ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1195/19 Справа № 183/4957/19 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро матеріали за апеляційною скаргою прокурора Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2019 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Барвінкове Харківської області, громадянин України, маючого середню освіту, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15 п. 1, 7, ч. 2 ст.115 КК України,-

ВСТАНОВИЛА :
Ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області яке погоджено прокурором Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 та застосовано відносно останнього запобіжних захід у вигляді домашнього арешту строком до 12 жовтня 2019 року
Слідчий суддя, в обґрунтування свого рішення зазначив, що слідчим не доведено необхідність тримання під вартою ОСОБА_6 , внаслідок аналізу показань потерпілого ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_10 , виходячи із презумпції на користь свободи, вирішено, на основі принципу змагальності відмовити слідчому в застосуванні запобіжного заходу тримання під вартою та застосувати більш м`який запобіжний захід домашній арешт.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу суд враховав наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України про який свідчить те, що ОСОБА_6 , підозрюється у скоєнні злочину, який на підставі ст. 12 КК України віднесено до категорії особливо тяжких, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі або довічне позбавлення волі, та розуміючи можливість настання кримінальної відповідальності, намагався переховуватися від органів досудового розслідування та був затриманий, тому маючи можливість вільного пересування, зможе переховуватися від органів слідства та суду. Вказані обставини свідчать про необхідність вжити заходів щодо запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів слідства та суду.

Судом враховано вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, показання ОСОБА_6 , щодо належного ним виконання своїх процесуальних обов`язків, показання потерпілого та свідка які вказали, що самого ОСОБА_6 при бійці не було.

Також вказує, що підстави на які посилається слідчий при підтриманні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є недостатніми. Крім того слідчий не навів будь яких доказів неможливості обрання будь якого іншого менш тяжкого запобіжного заходу.

Враховуючи досліджений ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважав його обґрунтованим та достатнім для застосувати до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком два місяці, що буде необхідним та достатнім для належного виконання підозрюваним ОСОБА_6 своїх процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів та визначити заставу в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом підтверджено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, здійснив реальну спробу переховування від органів досудового розслідування та суду, однак така спроба була невдалою та ОСОБА_6 було затримано працівниками поліції.

Вказує, що судом не надано належної оцінки особі підозрюваного, який до затримання був безробітним, не одружений, на утриманні малолітніх дітей не має, що в сукупності свідчить про відсутність у останнього соціальних зв`язків.

Також вказує, що судом не взято до уваги вагомість доказів, які стали підставою для повідомлення про підозру, те, що потерпілий ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_12 змінили свої попередні показання та судом не вжито заходу, спрямованого на з`ясування підстав такої категоричної зміни показів

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку підозрюваного та його захисників, які вважали за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а скаргу без задоволення, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як встановлено в ході апеляційного перегляду, оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, погоджене прокурором Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 .
Таке рішення суду першої інстанції колегія суддів вважає необґрунтованим, а доводи апеляційної скарги прокурора про незаконність ухвали слідчого судді цілком слушними, виходячи з наступного.
Як убачається з наданих матеріалів, досліджених в суді першої інстанції та перевірених в суді апеляційної інстанції, відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15, п. 1,7 ч. 2 ст. 115 КК України, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.08.2019 року за № 0001405.
Наявними матеріалами встановлено, що слідчий звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що 10 серпня 2019 р. приблизно о 06.00 год. він, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 знаходилися поблизу пам`ятника «Авіаторам» у м. Новомосковськ Дніпропетровської області, де між ними та ОСОБА_12 та ОСОБА_9 раптово виник конфлікт. В ході конфлікту у ОСОБА_6 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 виник умисел на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_12 та ОСОБА_9 . Реалізуючи свій злочинний умисел, 10 серпня 2019 р. приблизно о 06.05 год., ОСОБА_6 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 розуміючи, що знаходяться у громадському місці, тобто поблизу пам`ятника «Авіаторам» у м. Новомосковськ Дніпропетровської області, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, почали голосно висловлюватися в адресу ОСОБА_12 та ОСОБА_9 грубою нецензурною лайкою, тобто показувати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві. Після чого, ОСОБА_14 , продовжуючи свій злочинний умисел, підійшов до ОСОБА_12 , де діючи умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, розуміючи злочинний характер своїх дій, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, керуючись єдиним умислом на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_12 наніс останньому один удар заздалегідь заготовленим ножем, спричинивши своїми умисними діями тілесні ушкодження у вигляді не проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва. В цей час ОСОБА_13 розуміючи, що знаходиться у громадському місці, продовжуючи висловлюватися грубою нецензурною лайкою намагався, нанести удари раніше заготовленою телескопічною вудкою ОСОБА_9 .
ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел, підійшов до ОСОБА_9 , де діючи умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, розуміючи злочинний характер своїх дій, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, керуючись єдиним умислом на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 наніс останньому два удари заздалегідь заготовленим ножем, спричинивши своїми умисними діями тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітини та відкритого пнемогемотораксу. В цей момент дії ОСОБА_6 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , побачили ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які розуміючи їх злочинні наміри, намагалися їм перешкодити. Однак, ОСОБА_6 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , розуміючи, що не виконали усіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, з метою уникнення від відповідальності, з місця злочину втекли, у зв`язку з чим злочин не було закінчено з причин, які не залежати від їх волі.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 3 ст. 15 п. 1, 7, ч. 2 ст. 115 КК України, тобто незакінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство), з хуліганських мотивів.
10 серпня 2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 п. 1, 7, ч. 2 ст. 115 КК України.
В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст.177 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На думку колегії суддів, при обранні запобіжного заходу ОСОБА_18 ці вимоги закону були дотримані не в повному обсязі, внаслідок чого слідчий суддя прийшов до помилкового висновку про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке підлягає скасуванню з постановленням судом апеляційної інстанції свого рішення та задоволенням клопотання слідчого.
Колегія суддів приходить до висновку про необхідність в даному випадку обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, п. 1,7 ч. 2 ст. 115 КК України, та обґрунтованість цієї підозри підтверджується вагомими наявними доказами, які додані до клопотання слідчого, а саме протоколом огляду місця події від 10.08.2019 року, протоколом прийняття про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 10.08.2019 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 від 10.08.2019 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , протоколом затримання підозрюваного, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , потерпілого ОСОБА_9 ; Встановлена наявність ризиків, що знаходячись на волі, усвідомлюючи , що він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що також підтверджується тим, що останній намагався спробував перетнути державний кордон України, однак був затриманий працівниками поліції.
При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
У справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).
ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.
Аналізуючи вищенаведені обставини у сукупності, колегія суддів доходить висновку про те, що вони свідчать про неможливість усунення ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановленого щодо ОСОБА_6 , у менш обтяжливий спосіб, та, враховуючи, що підозрюваний офіційно не працює, не одружений, на утриманні малолітніх дітей не має, вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити, оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2019 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 2, 7, ч. 2 ст.115 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області яке погоджено прокурором Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської областіпро застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12 жовтня 2019 року.

Підозрюваного ОСОБА_6 взяти під варту в залі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: