У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя і здоров`я особи слідчого управління ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №00000170 від 07.06.2019 року про застосування відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, з повною середньою освітою, тимчасово не непрацюючого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України, -

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В:

З внесеного слідчим клопотання, яке погоджене з прокурором, та доданих до нього матеріалів слідує, що вході досудового розслідування встановлено, що міжрегіональна організована злочинна група з числа мешканців Закарпатської та Дніпропетровської областей протягом тривалого часу займається виготовленням та збутом наркотичних засобів та психотропних речовин в особливо великих розмірах так і в роздріб, як на території Закарпатської та Дніпропетровської областей. Вказані особи налагодили канал постачання наркотичних засобів та психотропних речовин з м. Дніпро на територію Закарпатської області та в протилежному напрямку.

Так, 05.11.2019 діючи за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , всупереч Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995 та Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, реалізуючи корисливий умисел, спрямований на збагачення шляхом незаконного збуту психотропної речовини,керуючи автомобілем марки «Audi А6», д.н.з. литовської реєстрації НОМЕР_1 , незаконно з м. Дніпро перевозив психотропну речовину метамфетамін з метою збуту ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_2 , в заздалегідь обумовленому місці на трасі «Київ-Чоп» у Львівській області. В свою чергу ОСОБА_7 , реалізовуючи попередню домовленістю з ОСОБА_5 про купівлю психотропної речовини на автомобілі марки «Citroen», литовської реєстрації JJO 865 виїхав назустріч з м. Ужгород. У вказаному автомобілі ОСОБА_7 , незаконно перевозив психотропну речовину - метамфетамін, яку він попередньо отримав від ОСОБА_5 , та не зміг збути через її неналежну якість.

05.11.2019 о 15.00 год. ОСОБА_5 , був затриманий працівниками ГУНП в Закарпатській області в с.Підберізці, Львівської області на трасі «Київ-Чоп». В ході огляду належного йому автомобіля, з підлокітника заднього сидіння вилучено поліетиленовий пакет в середині якого містилась кристалічна речовина, яка за результатами проведеного аналізу за допомогою експрес-аналізатора ММС International ВV, призначеного для встановлення речовини амфетамінового ряду, являється психотропною речовиною - метамфетаміном вагою близько 500 грам.

В цей же час працівниками поліції ГУНП в Закарпатській області при затриманні неподалік с. Підберізці, Львівської області на автодорозі сполучення «Львів-Золочів» біля АЗС «Укрнафта» ОСОБА_7 , намагаючись уникнути кримінальної відповідальності та затримання, втік від переслідування та по дорозі викинув з автомобіля два прозорі пакети з психотропною речовиною метамфетамін, а також мобільний телефон марки «Fly». В ході огляду місця події на шляху втечі ОСОБА_7 працівниками ГУНП в Закарпатській області було вилучено два розірвані поліетиленові пакети з залишками кристалічної речовини, яка за результатами проведеного аналізу за допомогою експрес-аналізатора ММС International ВV, призначеного для встановлення речовини амфетамінового ряду, являється психотропною речовиною - метамфетаміном, вагою близько 10 грам.

Відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» встановлено, що вага психотропної речовини «метамфетамін», що складає п`ятнадцять і більше грам відноситься до особливо великих розмірів.
За таких обставин ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, - незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту психотропних речовин, якщо предметом таких дій були психотропні речовини або їх аналоги в особливо великих розмірах.
05.11.2019 о 16 годині 57 хвилин ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

06.11.2019 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 Кримінального кодексу України.

Оголошена ОСОБА_5 підозра у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення обґрунтовується здобутими в ході досудового слідства доказами, зокрема: оглядом місця події від 05.11.2019, протоколами допитів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та іншими матеріалами кримінального провадження.

Необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлена необхідністю запобігти ризикам вчинення ним спроб переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на інших співучасників та свідків злочину та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вказані ризики доводяться вагомістю доказів про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, тяжкістю покарання, яке йому загрожує, оскільки санкція статті Кримінального кодексу, що йому інкримінується, передбачає позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна.

Крім цього, перебуваючи на свободі, ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків злочину, зокрема на ОСОБА_8 , 1998 року народження доньку співмешканки, з якою проживає за однією адресою і яка знаходилася в автомобілі підозрюваного на момент його затримання та вилучення психотропної речовини, а також на інших осіб, які займаються незаконним збутом психотропних речовин у складі злочинної групи, діяльність якої документується у даному кримінальному провадженні.

