Справа № 307/3272/16-к
Провадження № 1-кп/307/148/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2019 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1
при секретарях ОСОБА_2
ОСОБА_3
з участю: прокурорів ОСОБА_4
ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
представника потерпілої ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, в м. Тячів, кримінальні провадження №№ 0001644, 0000313, 0000606, 0001535 про обвинувачення
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, розлученого, сезонного робітника, має 5 неповнолітніх дітей, раніше судимого: вироком Тячівського районного суду від 24.12.1996 р. за ч. 3 ст. 81 КК України на три роки позбавлення волі з іспитовим строком на два роки, вироком Тячівського районного суду від 26.01.1998 р. за ч. 2 ст. 140 КК України на чотири роки позбавлення волі, вироком Тячівського районного суду від 27.03.2008 р. за ч. 1 ст. 122 КК України на два роки позбавлення волі з іспитовим строком на один рік, вироком Тячівського районного суду від 01.10.2008 р. за ч. 1 ст. 122 КК України зміненим ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 24.12.2008 р., на два роки і один місяць позбавлення волі, на підставі Указу Президента України «Про помилування засуджених» від 06.03.2009 р. за № 133/2009, звільнений від подальшого відбування міри покарання, вироком Тячівського районного суду від 29.03.2011 р. за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України із застосуванням ст. 70 КК України засуджено на три місяців арешту, вироком Тячівського районного суду від 21.02.2013 р. за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 296 КК України з застосуванням ст. 70 КК України засуджено на один рік обмеження волі, ухвалою Долинського суду Івано-Франківської області не відбута частина покарання замінена на 240 годин громадських робіт, вироком Тячівського районного суду від 13.05.2014 р. за ч. 2 ст. 389 КК України із застосуванням ст. 71 КК України на один місяця і десять днів арешту, вироком Тячівського районного суду від 12.02.2015 р. за ч. 1 162 КК України засуджений на два роки обмеження волі та вироком Тячівського районного суду від 19.01.2016 р. на один рік обмеження волі, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

