Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
30 травня 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Корецького відділу Здолбунівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 та захисника обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Корецького районного суду Рівненської області від 10 грудня 2018 року у кримінальному провадженні №0000216 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стовпин, Корецького району, Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянин України, працюючого інженером охорони та захисту лісу ДП «Соснівський лісгосп», одруженого, раніше не судимий;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Стовпин, Корецького району, Рівненської області, жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, працюючої спеціалістом бухгалтерії Соснівської селищної ради Березнівського району, Рівненської області, одруженої, раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.27, ч.1 ст.122 КК України, з участю:

прокурора ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

представника потерпілої ОСОБА_11 ,

обвинувачених ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

захисника обвинувачених- ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Корецького районного суду Рівненської області від 10 грудня 2018 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч.1 ст. 122 КК України, і призначено покарання у виді обмеження волі на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбуття покарання із встановленим іспитовим строком на 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покладено такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; попросити публічно або в іншій формі пробачення у потерпілої.

ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 1 ст. 122 КК України, і призначено покарання у виді обмеження волі на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбуття покарання із встановленим іспитовим строком на 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покладено такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; попросити публічно або в іншій формі пробачення у потерпілої.

Частково задоволено цивільний позов ОСОБА_10 та стягнуто солідарно із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 1865 грн. 48 коп. матеріальної шкоди та 25 000 грн. моральної шкоди.

Також вирішено питання процесуальних витрат в даному кримінальному провадженні.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 засуджено за те, що 12 червня 2017 року близько 23 год. 00 хв. вони нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_10 за місцем її проживання в АДРЕСА_2 . ОСОБА_6 та його дружина ОСОБА_7 зайшли на територію господарства ОСОБА_10 та через відкриті вхідні двері потрапили до будинку. Зайшовши до вітальної кімнати останні побачили, що ОСОБА_10 лежить на дивані. Тоді ОСОБА_7 почала наносити удари руками та ногами в область голови та по всьому тілу потерпілої. Пізніше до неї приєднався і ОСОБА_6 , який також наніс декілька ударів по тулубу (а саме в область правого та лівого підребер`я) ОСОБА_10 .

Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій наносили удари ОСОБА_10 руками та ногами в область голови та по всьому тілу, чим спричинили їй тілесні ушкодження, які спричинили тривалий розлад здоров`я та значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.

Не погодившись із вироком суду, захисник обвинувачених адвокат ОСОБА_8 та прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_5 оскаржили судове рішення в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі прокурор Корецького відділу Здолбунівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кваліфікації їхніх дій, вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, а також у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених внаслідок м`якості. Просить вирок Корецького районного суду Рівненської області від 10 грудня 2018 року в частині призначеного покарання - скасувати, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.27, ч.1 ст.122 КК України у виді 1 року обмеження волі, у решті вирок залишити без змін.

Захисник обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить вирок Корецького районного суду Рівненської області від 10 грудня 2018 року скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України. Зазначає, що висновки суду, викладені у судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону; неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Адвокат ОСОБА_8 покликається на помилковість висновку суду щодо кваліфікації дій ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч.2 ст.27, ч.1 ст.122 КК України; пред`явлене обвинувачення є неконкретним; висновки суду щодо доведеності вини у вчиненні інкримінованого їм злочину є помилковим та таким, що не відповідають дійсним фактичним обставинам справи, ґрунтуються на доказах, які є недопустимими.

В поданому на апеляційну скаргу захисника обвинувачених письмовому запереченні, представник потерпілої ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11 просить залишити вирок суду без змін, а апеляціну скаргу захисника без задоволення. Вважає, що слідством зібрано, а в суді досліджено достатньо доказів для притягнення обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до відповідальності.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їх захисника адвоката ОСОБА_8 щодо задоволення апеляційної скарги адвоката, міркування прокурора, який просить задовольнити його апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів, думку потерпілої ОСОБА_10 та її представника ОСОБА_11 , які просять задовольнити апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Проте, зазначених вимог закону суддею дотримано не було.

Так, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України - у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

З наведеною нормою закону погоджується і Пленум ВСУ, у п.15 Постанови №5 від 29.06.1990 року («Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку») якого зазначено, що «.. мотивувальна частина обвинувального вироку має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів. В цій частині вироку потрібно викласти весь обсяг обвинувачення, визнаного доведеним, а також обставини, які визначають ступінь винності кожного з підсудних, їх роль у вчиненні злочину, а після цього докази, покладені судом в обґрунтування своїх висновків».

Як вбачається з вироку суду першої інстанції постановляючи вирок, у мотивувальній його частині, суд не вказав мотиви вчинення злочину, які тілесні ушкодження були спричинені потерпілій та до якої тяжкості вони відносяться, крім того суд першої інстанції не вказав хто конкретно з обвинувачених наніс тілесні ушкодження потерпілій. Також суддя суддя не вказав викладу обвинувачення визнаного судом доведеним щодо вчинення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.2 ст. 27, ч. 1 ст. 122 КК України, однак у резолютивній частині визнає ОСОБА_6 та ОСОБА_7 винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 27, ч.1 ст. 122 КК України та призначає покарання за вказаною статтею.

Таким чином, місцевим судом у ході постановлення вироку порушено вимоги ч. 3 ст. 374 КПК України. Наведена обставина перешкодила суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що в силу вимог ч. 1 ст. 412 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для скасування вироку й колегія суддів в даному випадку позбавлена можливості прийняти кінцеве рішення у справі.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст. 7 цього Кодексу.

Діючим КПК України визначені повноваження суду апеляційної інстанції, й ст. 415 КПК України містить лише вичерпний перелік підстав, для призначення нового розгляду в суді першої інстанції через істотні порушення кримінально процесуального закону. Беручи до уваги викладене та виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог п.15, 16 ч.1 ст. 7 КПК України, колегія суддів вважає, що вирок Корецького районного суду Рівненської області від 10 грудня 2018 року, постановлений стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, апеляційні скарги прокурора та захисника обвинувачених підлягають частковому задоволенню.

При новому розгляді кримінального провадження суду першої інстанції, з дотриманням прав учасників кримінального провадження та вимог кримінального процесуального закону слід ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора Корецького відділу Здолбунівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 та захисника обвинувачених ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Корецького районного суду Рівненської області від 10 грудня 2018 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

с у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3