Слідчий зазначає, що оскільки ОСОБА_5 підозрюється у перевезенні, зберіганні та збуті психотропних речовин у особливо великих розмірах, такі дії вчиняв неодноразово та збагачувався від вказаної злочинної діяльності та інших джерел доходу не має, більше 10 років ніде не працює, що дає підстави стверджувати, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може і в подальшому продовжити злочинну діяльність у сфері незаконного обігу наркотиків.

Окрім цього, слід врахувати те, що підозрюваний ОСОБА_5 перевозив на територію Закарпатської області психотропну речовину метамфетамін у особливо великих розмірів, тим самим сприяючи розповсюдженню наркоманії, втягненню у вживання психотропних речовин великої кількості людей, переважно, молоді, формування наркозалежності, що завдає непоправну шкоду їх здоров`ю та суттєво загострює криміногенну ситуацію в області. З огляду на підвищену суспільну небезпечність саме наркодилери являються основним об`єктом кримінального переслідування.

Клопотання слідчого мотивоване тим, що ОСОБА_5 займався незаконним придбанням, зберіганням, перевезенням та збутом наркотичних засобів та психотропних речовин, а тому сторона обвинувачення вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечать належну поведінку підозрюваного, виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

За таких обставин, слідчий у клопотанні просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 клопотання підтримав, просив обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вважає, що ОСОБА_5 може ухилитися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню. Поряд з цим, при вирішенні питання про застосування до ОСОБА_5 застави, яка в силу КПК України повинна бути обов`язково визначена судом, слідчий просив врахувати тяжкість вчиненого злочину, особу підозрюваного та кількість вилученої наркотичної речовини та визнати вказаний випадок виключним, призначивши ОСОБА_5 розмір застави вище верхньої межі, що передбачено законом для даного виду злочину.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав з викладеними в ньому мотивами та просив обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення поданого клопотання заперечив та просив відмовити у його задоволенні. Захисник, вважає, що ризики названі стороною обвинувачення, базуються на припущеннях, оскільки ОСОБА_5 не має на меті впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню. Просив застосувати відносно його підзахисного запобіжний захід у вигляді застави у розмірі, що буде помірною для ОСОБА_5 .
Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав думку свого захисника.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали внесеного клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно положень ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться (зареєстрований) орган досудового розслідування як юридична особа.
У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу. Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Слідчий суддя враховує, що відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.
Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».
Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).
Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.
Слідчий суддя враховує, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому правопорушення підтверджується дослідженими доказами, а саме: оглядом місця події від 05.11.2019, протоколами допитів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та іншими матеріалами кримінального провадження.

Так, як слідує з матеріалів клопотання, 05.11.2019 о 15.00 год. ОСОБА_5 , був затриманий працівниками ГУНП в Закарпатській області в с.Підберізці, Львівської області на трасі «Київ-Чоп». В ході огляду належного йому автомобіля, з підлокітника заднього сидіння вилучено поліетиленовий пакет в середині якого містилась кристалічна речовина вагою близько 500 грам., яка згідно висновку експерта №6/649 від 07.11.2019 року містить в своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 26.04.2002 року «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» під незаконним збутом наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів (стаття 307 КК ( 2341-14 ), а також прекурсорів (частина 2 статті 311 КК) потрібно розуміти будь-які оплатні чи безоплатні форми їх реалізації всупереч законам "Про наркотичні засоби ..." ( 60/95-ВР ) та "Про заходи протидії незаконному обігу..." (продаж, дарування, обмін, сплата боргу, позика, введення володільцем цих засобів або речовин ін`єкцій іншій особі за її згодою тощо). Обопільне введення ін`єкцій наркотичного засобу, психотропної речовини чи їх аналогу особами, які їх придбали за спільні кошти, збуту не утворюють. Про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів може свідчити як відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так й інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але виготовляє та зберігає їх; тощо. При цьому слід мати на увазі, що відповідальність за збут таких засобів і речовин настає незалежно від їх розміру.

