Провадження № 1-кп/243/844/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2019 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів в залі № 17 Слов`янського міськрайонного судукримінальне провадження № 0001434 від 12.07.2019, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ, Донецької області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, офіційно працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області № 2-3382-11 від 22.11.2011 року ОСОБА_7 повинен сплачувати аліменти на користь ОСОБА_8 у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на утримання своїх дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення повноліття дітей.
Знаючи про необхідність сплати аліментів, ОСОБА_7 в період часу з 24 жовтня 2011 року по 28 серпня 2019 року, маючи умисел на ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), ігноруючи рішення суду та ухиляючись від його виконання, не сплачував аліменти, порушуючи ст. 21, ч. 3 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до положень яких, усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними та що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, та не маючи обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я, офіційно не працевлаштований на обліку в Слов`янському міському центрі зайнятості, як шукаючий роботу не перебуває, отримує певний дохід, який жодним чином не легалізує, в повному обсязі гроші на утримання дітей (аліменти) не сплачує, будь-якої іншої допомоги своїм дітям не надає, та не дивлячись на те, що ОСОБА_7 неодноразово попереджався Слов`янським міськрайонним відділом державної виконавчої служби головного територіального управлінням юстиції в Донецькій області головного про кримінальну

відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів за ст. 164 КК України, рішення суду не виконує і таким чином умисно, злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітніх дітей, що призвело до виникнення заборгованості за період часу 24 жовтня 2011 року по 28 серпня 2019 року в сумі 105 330 гривень 00 копійок, що сукупно складає суму виплат більше, ніж за три місяці відповідно до платежів.
Відповідно до ч.1,2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, вказані в обвинувальному акті, та пояснив, що в нього дійсно є рідні діти - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання яких він повинен за рішенням суду сплачувати аліменти. На теперішній час він офіційно працює, вказану заборгованість зі сплати аліментів зобов`язується сплачувати. Додатково надав до суду довідку про сплату аліментів на дітей в жовтні 2019 року на суму 2000 гривень. Просить суворо не карати
Згідно ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Так органом досудового слідства в основу обвинувачення ОСОБА_7 покладено в якості доказів показання потерпілої ОСОБА_5 та письмові матеріали на підтвердження наявності, як підстави стягнення аліментів так і наявності вказаної в обвинувальному акті заборгованості, які наявні в матеріалах кримінального провадження.
Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» від 29.06.1990 року (зі змінами, внесеними згідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 04.06.1993 р., № 12 від 03.12.1997 р. та № 6 від 30.12.2008 р.), в основу вироку можуть бути покладені лише достовірні докази, досліджені в судовому засіданні. При постановленні вироку суд повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності і достатності для вирішення питань, зазначених у ст. 368 КПК України.
Зокрема допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що ОСОБА_7 є батьком їх спільних дітей та за рішенням Слов`янського міськрайонного суду від 22.11.2011 року з ОСОБА_7 стягнуто на її користь стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак всупереч існування рішення суду та виконавчого листа ОСОБА_7 сплачує аліменти не регулярно та не в повному обсязі у зв`язку з чим діти не отримують належного матеріального забезпечення. Покарання призначити на розсуд суду.
Суд аналізуючи та надаючи правову оцінку поясненням потерпілої ОСОБА_5 у своїй сукупності, приймає їх як достовірні та правдиві, оскільки вони є послідовними, логічними та такими, що узгоджуються між собою та не суперечать іншими доказами, а також відповідають встановленим фактичним обставинам справи.

-Як вбачається зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Слов`янського міського управління юстиції від 10.01.2002 року обвинувачений ОСОБА_7 є батьком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . (а.к.п. 42).
-Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції Донецької області від 23.06.2010 року обвинувачений ОСОБА_7 є батьком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . (а.к.п. 43)
-Відповідно до рішення Слов`янського міськрайонного суду від 22.11.2011 року та виконавчого листа - з ОСОБА_7 стягнуто на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення повноліття дітей. (а.к.п. 40-41)
-Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 23.01.2012 року вбачається, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-3382 за рішенням Слов`янського міськрайонного суду було розпочато. (а.к.п. 44)
-Згідно довідки розрахунку Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області № АСВП 30783315 від 28.08.2019 року, вбачається, що згідно матеріалів виконавчого провадження № АСВП 30783315, за весь період сплати аліментів, а саме з 24.10.2011 року по 28.08.2019 року включно, заборгованість ОСОБА_7 по сплаті аліментів на дітей станом на 28.08.2019 року становить 105 330 грн. 00 коп. (а.к.п. 57-58)
Аналіз вищевказаних письмових доказів, досліджених в судовому засіданні, доводить перед судом, що дійсно на підставі рішення суду було видано виконавчий лист, згідно якого з обвинуваченого ОСОБА_7 , який є батьком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було стягнуто на утримання доньок аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу обвинуваченого. Однак в період часу з 24 жовтня 2011 року по 28 серпня 2019 року, ухиляючись від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання своїх дітей, та ігноруючи рішення суду і ухиляючись від його виконання, обвинувачений ОСОБА_7 не сплачував аліменти на утримання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 105 330 грн. 00 коп.
Згідно висновку судово - психіатричної експертизи № 807 від 30.08.2019 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в період часу, що відповідає періоду скоєння злочину будь-яким хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом душевної діяльності, недоумством не страждав. Виявляв: Сидром залежності від алкоголю. Епізодичне вживання. За своїм психічним станом в період часу, відповідний інкримінованому діянню міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Виявляє Сидром залежності від алкоголю. Епізодичне вживання. За своїм психічним станом на момент нинішнього обстеження може усвідомлювати свої дії і керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_7 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. За своїм психічним станом ОСОБА_7 може приймати участь в судовому засіданні. (а.к.п. 35-39 ).
У суду немає підстав сумніватися в достовірності проведеної експертизи, оскільки вона проведена з дотриманням встановленого процесуального порядку, згідно ст. 242 КПК України, компетентними особами, відповідно до ст. 10 ЗУ "Про судову експертизу", що володіють спеціальними знаннями для вирішення поставлених перед ними питань і мають тривалий стаж експертної роботи. Висновок експертизи ніким з учасників судового розгляду не оскаржується та не суперечить іншим зібраним у справі доказам, достовірність яких встановлена судом.

