Справа №578/648/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/749/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 липня 2019 року про продовження строку тримання під вартою, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Суми, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 185, ч. 5 ст. 186, ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 ч. 3 ст. 28- ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

У провадження Ковпаківського районного суду м. Суми перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0006545 від 04.12.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 28- ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 309 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 185, ч. 5 ст. 186, ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 28- ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 289 КК України та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 28- ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 289 КК України.

03.07.2019 року до Ковпаківського районного суду м. Суми з клопотанням про продовження строку тримання під вартою на строк 60 днів обвинуваченому ОСОБА_8 звернувся прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , яке мотивував тим, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 встановлений ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми закінчується 29.07.2019 року, однак судове провадження по даній справі не закінчено і потребує значного часу для розгляду. При цьому вказав і на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та просив врахувати відомості про особу обвинуваченого та його поведінку під час перебування в слідчому ізоляторі.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 липня 2019 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по 30.08.2019 року. Визначено заставу у розмірі 153 680 грн.

У разі внесення застави обвинуваченому ОСОБА_8 визначено заступні обов`язки: прибувати до суду у визначений судом час; не відлучатись з місць проживання без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; утримуватись від спілкування з іншими обвинуваченими, свідками та потерпілими.

Не погодившись з ухвалою суду обвинувачений ОСОБА_8 звернувся до апеляційного суду зі скаргою, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині продовження строку тримання та визначення розміру застави та призначити йому запобіжний західне пов`язаний з триманням під вартою. При вирішенні патрання про обрання щодо нього виду запобіжного заходу просив врахувати вимоги Конституції України, КПК України та практику Європейського суду з прав людини.

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , просив ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суму віл 03.07.2019 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

У своїх доводах вказував на те, що ОСОБА_11 за весь період перебування під вартою не вчинив жодних протиправних дій, в тому числі які направлені на порушення його процесуальних обов`язків.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази наявності реальних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, наведені прокурором ризики вже перестали існувати.

Стверджує, що на даний час судом практично завершено дослідження письмових доказів, допитані потерпілі.

На переконання захисника, такий вид запобіжного заходу як цілодобовий домашній арешт в повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачуваного та унеможливить будь-яки порушення з боку ОСОБА_8 .

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримав доводи апеляційний скарг, просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, думку прокурора, який проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого заперечував, просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

За приписами ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Зі змісту статті положень ст. 177 КПК України слідує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів кримінального провадження, в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0006545 від 04.12.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 28- ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 309 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 185, ч. 5 ст. 186, ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 28- ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 289 КК України та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 28- ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 289 КК України.

Згідно обвинуваченого акту, ОСОБА_8 обвинувачується у вчинення ряду умисних тяжких кримінальних правопорушень в організованій групі осіб, у тому числі у розбійних нападах із застосуванням насильства, погрозами застосування насильства, з використанням зброї, незаконному позбавленні волі людей, яке було вчинено з корисливих мотивів щодо двох осіб, у відритого викрадення чужого майна,тощо.

03.07.2019 року до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 звернувся прокурор у кримінальному провадженні.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та продовжуючи строк тримання обвинуваченому ОСОБА_8 під вартою, колегія суддів суду першої інстанції виходила з того, що ризики враховані судом при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і продовження строків не зменшились. При цьому, судом враховано, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні ряду особливо тяжких корисливих злочинів у групі осіб за попередньою змовою. Судовий розгляд не завершений у зв`язку з системними перешкоджаннями сторони захисту, мали місце коли обвинувачені вживали заходи до неявки в судове засіданні тощо. Обвинувачений під час судового засідання порушував порядок, перебивав головуючого. По провадженню не допитані усі свідки та потерпілі, не досліджені інші докази.

Судом були враховані також обставини вчинення інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, а саме: вчинення їх переважно у час доби, що зменшувало чисельність можливих свідків та осіб, які б перешкодили вчиненню злочину, з використанням засобів приховування зовнішності. Під час вчинення злочинів вживались заходи по подоланню опору потерпілих і свідків, залякування, застосування насильства.

З урахуванням вказаного і зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів, вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення вищевказаних ризиків.

Підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт колегія суддів не вбачає, оскільки беручи до уваги те, що ОСОБА_8 органом досудового розслідування обвинувачується у вчинення ряду тяжких злочинів, із застосуванням зброї, відомості про його поведінку під час перебування в слідчому ізоляторі, такий запобіжний захід, як домашній арешт, не зможе запобігти встановленим судом першої інстанції ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів бере до уваги і відсутність в обвинуваченого міцних соціальних зв`язків та доходів, а також те, що інкриміновані йому кримінальні правопорушення були вчинені з корисливих мотивів, а тому перебуваючи на волі існують реальні ризики продовження обвинуваченим ОСОБА_8 своєї злочинної діяльності.

Щодо доводів захисника ОСОБА_7 , про не вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 під час перебування під вартою, жодних протиправних дій, в тому числі які направлені на порушення йога процесуальних обов`язків, то їх слід визнати непереконливими, оскільки як уже зазначалось мало місце порушення ОСОБА_8 умов тримання під вартою, що виразилось в отриманні ним особливо небезпечних наркотичних засобів.

Відповідно до наданої психологом відділу СВ та ПР ОСОБА_12 характеристикою, ув`язнений ОСОБА_8 , під час перебування в Сумському слідчому ізоляторі, при проведенні заходів режимного, профілактично-виховного характеру, порушував вимоги розпорядку дня та режиму тримання, за що мав 4 стягнення.

Більш того, були факти порушення обвинуваченим під час судового засідання порядку, що також вказує на свідоме нехтування обвинуваченим визначеними процесуальними обов`язками.

На підставі вище наведеного, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що ухвала колегії суддів суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, оскільки постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим не вбачає підстав для її зміни в частині визначеного розміру застави, а тому апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 належить залишити без задоволення.

Керуючись ст. 177, 182, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 липня 2019 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по 30.08.2019 року з визначенням застави у розмірі 153 680 грн, залишити без зміни, а апеляційні скарги ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4