядатися у двох аспектах як внутрішній стан судді, його свобода від будь-яких схильностей, упередженостей, а також як дії судді сприймаються стороннім спостерігачем.
Виходячи з наведеного, практика ЄСПЛ говорить про те, що кожний суддя, стосовно якого існують будь-які сумніви щодо недостатньої неупередженості, повинен відмовитись від розгляду справи (Мікалефф проти Мальти).

Згідно вимог п.2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 року №2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Суд вважає, що наведені у заяві про самовідвід судді обставини можуть викликати сумнів у неупередженості даного судді при здійсненні подальшого розгляду кримінального провадження №153/1307/19 по обвинуваченню ОСОБА_4 у скоєні злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України, внесеного до ЄРДР за № 0000054.
З метою гарантування неупередженості та об`єктивності здійснення правосуддя, уникнення сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді, суд вважає заявлений самовідвід судді ОСОБА_3 обґрунтованим і має підстави для задоволення вказаної заяви.
Керуючись ст.ст. 75, 81 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
Заяву про самовідвід судді ОСОБА_3 у розгляді кримінального провадження №153/1307/19 по обвинуваченню ОСОБА_4 у скоєні злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України, внесеного до ЄРДР за № 0000054 - задовольнити.
Передати дане кримінальне провадження для визначення іншого судді в порядку встановленому частиною третьою статті 35 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає. Згідно ч.5 ст.532 КПК України ухвали суду, які не можуть бути оскарженні, набирають законної сили з моменту їх проголошення.
Суддя: ОСОБА_1