В С Т А Н О В И В:
04.11.2016 р., близько 21-ї год., ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, умисно, без дозволу та згоди власника ОСОБА_6 , шляхом відімкнення замка на вхідних дверях невстановленим способом, увійшов у літню кухню дворогосподарства АДРЕСА_2 , де переночував.
20.05.2018 року, приблизно о 10-й годині, ОСОБА_9 , умисно, таємно, з корисливих мотивів, проник на територію дворогосподарства АДРЕСА_3 , де з підсобного приміщення викрав дві акумуляторні батареї марки «ВІ-РОWER» та «FORSE», які належали ОСОБА_10 чим завдав йому матеріальну шкоду на суму 1896. 25 гривень.
28.12.2018 р., приблизно об 11-й год., шляхом відімкнення замка на вхідних дверях невстановленим способом, без дозволу та згоди власника ОСОБА_6 , ОСОБА_9 увійшов у літню кухню дворогосподарства АДРЕСА_2 , де перебував до прибуття поліції, яку викликала потерпіла.
04.04.2019 року, приблизно о 23-й год., шляхом відімкнення замка на вхідних дверях невстановленим способом, без дозволу та згоди власника ОСОБА_6 , ОСОБА_9 увійшов у літню кухню дворогосподарства АДРЕСА_2 , де переночував та був виявлений потерпілою наступного дня приблизно в 07.30 годин.
Своїми діями 04.11.2016 р., 28.12.2018 р. та 04.04.2019 р. обвинувачений ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ст. 162 ч. 1 КК України - незаконне проникнення до житла особи.
Своїми діями 20.05.2018 року обвинувачений ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ст. 185 ч. 3 КК України за кваліфікуючою ознакою - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення.
Розглянувши матеріали кримінальних проваджень суд вважає, що вина ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень доведена повністю. Це стверджується наступними доказами.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні крадіжки визнав повністю. Показав, що раніше він працював по найму у ОСОБА_10 і знав де той зберігає акумуляторні батареї. У травні 2018 року, скориставшись тим що його ніхто не бачить проник на територію дворогосподарства ОСОБА_11 та викрав дві акумуляторні батареї. На даний час повністю відшкодував потерпілому завдану шкоду та просить призначити йому покарання з іспитовим строком. У будинок потерпілої ОСОБА_6 завжди заходив тільки за її згодою. Раніше вони з нею були одружені і мають 8 дітей. У їхнє життя постійно вмішується дядько потерпілої ОСОБА_12 , який примушує її писати на нього заяви у поліцію. 04.11.2016 р., ввечері, він з братом ОСОБА_13 , прийшов до літньої кухні ОСОБА_6 , та відкрив вхідні двері ключами, які йому дала потерпіла задовго до цієї події. Ключі залишив у замку дверей. У середині будинку вони розпивали алкогольні напої, а потім лягли спати. Коли ОСОБА_6 разом з дітьми прийшла додому, то почала на нього кричати та викликала працівників поліції, які забрали ключі від будинку. Скло на дверях розбила ОСОБА_6 , коли перебувала у стані алкогольного сп`яніння. До 04.11.2016 р. він неодноразово приходив у цей будинок. Зимою 2018 року, точної дати не пам`ятає, він проходив повз будинок потерпілої та побачив, що біля нього стоїть незнайома йому дівчина, яка на його запитання відповіла, що є кумою ОСОБА_6 та чекає на неї. Зважаючи на те, що на дворі було холодно, а дівчина була взута у кросівки, він запропонував їй пройти в будинок. Двері у літню кухню не були зачинені на замок і вони зайшли у приміщення. Десь через три години прийшла потерпіла із ОСОБА_14 , який мав намір полагодити замок на вхідних дверях. Потім прийшли працівники поліції, які відвезли його у ОСОБА_15 . У квітні 2019 року він дійсно ночував у будинку потерпілої із її згоди, так як вони часто зустрічалися і вона говорила йому, що він може приходити в будинок коли захоче.
Потерпіла ОСОБА_6 показала, що будинок АДРЕСА_2 , належить їй на праві приватної власності, але часто вона проживає у свого дядька ОСОБА_12 04.11.2016 р. вона зачинила всі вікна та двері, які на той момент не були пошкоджені, та пішла ночувати до свого дядька. 05.11.2013 р., на обід, прийшовши до свого дворогосподарства побачила, що на дверях літньої кухні пошкоджений замок. Тоді вона зателефонувала на "102". Коли приїхала поліція, вона разом з ними зайшла до будинку і побачила, що ОСОБА_9 та його брат сплять. Працівники поліції затримали обвинуваченого та відвезли у райвідділ поліції. Ключі від будинку вона обвинуваченому не давала. ОСОБА_9 неодноразово ламав замки на її будинку за допомогою кілка. Вона не дозволяла обвинуваченому приходити до неї додому та спілкуватися з дітьми. ОСОБА_9 не являється батьком останньої дитини. У грудні 2018 року, близько 11-ї години вона прийшла до свого будинку разом із ОСОБА_16 , якого попросила змінити серцевину замка на дверях літньої кухні і побачила, що у літній кухні знаходиться ОСОБА_9 із незнайомою жінкою. Коли ОСОБА_14 хотів змінити серцевину замка ОСОБА_17 виштовхав його із будівлі, а потім на подвір`ї намагався побити. Тоді вона викликала працівників поліції. У квітні 2019 року, прийшовши додому знову виявила ОСОБА_9 , який спав у літній кухні та викликала поліцію. Дозволу на вхід у своє дворогосподарство обвинуваченому не давала, двері незачиненими на ключ ніколи не залишала. У грудні 2018 року та у квітні 2019 року пошкоджень на дверях не було. Як обвинувачений відчиняв замки їй не відомо.

