Номер провадження: 11-сс/813/1805/19
Номер справи місцевого суду: 505/3456/19 1-кс/505/1138/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5

слідчого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

власника майна ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 22.10.2019 року, якою було накладено арешт на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001356 14.10.2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 22.10.2019 року було частково задоволено клопотання слідчого СВ Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Котовської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні №0001356 14.10.2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та накладено арешт на предмети з забороно відчужувати та розпоряджатися, які були вилучені в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- автомобіль загальний легковий - загальний універсал - В марки «Opel - Frontera», оранжевого кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому були виявлені механічні пошкодження, власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 являється ОСОБА_8 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу;

- правий передній повторювач повороту від даного автомобіля;

- відеореєстратор марки «TECSAR» чорного кольору та блок живлення до нього.

На зазначену ухвалу представник власника майна ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна, посилаючись на те, що ухвала слідчого судді є незаконною, винесеною з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи.

В обґрунтування істотних порушень вимог кримінального процесуального закону представник власника майна зазначає, що клопотання про арешт майна подано в порушення строків, передбачених ч.5 ст. 171 КПК України, слідчий суддя не повідомив власника майна про час та місце розгляду клопотання, клопотання в порушення вимог закону розглянув без власника майна та прокурора.

В обґрунтування невідповідності висновків слідчого судді фактичним обставинам справи представник власника майна посилається на те, що в клопотанні слідчого та в ухвалі слідчого судді не вказано, які конкретно відомості або сліди злочину містять на собі вилучені речі, а також яким чином вилучене майно може бути використане як доказ у кримінальному провадженні. Вилучені речі не визнанні речовим доказом.

Обшук був проведений неуповноваженою особою, а також під час його проведення були порушенні права ОСОБА_8 , так як не було забезпечені його права мати захисника.

В порушення вимог ч.9 ст. 236 КПК України, другий примірник протоколу обшуку із доданим до нього описом вилученого майна не був вручений особі, у якої проведено обшук.

Власник майна ОСОБА_8 у кримінальному провадженні є свідком.

Заслухавши суддю-доповідача, власника майна та його представника, які підтримали апеляційну скаргу, слідчого, який надав пояснення щодо обставин кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Відповідно до ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є арешт майна у кримінальному провадженні.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з положеннями ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Як вбачається з матеріалів справи, клопотання слідчого відповідає приписам норм кримінального процесуального закону. ( а.п.1-13)

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово зазначав, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч.1 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою ст. 233 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст. 233 КПК України слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.

Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 КПК України, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 КПК України.

Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку про те, що слідчий суддя розглянув клопотання повно, всебічно та об`єктивно, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про необхідність накладення арешту на майно.

Так, в обґрунтування клопотання про арешт майна слідчий зазначив, що в ніч на 14.10.2019 року, точного часу встановити не надалось за можливе, на автодорозі сполученням м. Балта- Подільськ, на відстані від м. Подільськ в 1,5 км. в напрямку Малий Фонтан не встановлена особа, керуючи автомобілем здійснила наїзд на ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який рухався на велосипеді правою стороною автодороги в напрямку с. Малий Фонтан, чим спричинила останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми із струсом головного мозку, рани в лобній тім`яній області, рани правого бедра. В ході досудового слідства було проведено огляд ділянки автодороги сполученням Подільськ - Балта, в ході якого на узбіччі було виявлено прозорі пластикові уламки, які відносяться до фари автомобіля та частини фарби оранжевого кольору. Після цього було встановлено, що у одного із мешканців АДРЕСА_1 у користуванні перебуває автомобіль оранжевого кольору.
14.10.2019 року вказані відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001356, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
15.10.2019 року проведено невідкладний обшук за адресою: АДРЕСА_1 , вході якого було вилучено з гаражного приміщення автомобіль загальний легковий - загальний універсал - В марки «Ореl - Frontera», оранжевого кольору реєстраційний номер НОМЕР_3 , на якому були виявлені механічні пошкодження та правий передній повторював повороту від даного автомобіля. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 власником даного автомобіля являється ОСОБА_8 , дане свідоцтво було вилучено, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_8 . Під час проведення невідкладного обшуку з будинку, який розташований на вище вказаній території домоволодіння було вилучено відео реєстратор марки «ТЕCSAR» чорного кольору та блок живлення до нього.
Таким чином, в клопотанні слідчого зазначено, що не накладення арешту на майно може призвести до його зникнення, втрати або пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки зазначене майно є доказом у кримінальному провадженні.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що у клопотанні слідчого належним чином розкрито, яке відношення зазначені транспортний засіб, його пошкоджені запчастини, відеорегістратор та документи на транспортний засіб, мають відношення до цього кримінального провадження, зокрема, автомобіль фактично є знаряддям злочину, на ньому зберігалися його сліди, проводиться відповідне експертне дослідження, у зв`язку з чим є доказом у кримінальному провадженні та відповідає ознакам, передбаченим ст. 98 КПК України.

