ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2019 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
та сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000243 від 05 серпня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України в діях ОСОБА_6 , за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Новоселицького районного суду Чернівецької області від 07 серпня 2019 року, -

У С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою клопотання слідчого СВ Новоселицького ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 про накладення арешту на майно задоволено.

Накладено арешт на автомобіль марки «Mercedes Benz E220» номерний знак НОМЕР_1 (польської реєстрації), який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_9 , перебуває у користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який на даний час перебуває на майданчику для тимчасового тримання Новоселицького відділення поліції, шляхом накладення заборони на право володіння, користування та розпорядження даним майном на період проведення досудового розслідування.

ЄУНСС №720/1715/19 Слідчий суддя: ОСОБА_10
Провадження №11-сс/822/187/19 Суддя - доповідач: ОСОБА_1
Категорія: ст. 309 КПК України

Накладено арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Mercedes Benz E220» номерний знак НОМЕР_1 (польської реєстрації), № НОМЕР_2 до вказаного транспортного засобу.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді, оскільки вона не відповідає вимогам закону.

Вказує на те, що під час розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію не було встановлено наявність ризиків, що у разі повернення транспортного засобу, він може бути прихований від органів досудового розслідування та суду, пошкоджений, знищений або відчужений іншим особам, що унеможливить виконання завдань кримінального провадження.

Крім цього, звертає увагу і на те, що приймаючи рішення про накладення арешту на транспортний засіб судом також не було враховано, що він не належить ОСОБА_6 , що відповідно виключає можливість звернення на нього стягнення у якості можливого виконання рішення суду про відшкодування заподіяної потерпілим матеріальної та моральної шкоди.

Вважає, що слідчим не було доведено наявність підстав визначених ч.3 ст. 132 КПК України, а тому у суду також не було підстав для задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги сторони захисту, думку прокурора, який просив ухвалу слідчого судді, як законну та обґрунтовану, залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вказавши у судовому засіданні на необхідність такого арешту та наявність ризиків, вивчивши матеріали провадження, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається із наданих апеляційному суду матеріалів провадження слідчий СВ Новоселицького ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, а саме автомобіля марки «Mercedes Benz E220» н.з. НОМЕР_1 , посилаючись на те, що вказане майно є предметом вчинення кримінального правопорушення та має важливе значення для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, призначення необхідних експертиз та у відповідності до ст. 98 КПК України є речовим доказом у кримінальному провадженні, збереження якого має суттєве значення для досудового розслідування.

Матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 серпня 2019 року за №0000243 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, згідно яких 04.08.2019 року приблизно о 23:30 год. водій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючи автомобілем марки «Mercedes Benz E220» н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по автомобільній дорозі в с. Маршинці Новоселицького району Чернівецької області, зі сторони с. Котелеве Новоселицького району Чернівецької області в напрямку м. Новоселиця Чернівецької області, не впорався з керуванням, допустив виїзд за межі проїжджої частини в ліво, де перекинувся. В результаті ДТП, пасажирів ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку із отриманням тілесних ушкоджень, госпіталізовано до Новоселицької ЦРЛ.

Зазначений автомобіль, визнаний речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, згідно постанови про визнання та прилучення до матеріалів досудового розслідування речових доказів від 05 серпня 2019 року.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Слідчим суддею під час розгляду клопотання встановлено, що є достатні підстави вважати, що майно на яке прокурор просив накласти арешт, відповідає критеріям ст. 170 КПК України, а саме визнане речовим доказом, а тому арешт необхідний з метою його збереження.

З таким рішенням слідчого судді погоджується й колегія суддів з огляду на такі обставини.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна, відповідно до ч.2, 3 ст. 170 КПК України, допускається зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів і за наявності достатніх підстав вважати, що таке майно відповідає критеріям речового доказу. Арешт у такому випадку може бути накладений на майно будь-якої фізичної або юридичної особи.

При цьому, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, згідно ст. 98 КПК України.

З ухвали суду вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно, перевірялись слідчим суддею, при цьому було вислухано доводи прокурора та досліджені матеріали провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Більше того, матеріали провадження, якими обґрунтовується клопотання, свідчать про наявність правових підстав для накладення арешту на зазначене майно, що відповідає положенням ч.2, 3 ст. 170 КПК України, при цьому слідчим суддею було враховано правову підставу для арешту майна, можливість використання його як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що розглядаючи клопотання слідчого про накладення арешту на майно, слідчий суддя правильно встановив обґрунтованість визнання вказаного майна речовим доказом у кримінальному провадженні та прийшов до правильного висновку про те, що незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Прокурором в судовому засіданні доведено, що вказаний транспортний засіб містить на собі сліди вчинення злочину, оскільки містить механічні пошкодження, отримані внаслідок ДТП за участю водія ОСОБА_6 , а з огляду на необхідність збереження даного майна, яке містить на собі сліди кримінального правопорушення, необхідність проведення ряду експертиз із вказаним майном, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді про законність арешту вказаного автомобіля, оскільки таке обмеження права власності, його можливі негативні наслідки для власника є на даний час розумними та обґрунтованими.

Що стосується доводів захисту наведених в апеляційній скарзі, то колегія суддів вважає, що з огляду на мету застосування арешту, а це збереження речових доказів та необхідності здійснення відповідних слідчих дій з вказаними речовими доказами, які будуть мати вагоме доказове значення в кримінальному провадженні за ст. 286 КК України, а отже таке обмеження права власності з огляду на стадію досудового розслідування кримінального провадження є розумним та доведеним завданням даного кримінального провадження, враховуючи потребу в належному здобутті, фіксації доказів та встановленню всіх фактичних обставин кримінального правопорушення.

Більше того, будь-яких доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження апеляційному суду стороною захисту не надано та не спростовано.

Крім того, на даний час триває досудове розслідування, під час якого може виникнути необхідність у проведенні додаткових слідчих дій з вказаним майном, а його повернення зможе унеможливити їх здійснення, а тому обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

Враховуючи встановлене, колегія суддів вважає, що заперечення апелянта про безпідставне накладення арешту на автомобіль марки «Mercedes Benz E220» н.з. НОМЕР_1 та на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, є необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження.

Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які могли б слугувати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це апелює захист, не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла остаточного висновку, що рішення слідчого судді суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог кримінального процесуального закону.

Арешт вказаного майна є тимчасовим заходом забезпечення у кримінальному провадженні, а тому в подальшому, в передбачених КПК України випадках, особа має право звертатися із клопотанням про скасування даного арешту.

Керуючись ст. 170, 171, 173, 309, 392, 395, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новоселицького районного суду Чернівецької області від 07 серпня 2019 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3