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, за яких під час огляду автомобіля ОСОБА_5 було виявлено та вилучено значну кількість речовини рослинного походження, яка містить у своєму складі, згідно висновку експерта №6/649 від 07.11.2019 року - метамфетамін, дають підстави слідчому судді прийти до висновку, що вказаних вище обставин було достатньо для можливості органу досудового розслідування оголосити ОСОБА_5 підозру саме за ч.3 ст. 307 КК України та така підозра є обґрунтованою.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.
Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.
Відповідно до копії повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 06 листопада 2019 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, а саме незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту психотропних речовин, якщо предметом таких дій були психотропні речовини або їх аналоги в особливо великих розмірах.
Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого, та санкція за вчинення якого, згідно ч. 3 ст. 307 КК України, передбачає покарання у вигляді позбавленні волі на строк від дев`яти до дванадцяти років, з конфіскацією майна.
Таким чином, є підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний з метою ухилення від кримінальної відповідальності можепереховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на свідків злочину, зокрема на ОСОБА_8 , 1998 року народження доньку співмешканки, з якою проживає за однією адресою і яка знаходилася в автомобілі підозрюваного на момент його затримання та вилучення психотропної речовини, а також на інших осіб, які займаються незаконним збутом психотропних речовин у складі злочинної групи, діяльність якої документується у даному кримінальному провадженні, ОСОБА_5 знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене ним діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останньому вини у вчинені вище вказаного злочину, може в подальшому продовжити злочинну діяльність, перешкоджати повному та всебічному досудовому розслідуванню даного кримінального провадження іншим чином, або вчинити інше кримінальне правопорушення.
Щодо обґрунтованості застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також вважає за необхідне зазначити наступне.
Стаття 183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Слідчий суддя звертає увагу на мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
При обранні запобіжного заходу ОСОБА_5 суд враховує його особу, який раніше не судимий, має постійне місце проживання.
Крім цього, слідчий суддя враховує спосіб життя підозрюваного, зокрема, те, що підозрюваний ніде не працює, не має постійного джерела доходу, відсутність постійних заробітків, є виконавцем у злочинному угрупуванні, під час огляду транспортного засобубуло виявлено та вилучено речовину рослинного походження, яка містить у своєму складі, згідно висновку експерта №6/649 від 07.11.2019 року метамфетамін, в особливо великих розмірах, а тому існує високий ризик того, що перебуваючи на волі, останній може вчинити новий злочин або продовжити злочин, у вчиненні якого підозрюється. Крім того, слідчий суддя оцінює як такий, що наявний ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, причетність яких до злочину на даній стадії з`ясовується та, яких ще не встановлено.
Оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину спрямованого саме на незаконне придбання, зберігання та перевезення з метою збуту психотропних речовин широкому колу осіб, що придбавали наркотики та збагачення від вказаної злочинної діяльності, враховуючи наявні ризики, існування яких доведено, слідчий суддя вважає доведеною ту обставину, що застосування більш м`якого запобіжного заходу у даному випадку не забезпечить потреби досудового розслідування на даному етапі, та не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного. В зв`язку з чим клопотання сторони захисту про застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема у вигляді виключно застави, задоволенню не підлягає.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 при застосуванні до нього більш м`якого заходу, ніж тримання під вартою і в подальшому може продовжити скоювати аналогічні кримінальні правопорушення, тому існують ризики і в тому, що він особисто, чи шляхом використання зв`язків, може незаконно впливати на свідків з метою схилити їх до зміни чи відмови від показань під час їх допиту в судовому засіданні.
Таким чином, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для обрання запобіжного заходу стосовно останнього у виді тримання під вартою.
Крім цього, за допомогою застосування до ОСОБА_5 заходу забезпечення кримінального провадження - запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених названим Кодексом. Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків; розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного слідчий суддя з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
У п.3 ч.5 статті 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, становить від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Дана норма визначає, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України, слідчий суддя враховує як характер кримінального правопорушення у якому підозрюється особа - злочин, передбачений ч.3 ст. 307 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, кількість та ступінь ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, так і дані про особу підозрюваного, зокрема який учасником злочинного угрупування, а також звертає увагу на мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, кількість вилученої психотропної речовини, а тому вважає, що в даному випадку має місце виключний випадок і застава в максимальному розмірі, передбаченому п.3 ч.5 ст. 182 КПК України, не в повній мірі гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, оскільки розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, і вважає за необхідним визначити йому заставу у розмірі - однієї тисячі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 921 000 (один мільйон дев`ятсот двадцять одна тисяча) грн., оскільки саме такий розмір буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.
Відповідно до ч.7 ст.182 КПК України підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У разі внесення застави на ОСОБА_5 відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, слід покласти обов`язки.
У разі внесення застави на ОСОБА_5 , відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого задоволити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, з повною середньою освітою, тимчасово не непрацюючого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 (шістдесят) днів, а саме до 16 год. 57 хв., 03 січня 2020 року.
Строк тримання ОСОБА_5 під вартою рахувати з моменту його фактичного затримання з 16 год. 57 хв., 05 листопада 2019 року.

Визначити заставу, достатню для забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків передбачених КПК України, - в розмірі 1000 (однієї тисячі) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 921 000 грн.

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_5 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1