Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/402/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2019 року. Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0001672, на вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 17 травня 2019 року, яким:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, розлученого, працюючого охоронцем ДК «Междуречний», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винуватим та засуджено за ч. 3 ст.185 КК Українидо покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.ст.75,76 КК України, звільнено від відбування покарання з випробуванням, строком на два роки та покладені певні обов`язки. Вказаним вироком стягнуто з обвинуваченого на користь потерпілого 1384,50 грн. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди, також вирішено питання щодо судових витрат,
за участі сторін кримінального провадження:
- прокурора ОСОБА_8 ,

- потерпілого ОСОБА_6 ,

- представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 ,

- обвинуваченого ОСОБА_7 ,

- захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИВ:

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в інше приміщення, за наступних обставин.
В середині грудня 2017 року, точної дати слідством не встановлено, близько 22.00 год. ОСОБА_7 прибув до домоволодіння ОСОБА_6 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де впевнившись що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом зриву навісного замка проник до приміщення літньої кухні вказаного домоволодіння, звідки скоїв крадіжку чавунної плити двох камфорної вартістю 424,50 грн. та металобрухту, загальною вагою 200 кг. вартість 4,80 грн. за 1 кг чорного металобрухту та загальною вартістю 960 грн. З викраденим ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1384,50 грн.

В апеляційній скарзі потерпілий просить вирок суду першої інстанції змінити та стягнути з ОСОБА_7 50000 грн. майнової шкоди, 10000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а також призначити будівельно-технічну експертизу для встановлення наявність пошкоджень нерухомого майна в належному йому в будинку по АДРЕСА_2 , придатності будинку до проживання та встановлення вартості спричиненої матеріальної шкоди та вартості відновлюваного ремонту будинку.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання його представника про призначення будівельно-технічної експертизи для визначення наявності пошкоджень в будинку, придатності до проживання та встановлені вартості матеріальної шкоди, відновлювального ремонту будинку. Також вважає, що оскільки цивільний позов у даному кримінальному провадженні було прийнято то він має право на стягнення реальної матеріальної шкоди. Враховуючи зазначене і те, що суд не з`ясував, що саме за металобрухт викрадено з будинку вважає, що справа судом розглянута не повно як передбачено ст. 410 КПК України, а тому постановив незаконний вирок.
Заслухавши доповідача, потерпілого та його представника, які підтримали вимоги поданої потерпілим апеляційної скарги, висновок прокурора та думку обвинуваченого і його адвоката, які заперечували проти задоволення вимог потерпілого, зваживши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що у задоволені апеляційної скарги слід відмовити, з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, є взаємоузгодженими між собою та відповідають фактичним обставинам справи.

Так, допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 вину у скоєному злочину визнав повністю за обставин викладених у обвинувальному акті, обставини вчиненого кримінального правопорушення не оспорював, згоден з оцінкою викраденого майна та кваліфікацією його дій. Цивільний позов потерпілого в частині матеріальної шкоди в сумі 1384,50 грн. визнав повністю, в частині моральної шкоди визнав на суму 5000 грн.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Із прохальної частини вимог апеляційної скарги вбачається, що потерпілий ОСОБА_6 оскаржує вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову, а саме просить збільшити суми стягнення на його користь з обвинуваченого в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також просить призначити будівельно - технічну експертизу. За вказаних обставин юридична кваліфікація вчиненого ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України кримінального правопорушення, не перевіряється, відповідно до ч.1 ст.404 КПК України.

