КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу цивільного позивача ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 серпня 2019 року,-

В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання цивільного позивача ОСОБА_5 про арешт поточних рахунків Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000465 від 05.07.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що відповідно абзацу 2 частини 1 статті 173 КПК України заборонено арешт майна/коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання було відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, цивільний позивач ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 серпня 2019 року, постановити нову ухвалу, якою зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб перерахувати кошти апелянта з доходом від їх незаконного користування на депозитний рахунок суду до вирішення справи по суті.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу вказує на те, що кримінальним правопорушенням уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб умисно не виконано його особисте зобов`язання, що призвело до спричинення шкоди апелянту в особливо великих розмірах. Як вважає апелянт, посилання слідчого судді на заборону арешту майна Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до вимог ч. 1ст. 173 КПК України, не позбавляє Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в подальшому отримувати незаконний дохід від користування коштами апелянта, тому оскаржувана ухвала, якою відмовлено у задоволенні клопотання про арешт майна, є немотивованою.
Щодо пропущення строку на апеляційне оскарження, то, як зазначає апелянт, розгляд клопотання проводився без виклику апелянта, про наявність оскаржуваної ухвали йому стало відомо лише 18.09.2019 року з реєстру судових рішень.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Враховуючи ті обставини, що розгляд вказаного клопотання про арешт майна відбувся у відсутність учасників судового провадження, про наявність оскаржуваного рішення апелянту стало відомо лише 18.09.2019 року, колегія суддів, виходячи з положень ст. 395 КПК України, погоджуються з доводами апелянта про своєчасність оскарження ухвали слідчого судді.

Як вбачається з наданих матеріалів справи, на розгляд слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання цивільного позивача ОСОБА_5 про арешт поточних рахунків Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у кримінальному провадженні №0006465 від 05.07.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 29 серпня 2019 року у задоволенні вказаного клопотання цивільного позивача ОСОБА_5 про арешт поточних рахунків Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було відмовлено, з посиланням на те, що відповідно пункту другого частини першої статті 173 КПК України законодавцем заборонено арешт майна/коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді та вважає його належним чином обґрунтованим.

Так, відповідно абзацу другого частини першої статті 173 КПК України, не допускається арешт майна/коштів банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, а також майна/коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Таким чином, як правильно вказав слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду, законодавцем прямо заборонено арешт майна/коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

При цьому, доводи апеляційної скарги про можливість такого арешту майна, у зв`язку з тим, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб умисно не виконав покладене на нього особисте зобов`язання, що привело до спричинення шкоди апелянту в особливо великих розмірах, є неспроможними та спростовують наведеними вище обставинами.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини у справі, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а:
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 серпня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання цивільного позивача ОСОБА_5 про арешт поточних рахунків Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000465 від 05.07.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, - залишити без змін, а апеляційну скаргу цивільного позивача ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/5666/2019 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_6
Доповідач: ОСОБА_1