ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2514/19 Справа № 206/3792/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2019 року, якою було відмовлено в задоволенні подання начальника державної установи Ігренського ВП (№133) про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2019 року, якою було відмовлено в задоволенні подання начальника державної установи Ігренського ВП (№133) про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на те, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, а сама по собі наявність двох заохочень не може бути безсумнівним підтвердженням його виправлення. Крім того, ОСОБА_7 вже був звільнений умовно-достроково за вироком від 22.06.2010 року, проте знову вчинив злочин.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить застосувати до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.
Обґрунтовуючи свої вимоги вказує, що суд першої інстанції не врахував те, що ухвалою Синельниківського районного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2018 року засудженому ОСОБА_7 було змінено умови утримання з позбавлення волі на більш м`які згідно ст. 82 КК України, що як зазначає засуджений ОСОБА_7 свідчить про те, що він став на шлях виправлення.

Позиції учасників судового провадження.
У судовому засіданні засуджений підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги засудженого просила залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Також, за змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом, а не обов`язком суду.
На підставі ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
З матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_7 відбув 3/4 призначеного строку покарання. З 27.04.2018 року відбуває покарання в ДУ "ІВЦ (№ 133)", характеризується позитивно, має 2 заохочення та 1 стягнення, яке погашено у встановленому законом порядку. З 26.08.2018 року по теперішній час перебуває на стаціонарному лікуванні в ДОКЛПО "Фтізіатрія".
Таким чином, відмовляючи у задоволенні подання, місцевий суд врахував не тільки факт відбуття останнім певної частини покарання, а й становлення його на шлях виправлення.
Відповідно до ч. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Доводи засудженого стосовно того, що він став на шлях виправлення, а також те, що останній хворіє на туберкульоз само по собі не є підставою для застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення.
Отже, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. Крім того необхідно зазначити, що умовно-дострокове звільнення засудженого є правом, а не обов`язком суду.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вмотивованого висновку про відсутність підстав вважати, що поведінка засудженого під час відбування покарання, на момент розгляду клопотання, є зразковою та свідчить про становлення його на шлях виправлення, оскільки засуджений ще потребує нагляду в умовах відбування покарання у виді позбавлення волі та обґрунтовано відмовив у задоволенні подання про звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2019 року, якою було відмовлено в задоволенні подання начальника державної установи Ігренського ВП (№133) про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4