Таким чином вина обвинуваченого підтверджується поза розумним сумнівом комплексом переконливих, чітких, неспростовних і узгоджених між собою доказів.
Частиною 1 ст. 164 КК України передбачена кримінальна відповідальність за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).
Об`єктом даного злочину є право неповнолітньої дитини на одержання матеріальної допомоги до її повноліття від батьків, при цьому від обох батьків, а не тільки від того, з яким проживає ця дитина.
Ухилення від сплати аліментів є - як пряма відмова від сплати встановлених рішенням суду або постановою судді аліментів, так і різні дії (бездіяльність) особи, яка повинна їх сплачувати, спрямовані на повне чи часткове ухилення від їх сплати.
Відповідно до примітки до ст. 164 КК України під злісним ухиленням від сплати коштів на утримання дітей (аліментів) слід розуміти будь-які діяння боржника, спрямовані на невиконання рішення суду (приховування доходів, зміну місця проживання чи місця роботи без повідомлення державного виконавця тощо), які призвели до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за шість місяців відповідних платежів.
Оцінюючи всі докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, розглянувши кримінальне провадження по суті, допитавши потерпілу, обвинуваченого, дослідивши запропоновані докази, перевіривши доводи учасників процесу, суд прийшов до переконання, що вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю, його дії органом досудового розслідування правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 КК України, як ухилення від сплати аліментів на утримання дітей.
Суд враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, та згідно ч. 2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Згідно роз`яснень п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року (із змінами та доповненнями), суди, вирішуючи питання про вид і розмір покарання щодо особи, яка визнається винною у скоєнні злочину, зобов`язані дотримуватися загальних принципів призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, брати до уваги ступінь тяжкості скоєного злочину, дані щодо винної особи та обставини справи, які обтяжують або пом`якшують покарання.
Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. При цьому під час вибору заходу примусу суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. З огляду на принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ст. 164 ч.1 КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості.

Так при визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги відомості про особу обвинуваченого, конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, а саме ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, той факт, що вчинений злочин у відповідності до ст. 12 КК України віднесений до категорії невеликої тяжкості, сукупність усіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, тобто характер, ступінь його суспільної небезпеки, розмір завданої матеріальної шкоди і наслідків, часткову сплату грошових коштів на утримання дітей. Судом також враховується суспільно - моральна складова вчиненого правопорушення, та відомості про особу обвинуваченого, який є раніше не судимим, характеризуэться посередньо, офіційно працює, на обліку в КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» не знаходиться, на обліку у лікаря нарколога в КЛПЗ «Слов`янська ЦРЛ» перебуває з травня 2011 року з діагнозом «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Зловживання зі шкідливими наслідками».Судом також враховується досудова доповідь органу пробації відповідно до якої можливе виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає ті обставини, що останній щиро покаявся та почав сплачувати аліменти на користь потерпілої. Про щиросердечне каяття обвинуваченого свідчить визнання ним своєї вини та критичне ставлення до скоєного.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
З огляду на вказане суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства і тому визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень призначення йому остаточного покарання у відповідності до санкції передбаченої за ч.1 ст. 164 КК України у вигляді громадських робіт.
Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Процесуальні витрати - відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 373, 374, КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ч.164 КК України та призначити йому покарання у виді 90 (дев`яносто) годин громадських робіт.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту реального виконання ним покарання у виді громадських робіт.

Ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання, тягне за собою кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 389 КК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 , відповідно до видів, передбачених ст. 131 КПК України - не обирався.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду ОСОБА_1