ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-в/753/449/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2019 р. Дарницький районний суд м.Києва в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання ОСОБА_3 , засудженого вироком Дарницького районного суду м. Києва від 27.11.2018 року за ч. 2 ст. 185 КК України, про зарахування у строк покарання строку перебування особи в установі попереднього ув`язнення,
ВСТАНОВИВ:
До Дарницького районного суду м. Києва надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про зарахування у строк покарання строку перебування в установі попереднього ув`язнення згідно вимог ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції 26.11.2015 року, яке мотивоване тим, що закон зворотної сили не має, і повинен застосовуватись закон, який покращує його становище.
Учасники судового провадження, будучи повідомленими про дату, час і місце проведення судового розгляду подання, до суду не з`явилися, однак їх неявка відповідно до положень ч. 5 ст. 539 КПК України не перешкоджає розгляду подання.

Дослідивши матеріали заяви та кримінального провадження № 753/22397/17, суд приходить до наступних висновків.
Так, згідно ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого, (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», ізолятори тимчасового тримання та слідчі ізолятори є місцями попереднього ув`язнення.
Таким чином, до строку попереднього ув`язнення особи має включатись весь час з моменту її фактичного затримання з підстав та у порядку, визначених Кримінальним процесуальним кодексом України, до моменту набрання законної сили вироком, яким ця особа засуджена.
Згідно вимог Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» (далі - в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року), який набрав чинності 24 грудня 2015 року, до ч. 5 ст. 72 КК України було внесено зміни.
З врахуванням змін, в частині 5 ст. 72 КК України зазначалося, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
21 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 2046-VIII (далі - в редакції Закону № 2046-VIII), і частину п`яту статті 72 КК України викладено в новій редакції, відповідно до якої попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.
Згідно правового висновку викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року, щодо застосування норми права, передбаченої ч.5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання), якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі. Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переважаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.
Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Разом з тим, як вбачається з вироку суду від 27.11.2018 року, ОСОБА_3 вчинив злочин 16.09.2017 року, та був затриманий 28.11.2017 року, тобто, після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України від 21.06.2017 року (щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання)», а відтак, положення Закону України «Про внесення змін до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року, відносно засудженого ОСОБА_3 застосуванню не підлягають, тому в задоволенні клопотання засудженого слід відмовити.
Керуючись ч. 5 ст. 72 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання ОСОБА_3 , засудженого вироком Дарницького районного суду м. Києва від 27.11.2018 року за ч. 2 ст. 185 КК України, про зарахування у строк покарання строку перебування особи в установі попереднього ув`язнення - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва з моменту оголошення.

Суддя