Свідок ОСОБА_18 показав, що зимою 2018 року, точної дати не пам`ятає, ОСОБА_6 попросила його замінити серцевину на замкові вхідних дверей її будинку. Разом з нею він прийшов на подвір`я і коли підійшли до літньої кухні то виявили, що двері відчинені, а в приміщенні знаходиться ОСОБА_9 та невідома жінка, яку він не бачив, а тільки чув що потерпіла сварилася з нею. Ні двері ні замок пошкоджені не були. Потерпіла пішла у магазин щоб розміняти гроші, а до нього підійшов обвинувачений і з`ясувавши що він має намір змінити серцевину замка, попросив дати один ключ йому. Коли він ОСОБА_14 сказав, що ключ йому може дати лише власниця, ОСОБА_9 ззаду штовхнув його у шию і він вийшов із будинку.

Свідок ОСОБА_19 показав, що працює у Тячівському ВП ГУНП України. 04.04.2019 р., в 07.10 год. йому на службовий планшет поступило повідомлення що ОСОБА_9 незаконно проник у будинок. Приїхавши на місце, їх зустріла ОСОБА_6 , яка повідомила, що у літній кухні спить ОСОБА_9 . На їхні запитання обвинувачений сказав, що увійшов у будинок тому що було холодно. Пошкоджень на дверях він не бачив.

Свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_21 показали, що у листопаді 2016 року вони прибули у АДРЕСА_2 , по виклику ОСОБА_6 , яка повідомила їх, що у її будинок проник колишній чоловік ОСОБА_9 . Вони відібрали від неї заяву про незаконне проникнення в будинок та викликали слідчо-оперативну групу. Зайшовши у будинок побачили ОСОБА_9 з його братом, які вживали спиртні напої. Про те, що потерпіла дозволила йому заходити у будинок, та про те що у нього є ключ від цього будинку ОСОБА_17 не говорив.

З протоколу огляду місця події та фототаблиць до нього від 05.11.2016 р. вбачається, що територія дворогосподарства АДРЕСА_2 , огороджена металевим парканом. Вхід до дворогосподарства здійснюється через вхідну хвіртку. На території вказаного дворогосподарства знаходиться двохповерхова будівля, вхід у яку здійснюється через двостворчаті дерев`яні двері, при огляді яких виявлено пошкодження скла. З лівого боку від вказаного будинку виявлено одноповерхову будівлю, вхід у яку здійснюється через одностворчасті двері, які на момент огляду відчинені. При проведенні огляду дверей виявлено пошкодження скла.

Рішенням Тячівського районного суду від 17.01.2013 р. стверджено, що ОСОБА_9 виселено із будинку АДРЕСА_2 без надання іншого житлового приміщення.
З акту державного виконавця від 05.03.2013 р. убачається, що ОСОБА_9 було виселено із житлового будинку АДРЕСА_2 .
Із рапорту інспектора-чергового Тячівського ВП ГУНП від 28.12.2018 р. убачається, що у 13.27 год. надійшло повідомлення від ОСОБА_6 про те, що відома їй особа намагається проникнути в її будинок.
Протоколом про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення стверджено, що 28.12.2018 р. ОСОБА_6 повідомила про проникнення ОСОБА_9 у її будинок АДРЕСА_2 .
Витягом з відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно стверджено, що ОСОБА_6 є власником житлового будинку, літньої кухні та іншого майна за адресою: АДРЕСА_2 .
Протоколом про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 25.05.2018 року стверджено, що ОСОБА_10 просить притягнути до кримінальної відповідальності особу, яка з 19-го по 21-ше травня 2018 р. із підсобного приміщення дворогосподарства Думбрава 2, в с. Грушово, викрала 2 акумуляторні батареї.

Згідно висновку експерта вартість акумуляторної батареї марки «ВІ-РОWER» становить 666.4 грв., вартість акумуляторної батареї марки «FORSE» - 1229.85 грв.

