Провадження по справі № 1в/963/19
У Х В А Л А
02 вересня 2019 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

засудженої - ОСОБА_4 ,

представника колонії - ОСОБА_5 ,

у відкритому судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференцзв`язку з установою виконання покарань, розглянувши клопотання начальника ДУ «Чорноморська виправна колонія (№ 74)» про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі щодо засудженої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

У С Т А Н О В И В :
Начальник ДУ «Чорноморська виправна колонія (№ 74)» звернувся до суду з клопотанням про застосування умовно-дострокового звільнення засудженої ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Апеляційного суду Вінницької області від 02.07.2010 року.

В судовому засіданні засуджена підтримала клопотання, просила задовольнити, оскільки вона виправилась, сумлінно ставиться до праці, має задовільну поведінку.

Прокурор вважала клопотання таким, що не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_4 , на її думку, не довела своє виправлення.

Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

ОСОБА_4 засуджена за п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України і відбуває основне покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років за вироком Апеляційного суду Вінницької області від 02.07.2010 року. Початок строку покарання 09.12.2009 року, кінець строку покарання 09.12.2022 року.

Засуджена ОСОБА_4 відбула 2/3 строку призначеного судом покарання, що дає підставу звертатися до суду з клопотанням про її умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Частинами 1 та 2 ст. 81 КК України визначено: до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 130 КВК України засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Становлення особи на шлях виправлення розцінюється як прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставлення до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення. При цьому висновок про становлення особи на шлях виправлення повинен ґрунтуватись не на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню зверненню з відповідним клопотанням, а на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

Разом з цим під сумлінною поведінкою необхідно розуміти дотримання режиму відбування покарання, виконання покладених на засудженого законних обов`язків, виконання законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання, поведінкою в побуті, стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього трудового розпорядку. Під сумлінним ставленням до праці необхідно розуміти постійну, свідому участь у суспільно корисній праці, систематичне виконання трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи, відсутність відмов від роботи, невиходів на роботу без поважних причин, порушень трудової дисципліни, відсутність трудових порушень.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, ОСОБА_4 за період відбування покарання в Чорноморській виправній колонії № 74 залучалась до праці швачкою на виробництві установи. Внутрішньоцеховий режим та техніку безпеки не порушує, працює сумлінно і з цього приводу зауважень не має. За період відбування покарання в установі характеризується позитивно. У період з 27.04.2017 по 10.01.2018 року перебувала на профілактичному обліку як схильна до суїциду.

Разом з тим, відповідно з наданою довідкою ОСОБА_4 за період перебування в установі мала 1 стягнення попередження у 2014 році, яке на цей час погашене. Також мала 6 заохочень у вигляді оголошення подяки у 2013, 2014, 2015 та 2016 роках. Таким чином, з жовтня 2016 року до цього часу засуджена не має жодних заохочень.

Також, як вбачається з довідки щодо норм виробітку та заробітної плати, в період з січня 2018 року по квітень 2019 року продуктивність праці засудженої ОСОБА_4 складає від 29 % до 53 % від середньої норми виробітку по бригаді.

З огляду на викладені обставини, суд вважає твердження адміністрації установи виконання покарань та засудженої про те, що вона стала на шлях виправлення (зокрема, під час розгляду клопотання), є такими, що не відповідають дійсним обставинам.

Зазначені у характеристиці позитивні якості засудженої - доброзичлива, товариська, не створює конфліктних ситуацій, дотримується ввічливого ставлення до персоналу, дбайливо ставиться до майна характеризують її ставлення до оточуючих, але не свідчать про наявність обставин, визначених положеннями ст.ст. 50, 81 КК України.

За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду, і повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України, - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів.

Той факт, що за весь час відбування покарання (початок строку покарання з 09.12.2009 року), тобто більше ніж за 9 років, засуджена ОСОБА_4 мала 6 заохочень, а з 2016 року не має заохочень взагалі, на думку суду не може бути безумовною підставою для застосування до неї умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

За даних обставин, а також враховуючи суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_4 злочин, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, суд вважає, що строк відбутого засудженою покарання є недостатнім для її виправлення та досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України.

Таким чином, судом встановлено, що відсутні підстави для звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання умовно-достроково.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.ст. 81 КК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Клопотання начальника ДУ «Чорноморська виправна колонія (№ 74)» про застосування умовно-дострокового звільнення засудженої ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Апеляційного суду Вінницької області від 02.07.2010 року, - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1