Положеннями ст.98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що посилання у клопотанні про необхідність накладення арешту на вилучене майно, для забезпечення збереження доказу, так як на ньому можуть зберігатися докази необхідні для встановлення обставин кримінального провадження, знаходять своє підтвердження.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню, оскільки є достатні підстави вважати, що дане майно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, а також враховуючи те, що незастосування арешту майна може призвести до його втрати, пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя в повній мірі врахував співмірність обмеження права власності та наслідки арешту майна для власника майна.

Апеляційний суд не вбачає підстав для сумнівів в розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження на його початковій стадії.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку стосовно того, що для ефективного розслідування даного кримінального провадження, орган досудового розслідування, на даній стадії досудового слідства, з урахуванням конкретних обставин справи та ризику подальшої втрати речового доказу, має потребу у вжитті заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема накладення арешту на на вилучене майно, до встановлення всіх фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001356 14.10.2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Крім того, під час розгляду апеляційної скарги слідчий пояснив, що наявні ризики того, що автомобіль, пошкодженні запчастини та відеорегістратор можуть бути приховувані, пошкоджені, знищені, передані, відчужені, або можуть настати інші негативні наслідки, що перешкоджатимуть здійсненню досудового розслідування, з урахуванням того, що ОСОБА_8 залишив місце ДТП, заперечує наявність пошкоджень на вилученому автомобілі саме від контактування з потерпілим під час ДТП.

Доводи захисника про те, що клопотання про арешт майна подано з порушеннями строків, передбачених ч.5 ст. 171 КПК України, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки обшук було проведено 15.10.2019 року на підставі ч.3 ст. 233 КПК України, без ухвали слідчого судді, а клопотання було направлено 16.10.2019 року, тобто на наступний робочий день після вилучення майна.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що в клопотанні слідчого та в ухвалі слідчого судді не вказано, які конкретно відомості або сліди злочину містять на собі вилучені речі, а також яким чином вилучене майно може бути використане як доказ у кримінальному провадженні, оскільки при апеляційному розгляді власник майна не заперечував про пошкодження його автомобіля саме в ніч на 14.10.2019 року, за кермом якого він знаходився.
Доводи захисника про те, що під час проведення обшуку були порушенні права ОСОБА_8 , так як не було забезпечені його права мати захисника, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки захисником не надано доказів, які б свідчили про те, що під час обшуку ОСОБА_8 бажав мати захисника. У протоколі обшуку ОСОБА_8 не зазначав, що бажає мати захисника та зауважень на проведений обшук у відповідній графі протоколу не робив.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що в порушення вимог ч.9 ст. 236 КПК України, ОСОБА_8 не отримав другий примірник протоколу обшуку із доданим до нього описом вилученого майна, спростовується наданим до клопотання протоколом обшуку, у якому ОСОБА_8 власноручно розписався за отримання одного примірника протоколу.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що оскаржена ухвала слідчого судді постановлена у чіткій відповідності до положень кримінального процесуального Закону, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду, у зв`язку з чим така апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись статтями 7, 9, 170, 171, 173, 370-372, 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 22.10.2019 року, якою було накладено арешт на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001356 14.10.2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошено 01.11.2019 року о 09 годині 30 хвилин в залі судових засідань № 10 Одеського апеляційного суду.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_11 ОСОБА_3