Справа № 534/1227/19
№ 1-кс/534/598/19
У Х В А Л А
про скасування арешту майна
03 грудня 2019 року м. Горішні Плавні

Слідчий суддя Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна, застосованого у кримінальному провадженні №0000729 від 07.08.2019,
в с т а н о в и в :
До Комсомольського міського суду Полтавської області звернулась ОСОБА_5 , в якому порушує питання про скасування арешту на автомобіль марки «ВАЗ 21121» державний номерний знак НОМЕР_1 , накладеного за ухвалою слідчого судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 29.08.2019 у справі №534/1227/19.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що захід забезпечення у вигляді накладення арешту на транспортний засіб було застосовано у рамках кримінального провадження №0000729 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. На даний час усі слідчі, процесуальні дії щодо вказаного транспортного засобу проведені і 24.10.2019 за постановою слідчого вказане кримінальне провадження закрито у відповідності до п.2 ч.1 ст.284 КК України, тому потреба у подальшому застосуванні арешту відпала.

Будучи належно повідомленим про день, час і місце розгляду справи, власник майна ОСОБА_5 та слідчий ОСОБА_6 в судове засідання не прибули.

Представник заявника адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні просив клопотання задовольнити, посилаючись на викладені у ньому обставини. Наголосив, що кримінальне провадження закрито і потреба у подальшому застосуванні арешту майна відпала, проте власник транспортного засобу позбавлений можливості вільно здійснювати своє право власності.

Прокурор проти задоволення клопотання не заперечував.

З`ясувавши позиції учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя зазначає про наступне.

Згідно із приєднаним до справи матеріалами до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000729 внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 06.08.2019 у м.Горішні Плавні за участі автомобіля марки «ВАЗ 21121», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Ухвалою слідчого судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 29.08.2019 накладено арешт на майно ОСОБА_5 , а саме автомобіль марки «ВАЗ», моделі 21121, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, синього кольору.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , власником транспортного засобу марки «ВАЗ 21121», державний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_5 .
За постановою слідчого відділення поліції №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 від 24.10.2019, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000729 від 07.08.2019 закрито у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
У відповідності до ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Таким чином, арешт майна - це один із заходів забезпечення кримінального провадження, суть якого полягає у тимчасовому позбавленні підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Арешт майна має тимчасовий характер, оскільки остаточне рішення про те, що належить вчинити з майном, яке арештоване, буде вирішено судом при ухваленні вироку (ст.368 КПК України).
За своєю юридичною суттю та змістом, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Стаття 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів та в такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у частині першій статті 98 цього Кодексу, у якій наведено визначення речових доказів, якими є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Поряд із цим, відповідно до абз.2 ч.1 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. При цьому суд враховує положення, закріплені в статті 1 Першого протоколу Конвенції, та практику Європейського суду з прав людини.

Так, виходячи із змісту п.168 рішення Європейського суду з прав людини від 24.06.2013 року по справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04), будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

За таких обставин, враховуючи мету та завдання застосування арешту майна, зважаючи на те, що захід забезпечення у виді арешту майна був застосований судовим рішенням від 29.08.2019, наразі кримінальне провадження закрито, а власник арештованого майна обмежений у здійсненні ним права власності, яке є непорушним, слідчий суддя вважає недоцільним продовження дії застосованого заходу забезпечення, з огляду на що клопотання ОСОБА_5 є таким, що підлягає до задоволення повністю.

Керуючись ст.ст.170, 174, 372 Кримінального процесуального кодексу України,

п о с т а н о в и в :
Клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна, застосованого у кримінальному провадженні №0000729 від 07.08.2019 задовольнити повністю.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 29.08.2019 у кримінальному провадженні за №000729 на автомобіль марки «ВАЗ», моделі 21121, державний номерний знак НОМЕР_1 , синього кольору, який належить ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя підпис ОСОБА_1
Згідно з оригіналом.
Слідчий суддя ОСОБА_1