Номер провадження: 11-кп/813/1042/19
Номер справи місцевого суду: 521/3699/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.08.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах засудженого ОСОБА_8 , на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 08 травня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_8 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Яски, Біляївського району, Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, до засудження не працював, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засудженого 28 лютого 2017 року Приморським районним судом м.Одеси за ч.2 ст.186, ст.69 КК України до 2 років 6 місяців 30 днів позбавлення волі, на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення за період з 15.09.2015 року по 30.12.2016 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Вироком Одеського апеляційного суду від 30.01.2019 року був скасований вирок першої інстанції в частині призначення покарання та ОСОБА_8 засуджений за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення за період з 15.09.2015 року по 30.12.2016 року та за період з 22.01.2019 року 30.01.2019 року включно з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 08 травня 2019 року було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Прийняте рішення суд обґрунтував тим, що клопотання засудженого ОСОБА_8 не містить переконливих даних про те, що на теперішній час своєю поведінкою і працею ОСОБА_8 довів, що став на шлях виправлення, оскільки згідно з наданими до суду матеріалами за період відбування покарання в Одеській виправній колонії №14 не був працевлаштований, не мав заохочень та до дисциплінарної відповідальності не притягувався, не приймав участі у заходах з благоустрою установи та роботі самодіяльних організацій. Також рішенням комісії установи ОВК №14 від 20 лютого 2019 року було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу суду та застосувати до ОСОБА_8 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Доводи апеляційної скарги огранував тим, що його підзахисний не має обов`язків щодо відшкодування потерпілому шкоди завданої внаслідок вчинення злочину, на протязі досудового розслідування та під час судового розгляду він давав правдиві свідчення, не намагався ухилитись від відповідальності за вчинений злочин, деякий час перебував на волі і навіть працевлаштувався охоронцем. Також зазначив, що ОСОБА_8 має сім`ю і позитивно характеризується за місцем проживання. На переконання захисника за час відбування покарання ОСОБА_8 став на шлях виправлення.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження за заявою засудженого та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до положень ст.81 КК України до засудженого, що відбуває покарання у виді позбавлення волі і сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. При цьому умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Отже, зі змісту вказаної норми права випливає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за наявності таких обов`язкових умов, як відбування покарання у виді позбавлення волі, доведення засудженим свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, фактичне відбуття встановленої законом частини призначеного покарання в залежності від класифікації злочину за ступенем тяжкості, формою вини та об`єктом суспільно-небезпечного посягання, наявності попередніх судимостей.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.

З матеріалів провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_8 на момент розгляду в суді його заяви про умовно-дострокове звільнення відбув більше двох третин строку покарання у виді 4 років позбавлення волі призначеного йому за вироком Одеського апеляційного суду від 30 січня 2019 року.

Разом з цим, апеляційний суд зазначає, що частина призначеного ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі була перерахована засудженому з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за правилами ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_8 довів своє виправлення апеляційний суд визнає необґрунтованими. Сумлінна поведінка та ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого, який відповідно до характеристики адміністрації колонії за період тримання в ДУ «Одеська виправна колонія №14» характеризувався посередньо, не мав заохочень та не був працевлаштований на виробництві установи.

Крім того, ОСОБА_8 не приймає участі в реалізації програм диференційованого виховного впливу та у організації виховних заходів, не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, не приймає участі у роботі самодіяльних організацій, до виконання робіт з благоустрою установи відноситься безвідповідально.

Апеляційний суд приймає до уваги, що 20 лютого 2019 року комісією установи ОВК №14 було розглянуто матеріали стосовно умовно-дострокового звільнення ОСОБА_8 , але засудженому було відмовлено, як такому, що не довів свого виправлення.

Апеляційний суд враховує особу засудженого ОСОБА_8 , який хочу вважається таким, що не має судимостей на підставі положень ст.89 КК України, проте раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного злочину, за що відбував реальний терміни ув`язнення.

При цьому засуджений ОСОБА_8 вже звільнявся умовно-достроково на невідбутий строк покарання 1 рік 3 місяця 2 дні за попередньою судимістю, проте належних висновків для себе він не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин, що характеризує ОСОБА_8 з негативної сторони.

З цих підстав апеляційний суд вважає, що на даний час призначене ОСОБА_8 покарання не досягло мети його призначення та не призвело до достатніх позитивних змін в особистості засудженого, а тому не вбачає підстав для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 08 травня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3