Із рапорту інспектора-чергового Тячівського ВП ГУНП від 05.04.2019 р. убачається, що у 07.10 год. надійшло повідомлення від Домбай про те, що відома йому особа, колишній зять, проник в будинок його доньки, по АДРЕСА_2 .
Протоколом про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення стверджено, що 05.04.2019 р. ОСОБА_6 повідомила про проникнення ОСОБА_9 у її будинок АДРЕСА_2 .
Не дивлячись на те, що суд відхиляє докази надані стороною обвинувачення про те, що обвинувачений ОСОБА_9 проникав у житло потерпілої шляхом пошкодження замка (замків) на вхідних дверях, суд також відхиляє і твердження обвинуваченого про те, що він проникав у житло зі згоди потерпілої як надумані з метою уникнення покарання за вчинені злочини.

Ці твердження спростовуються вищенаведеними показаннями потерпілої та свідків, які не суперечать один одному, обставинам справи та повністю узгоджуються між собою.

Так із вироків суду від 12.02.2015 р. та від 19.01.2016 р. убачається, що ОСОБА_9 був двічі засуджений за ст.162 ч. 1 КК України за вчинення трьох епізодів незаконного проникнення у житло ОСОБА_6 . У обох вироках зазначено, що він свою вину не визнавав посилаючись на те, що потерпіла сама запросила його в будинок.

Ці вироки у сукупності з іншими доказами дозволяють суду зробити висновок, що обвинувачений не міг не розуміти, що проникаючи у житло потерпілої порушує її конституційне право на недоторканість житла.

Обвинувачений визнав свою присутність у будинку потерпілої у всіх трьох епізодах, а також визнав, що йому було відомо про те, що ОСОБА_6 із дітьми фактично проживає у свого дядька та у будинку по АДРЕСА_2 буває не кожен день, а також ту обставину що він у всіх трьох випадках приходив у дворогосподарство в той час коли потерпілої не було вдома. Отже його твердження про те, що потерпіла ОСОБА_17 дозволяла йому приходити у будинок, а також про те, що двері будинку завжди були не замкнені на замок не заслуговують на увагу.

Крім того суд констатує і ту обставину, що в будь-якому випадку факт не зачинення вхідних дверей на замок не надає особі права порушувати недоторканість чужого житла і заходити у нього без згоди власника.

Суд вважає, літню кухню житлом, так як ця будівля призначена для проживання, що у судовому засіданні підтвердили і потерпіла, і обвинувачений.

Обираючи обвинуваченому покарання суд враховує обставини, які його пом`якшують: щире каяття та активне сприяння розкриттю крадіжки; а також обставини, які обтяжують покарання: допустив рецидив злочинів, вчинив один епізод проникнення у житло в стані алкогольного сп`яніння.
Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Тому при призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 покарання суд також враховує, що обвинувачений ОСОБА_17 після того, як до суду надійшов обвинувальний акт про вчинення ним кримінального правопорушення передбаченого ст. 162 ч. 1 КК України вчинив крадіжку, а також двічі незаконно проник у житло потерпілої ОСОБА_17 , крім того він має 9 непогашених судимостей.
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_9 має 5 неповнолітніх дітей, однак цю обставину суд не враховує як таку, що пом`якшує покарання обвинуваченого у зв`язку з тим, що він не приймає участі в утриманні та вихованні дітей і ухиляється від сплати аліментів.
Враховуючи наведені пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, суд вважає що виправлення ОСОБА_9 можливе лише за умови його ізоляції від суспільства.
Тому, керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст. 162 ч. 1 та ст. 185 ч. 3 КК України і призначити йому покарання:

за ст. 162 ч. 1 КК України на 2 (два) роки обмеження волі;

за ст. 185 ч. 3 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбуття ОСОБА_9 призначити 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 рахувати із 01.07.2019 року.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою продовжити до вступу вироку в закону силу, але не довше ніж до 11.01.2019 року.

Речові докази по справі відсутні.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави 715 (сімсот п`ятнадцять) гривень за проведення експертизи.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1