Справа № 484/2644/19
Провадження: № 1-кп/484/354/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2019р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді: - ОСОБА_1

секретар судового засідання: - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000999, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області, громадянина України, вдівця, який неповнолітніх дітей не має, має середню спеціальну освіту, не працює, є пенсіонером, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , є таким, що не має судимостей в силу ст.. 89 КК України,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
за участю сторін учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_7
УСТАНОВИВ:

12.05.2019р. приблизно о 19:00 год. ОСОБА_3 знаходився на пасовищі біля лісосмуги, яка розташована на краю села Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області, де випасав свою худобу. Близько 19.30 год. того ж дня, повертаючись додому одна із корів ОСОБА_3 зайшла до подвір`я домоволодіння ОСОБА_8 , яка являється співмешканкою потерпілого ОСОБА_6 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Внаслідок цього, між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , на ґрунті неприязних відносин, що виникли раптово, відбувся конфлікт під час якого обвинувачений розуміючи протиправний характер своїх дій, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_6 один удар палицею в ділянку лівого тім`яного бугра, спричинивши ОСОБА_6 легкі тілесні шкодження у виді забійної рани в ділянці тім`яного бугра. Нанесення удару ОСОБА_3 перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з отриманими ОСОБА_6 тілесними ушкодженнями.

Обвинувачений на судовому засіданні свою вину визнав частково, вказуючи, що 12.05.2019. приблизно о 19:00год. від гнав худобу. Його бичок зайшов на територію двору, де проживає потерпілий. Він хотів вигнати бичка та також зайшов до вказаного двору та побачив, як потерпілий коле вилами бичка у бік. Після цього потерпілий замахнувся вилами, цілячись бичку у голову. Він злякався, що потерпілий вб`є бичка, підійшов до ОСОБА_6 та наніс йому удар у шию зліва палицею, яку тримав у правій руці. Потерпілий впав на коліна. Приблизно через хвилину потерпілий піднявся з колін, взяв вила, які випали з його рук, та став йому погрожувати. Потерпілий не встиг на нього замахнутись, як він наніс ще один удар палицею у шию потерпілого у те ж місце. Потерпілий знову впав на коліна. Вказав, що наносячи удари потерпілому, він захищав свого битка та себе.

Однак вина обвинуваченого за обставин, викладений в обвинувальному акті, повністю підтверджується доказами, дослідженими під час розгляду справи.
Так пояснення обвинуваченого спростовуються поясненнями потерпілого, який пояснив, що 12.05.2019р. приблизно о 19:00год. бичок обвинуваченого зайшов на його подвір`я. Він взяв вила та став намагатись вигнати бичка. В цей час він відчув удар по голові ззаду, який прийшовся у ліву тім`яну частину, та втратив свідомість. Чим наніс удар обвинувачений, він не бачив. Через деякий час він отямився. Приблизно через 30-40хв. приїхала «швидка допомога», яка надала йому першу допомогу. Наступного дня він звернувся до лікаря. Вилами він нікому не погрожував. Вважав, що обставини, викладені у обвинувальному акт викладені правильно.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що вони з ОСОБА_6 разом проживають однією сім`єю. 12.05.2019р. бичок та теличка ОСОБА_3 зайшли на їх подвір`я. Вона це бачила, та покликала потерпілого, який був у хаті, щоб він допоміг вигнати худобу. ОСОБА_6 взяв лозинку та намагався вигнати теличку. В цей час через хвіртку зайшов обвинувачений, підійшов близько до потерпілого та шматком цеглини, довжиною приблизно 10см, яку тримав правою рукою, наніс удар потерпілому по голові ззаду у ліву частину. ОСОБА_6 втратив свідомість. Вона викликала «швидку допомогу» та працівників поліції. До тями потерпілий прийшов через хвилин 20.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що її домоволодіння знаходиться навпроти домоволодіння, де проживає потерпілий. Вона бачила конфлікт між обвинуваченим та потерпілим, який виник через те, що бичок обвинуваченого зайшов на подвір`я потерпілого. Також вона бачила, як обвинувачений замахнувся на потерпілого, при цьому вони не перебували обличчям один до одного. Що було в руці у обвинуваченого вона не бачила, але це точно не була палка. Також вона бачила як впав потерпілий.
Однак пояснення вказаних свідків в частині предмета, яким був нанесений удар потерпілому, спростовуються висновком експерта №230 від 30.05.2019р., відповідно до якого експертом був оглянутий потерпілий та при огляді виявлена в ділянці тім`яного бугру зліва лінійна рана з ознаками загоєння та зроблений висновок, згідно якого у ОСОБА_6 виявлена забійна рана в ділянці лівого тім`яного бугру. Дане тілесне ушкодження могло утворитись в строк, вказаний в ухвали (12.05.2019р.) від дії тупого твердого предмету з видовжиною по верхньою (дерев`яна палка) і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Вищевказане тілесне ушкодження при падінні з висоти власного зросту утворитись не могли. Потерпілому нанесено не менше одного удару.
Викладене свідчить про те, що удар потерпілому був нанесений твердим предметом у тім`яну ділянку з видовжиною по верхньою, що виключає нанесення удару потерпілому невеликим шматком цеглини.
Також вказаний висновок експерта повністю спростовує пояснення обвинуваченого в частині механізму нанесенням ним удару потерпілому.
Свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що він був присутнім під час конфлікту між обвинуваченим та потерпілим та бачив, як обвинувачений підійшов до потерпілого ззаду на наніс йому один удар палкою, яку тримав у правій руці, замахнувшись зверху. Удар прийшовся у голову, але куди точно, він не може сказати.
Під час дебатів, потерпілий вказав, що він не згодний з тяжкістю тілесного ушкодження, яка була визначена експертом, однак під час судового розгляду жодних клопотань з цього приводу він не заявляв, під час підготовчого та судового засідання вказав, що жодних зауважень до обвинувального акту не має, та погодився з обставинами, викладеними в обвинувальному акті.
Отже, розгляд провадження відбувався на підставі ч.1 ст. 337 КПК України лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Фактичні обставини злочину свідчать про те, що обвинувачений 12.05.2019р. на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 умисно наніс ОСОБА_6 один удар палицею в ділянку лівого тім`яного бугра, спричинивши легкі тілесні ушкодження.

Отже, суд вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані органами досудового слідства за ч.1 ст. 125 КК України як спричинення умисних легких тілесних ушкоджень.

Відповідно до вимог, викладених в п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання»при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст.. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Обираючи міру покарання суд враховує, що обвинувачений вчинив злочин невеликої тяжкості, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, не працює, є пенсіонером.

Обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлені.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання передбачене санкцією ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу максимального розміру, яке буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів, оскільки інші види покарання, передбачені санкцією ч.1 ст. 125 КК України, не можуть буди призначені обвинуваченому.
Речові докази та витрати на залучення експертів відсутні, запобіжний захід не обрився, цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити, що обвинувачений, захисник, потерпілий, його представник мають право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя: ОСОБА_1