Згідно матеріалів справи у даному кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні до початку судового розгляду, що не суперечить вимогам ст. 128 КПК України, було подано цивільний позов, в якому він просить стягнути на його користь з обвинуваченого 1384,50 грн. спричиненої матеріальної шкоди та 10000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Вирішуючи заявлений потерпілим цивільний позов суд першої інстанції, посилаючись на вимоги статей 23, 1166 ЦК України, роз`яснення, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995, дійшов наступних висновків.
Обвинувачений винний у вчиненні злочину і його злочинними діями потерпілому завдано матеріальної шкоди в розмірі 1384,50 грн., а тому суд дійшов висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 матеріальної шкоди у вказаному розмірі.
Також суд, враховуючи вимоги розумності і справедливості, оцінюючи у сукупності доводи цивільного позивача, беручи до уваги характер правопорушення та той факт, що розмір заявленої моральної шкоди у сумі 10000 грн. значно перевищує та не є співмірним з розміром матеріальної шкоди завданої крадіжкою майна, дійшов висновку, що в результаті викрадення речей потерпілий ОСОБА_6 зазнав душевних страждань, тому стягнув з обвинуваченого на користь потерпілого 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вимоги потерпілого щодо зміни вироку суду першої інстанції в частині вирішення питання щодо цивільного позову та необхідності призначення апеляційний судом будівельно-технічної експертизи за обставин, викладених потерпілим в апеляційній скарзі, не ґрунтуються на вимогах закону, є передчасними, тому задоволенню не підлягають, за наступних обставин.
Відповідно до положень ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.
Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Як вбачається із матеріалів справи потерпілим ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні до початку судового розгляду було подано цивільний позов, в якому він просить стягнути на його користь з обвинуваченого 1384,50 грн. спричиненої матеріальної шкоди та 10000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Інші позови, в тому числі щодо збільшення розміру стягнення з обвинуваченого в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в матеріалах справи відсутні та потерпілим чи його представником у підготовчому судовому засіданні до початку судового розгляду не подавались.
Відповідно положень ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Згідно вимог ст.374 КПК України суд, ухвалюючи вирок у разі визнання особи винуватою, повинен зазначити підстави для задоволення цивільного позову або відмовити у ньому, залишення його без розгляду.
На переконання апеляційного суду суд першої інстанції дотримався вимог статей 128, 129, 374 КПК України. Так суд при ухвалені вироку вирішив питання щодо заявленого потерпілим ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні до початку судового розгляду цивільного позову, зазначив підстави для задоволення в повному обсязі позову щодо стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди та обґрунтував причини часткового задоволення позову щодо стягнення моральної шкоди, при цьому стягнув з обвинуваченого на користь потерпілого 1384,50 грн. спричиненої матеріальної шкоди та 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Також на переконання апеляційного суду не заслуговують уваги в даному кримінальному провадженні та не можуть бути підставами для скасування вироку суду першої інстанції посилання потерпілого в апеляційній скарзі на незаконну відмову судом у призначенні в даному кримінальному провадженні будівельно-технічної експертизи, а також не з`ясування судом що саме за металобрухт викрадено з будинку, а тому на думку апелянта справа судом розглянута не повно як передбачено ст. 410 КПК України.
Як вбачається із вироку суду досудовим розслідуванням обвинуваченому ОСОБА_7 ставилось в провину те, що він в середині грудня 2017 року, близько 22.00 год. прибув до домоволодіння ОСОБА_6 в АДРЕСА_2 де шляхом зриву навісного замка проник до приміщення літньої кухні вказаного домоволодіння, звідки скоїв крадіжку чавунної плити двох камфорної вартістю 424,50 грн. та 200 кг. металобрухту, вартість 4,80 грн. за 1 кг чорного металобрухту на суму 960 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1384,50 грн.
Судом першої інстанції судовий розгляд проводився лише стосовно особи ОСОБА_7 , якому висунуте обвинувачення за ч.3 ст. 185 КК України, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, що повністю узгоджується із вимогами ч.1 ст. 337 КПК України.
Крім того, відповідно пояснень потерпілого, його представника, обвинуваченого та його захисника, а також витягу з ЄРДР за № 0000146(т.1 а.с.226) слідує, що в провадженні Кіровоградського районного відділення поліції перебуває кримінальне провадження за ч.1 ст. 194 КК України за фактом монтажу будівельних матеріалів з будинку належного ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_2 , чим спричинено пошкодження майна заявника.
У зв`язку з цим потерпілий ОСОБА_6 чи його представник не позбавлені можливості у вказаному кримінальному провадженні № 0000146 заявити клопотання про призначення і проведення будівельно-технічної експертизи для встановлення наявність пошкоджень нерухомого майна в будинку по АДРЕСА_2 , придатності будинку до проживання, встановлення вартості спричиненої матеріальної шкоди, відновлюваного ремонту будинку, а також у відповідності до вимог закону пред`явити відповідний цивільний позов.
Будь-яких не перевірених судом першої інстанції обставин в апеляції не наведено, а тому колегія суддів апеляційного суду вважає необхідним апеляційну скаргу потерпілого залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 17 травня 2019 року щодо ОСОБА_7 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді - підписи
Згідно з оригіналом

Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2