Справа № 143/11/2019
Провадження №11-кп/801/666/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2019 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000326 за апеляційною скаргою заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_7 на вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 12.03.2019, яким засуджено
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Градизьк Глобинського району Полтавської області, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки.
Згідно ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання, з випробуванням і іспитовим строком 2 (два) роки.
Відповідно до ст.76 КК України покладено наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнуто на користь держави витрати за проведення експертизи, скасовано арешт на майно та вирішено долю речових доказів.
Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду від 15.04.2019 внесено виправлення у вирок суду від 12.03.2019 та викладено абзац третій резолютивної частини у наступній редакції: «відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації».

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Згідно вироку суду, ОСОБА_8 наприкінці вересня 2018 року за межами с. Кур`янці Погребищенського району Вінницької області, поряд з лісом в зарослях, виявив близько восьми дикоростучих рослин коноплі, які він умисно зірвав, тобто незаконно придбав, після чого переніс до господарської прибудови, розташованої на території його домогосподарства по АДРЕСА_1 , де залишив сушитись, тобто незаконно зберігав. Коли рослини коноплі висохли, ОСОБА_8 руками частково обірвав листя з рослин, переніс до будинку, де подрібнив їх за допомогою сита, тобто незаконно виготовив, пересипав в три паперові згортки, в один з яких також пересипав насіння, після чого поклав згортки зберігатися на печі у вітальні будинку, а стебла із залишками листя залишив у прибудові, для власних потреб без мети збуту.
22 грудня 2018 року під час проведення санкціонованого обшуку домогосподарства за місцем проживання ОСОБА_8 по АДРЕСА_1 , у вітальні жилого будинку, на печі, було виявлено та вилучено три паперових згортки, у двох з яких знаходилась подрібнена речовина рослинного походження, а у третьому речовина рослинного походження з насінням, яка, згідно висновку експерта № 1932 від 28 грудня 2018 року є особливо небезпечним засобом, обіг якого заборонено канабісом, масою 5, 18 г у перерахунку на висушену речовину; крім того в господарській будівлі домогосподарства ОСОБА_8 , у правій частині під стіною навпроти входу, на дерев`яній конструкції , під стіною ліворуч від входу, на гумових покришках, а також у лівій її частині на складених на землі дошках і рейках, було виявлено та вилучено фрагменти стебел рослин з листям та верхівковими частинами, які, згідно висновку експерта № 1932 від 28 грудня 2018 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, масою 1298,42 г у перерахунку на висушену речовину, а всього у ОСОБА_8 було виявлено та вилучено особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено, канабісу, масою 1303,6 г у перерахунку на висушену речовину.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.
Не оспорюючи кваліфікацію дій ОСОБА_8 та доведеність його вини у вчиненні кримінального правопорушення, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 засудити за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. Покласти на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені п.п. 1,2 ч. 1, п.2 ч. 2 ст. 76 КК України (в ред. від 07.09.2016).
Апеляційні доводи мотивує тим, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про винуватість ОСОБА_8 в інкримінованому йому злочині, однак при покладенні обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та не вказав редакцію застосованого закону.
Зауважує, що суд поклав на ОСОБА_8 додатковий обов`язок не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Однак засуджений вчинив злочин у 2018 році, тобто на час дії ст. 76 КК України в ред. від 07.09.2016, яка передбачала необхідність погоджувати виїзд за кордон з будь-якою метою, а не лише для проживання. Тому вважає, що суд безпідставно зменшив обсяг обмежень, що застосовані до засудженого при звільненні від відбування покарання з іспитовим строком.

Позиції учасників судового провадження.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з огляду на наступне.

Мотиви Суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Звільняючи ОСОБА_8 від призначеного вироком суду покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, суд поклав на останнього обов`язки, визначені ст. 76 КК України, серед яких заборона не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення 22 грудня 2018 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Стаття 76 КК України в редакції Закону від 07.09.2016 передбачала можливість покладення на особу обов`язкок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Дана норма КК України діяла до 11.01.2019 року.
Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду від 15.04.2019 внесено виправлення у вирок суду від 12.03.2019 та викладено абзац третій резолютивної частини у наступній редакції:
«Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації».
Колегія суддів вважає, що в даному випадку суд першої інстанції вірно застосував статтю КК України, яка діяла на час вчинення злочину, але вирішуючи питання про виправлення описки згідно ст. 379 КК України погіршив становище обвинуваченого порівняно із вироком суду від 12.03.2019.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно ч. 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
Як вбачається із змісту ст. 379 КПК України, описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо).
Також, під описками слід розуміти, неправильне написання слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат та строків.
Отже, виправлення допущених у вироку та ухвалі описок чи арифметичних помилок допускається, якщо при цьому не зачіпається суть цих судових рішень.
Таким чином, ухвала Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 15.04.2019 про виправлення описки суперечить ст. 379 КК України та погіршує становище обвинуваченого, а тому підлягає скасуванню.
Окрім того, покладаючи на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язок не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, суд першої інстанції не мотивував необхідність його застосування, зважаючи що він не є обов`язковим.
Враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого ОСОБА_8 , Суд не вбачає підстав для покладення додаткових обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
Вказане свідчить, що суд першої інстанції при постановленні вироку щодо допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що відповідно до вимог п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 409, ст. 412 КПК України є підставою для зміни вироку суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 413, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
апеляційну скаргу заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_7 задовольнити частково.

Скасувати ухвалу Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 15.04.2019, якою внесено виправлення у вирок суду від 12.03.2019.

Вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 12.03.2019 відносно ОСОБА_8 в частині застосування ст. 76 КК України - змінити.

Виключити з вироку обов`язок покладений на обвинуваченого згідно ст. 76 КК України - не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4