Справа № 175/2584/19
Провадження № 1-кп/175/126/19
Вирок

Іменем України

08 серпня 2019 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження № 0000408 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Новоукраїнка Тарутинського району Одеської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, розлученого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого у тому ж населеному пункті по АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

встановив:

Відповідно до свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 21.09.2017 року і серії НОМЕР_2 від 17.01.2006 року ОСОБА_5 е батьком малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та неповнолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2014 року у справі № 2-175/960/14-ц, і виданого на підставі нього виконавчого листа, ОСОБА_5 , починаючи з 04.03.2014 року зобов`язаний до сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_8 та сина ОСОБА_9 у грошовій формі в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, на користь ОСОБА_10 , на той час опікуна дітей.

У подальшому, відповідно до ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2017 року, у виконавчому провадженні № 45296852, відкритому за вищевказаним рішенням суду, стороною виконавчого провадження визначено директора Комунального закладу «Малий груповий будиночок» «Мій дім» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області (на теперішній час - «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області), ОСОБА_11 , яка на теперішній час є державним опікуном неповнолітніх ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Однак, ОСОБА_5 , діючи умисно, порушуючи вимоги ч.2 ст.51, ч.5 ст.124 Конституції України, ст.180 Сімейного кодексу України, згідно положень яких батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, маючи умисел, направлений на невиконання вказаних судових рішень, ігноруючи вимоги державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби про необхідність виконання аліментних зобов`язань, у період часу з 04.03.2014 року по 01.06.2019 року злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів (аліментів) на утримання своїх дітей, а саме: 02.04.2018 року звільнився з посади опалювальника КЗ «Сурсько-Литовська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» Сурсько-Литовської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, де мав офіційний щомісячний дохід у період з 01.01.2018 по 01.03.2018, без поважних причин тривалий час офіційно не працював і не вживав заходів для офіційного працевлаштування, не звертався у місцевий центр зайнятості з приводу постановки на облік, протягом тривалого часу, неофіційно працюючи у фізичних осіб-підприємців і приватних осіб і маючи тимчасовий заробіток, не надавав будь-якої матеріальної допомоги на утримання дітей, в результаті чого утворилась заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітніх ОСОБА_12 та ОСОБА_5 за 58 місяців у сумі 85016,55 грн.

У судовому засіданні ОСОБА_5 свою провину визнав повністю і пояснив, що за обставин, викладених у обвинувальному акті, виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей, відносно яких його позбавлено батьківських прав. У скоєному злочині кається та просить суворо не карати.

Його провина у вчиненні зазначеного судом діяння підтверджується доказами, дослідженими за клопотанням прокурора і згоди ОСОБА_14 у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Переконавшись у правильному розумінні обвинуваченим змісту обставин інкримінованого йому діяння і добровільності його позиції, суд дійшов висновку, що за обставин, викладених у обвинувальному акті від 25 червня 2019 року, було вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , і це кримінальне правопорушення вчинено саме ним, і його умисні дії кваліфікує за ч.1 ст.164 КК України як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів) за ознакою тривалості ухилення.

При визначенні виду і міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини справи та особу ОСОБА_14 , - уперше притягається до кримінальної відповідальності, задовільно характеризується за місцем проживання, зі слів офіційно працевлаштувався, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують його покарання, суд визнає повне визнання вини та щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст.ст.50, 65-67 КК України, з урахуванням обставин справи і даних про особу ОСОБА_14 , суд вважає можливим призначити запропоноване прокурором покарання з випробуванням із застосуванням ст.75 КК України, вважаючи, що таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Цивільний позов потерпілою та витрати на залучення експерта стороною обвинувачення не заявлялися, запобіжний захід обвинуваченому не обирався, речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст.369, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.164 КК України та піддати кримінальному покаранню у виді обмеження волі строком 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання за умови, що на протязі одного року іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі пунктів 1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

На вирок сторонами може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1