Номер провадження: 11-кп/813/1640/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
про відмову у відкритті апеляційного провадження

15.10.2019 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 05.09.2019 року, постановлену під час судового розгляду кримінального провадження №0000639, внесеного до ЄРДР 19.04.2019 року, якою ОСОБА_4 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, -

встановив:

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05.09.2019 року, постановленою під час судового розгляду кримінального провадження №0000639, внесеного до ЄРДР 19.04.2019 року, відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Обвинуваченому ОСОБА_4 змінено раніше застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт в нічний час доби, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 05.11.2019 року.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою районного суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржену ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 діб, без можливості внесення застави.

Дослідивши апеляційну скаргу приходжу до висновку, що ухвала районного суду апеляційному оскарженню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 392 КПК України передбачено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 392 КПК України зазначено, що ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.
Рішенням Конституційного Суду №4-р/2019 від 13.06.2019 року положення частини другої статті 392 щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).
Відповідно до апеляційної скарги та оскарженої ухвали встановлено, що ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05.09.2019 року відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 та останньому змінено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт в нічний час доби, строком до 05.11.2019 року.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду №4-р/2019 від 13.06.2019 року передбачено лише можливість оскарження ухвал суду про продовження строку тримання під вартою, таким чином, враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , окремому оскарженню не підлягає.
Частиною четвертою статті 399 КПК України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КПК України, яка передбачає, що апеляційний суд повинен прийняти рішення згідно з положеннями КПК України, чинними на момент прийняття такого рішення та, виходячи зі змісту ст. 392 КПК України, яка містить вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, а також того, що ухвала Суворовського районного суду м. Одеси від 05.09.2019 року про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, в зв`язку з чим, окремому оскарженню не підлягає, суддя-доповідач, керуючись вимогами ч. 4 ст. 399 КПК України, приходить до висновку, що вказана ухвала районного суду не може бути предметом перегляду Одеського апеляційного суду, а тому у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 392, 399 КПК України, -

постановив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 05.09.2019 року, постановлену під час судового розгляду кримінального провадження №0000639, внесеного до ЄРДР 19.04.2019 року, якою ОСОБА_4 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження невідкладно надіслати прокурору, разом з апеляційною скаргою та додатками.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Суддя
Одеського апеляційного суду ОСОБА_2