Категорія:арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 серпня 2019 року про арешт майна (ЄРДР № 0002033),

В С Т А Н О В И В

Слідчий СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням, погодженим із прокурором Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про арешт рухомого майна - транспортного засобу марки "Renault Dokker", 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 та ключ до запалювання, які перебувають у власності ОСОБА_8 .

Клопотання мотивує тим, що за фактом шахрайства до ЄРДР 08 червня 2019 року за №0002033 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення з попередньою кваліфікацією за ч.4 ст.190 КК України. З огляду на сукупність реальних підстав та розумних підозр вважати, що автомобіль може бути використаний як доказ вчинення злочину, а тому з метою його збереження, запобігання можливості його пошкодження чи повторного відчуження, наявні обґрунтовані підстави для його задоволення.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя своє рішення мотивував доведеністю наявністю підстав вважати, що автомобіль та свідоцтво про реєстрацію права власності на нього є речовим доказом, в розумінні положень ст.98 КПК України та зваживши на його значимість в ході досудового розслідування, а також з метою збереження та необхідністю проведення ряду експертних досліджень з метою всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин провадження, дійшов висновку про накладення арешту на майно: транспортний засіб марки "Renault Dokker", 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 та ключ до запалювання, які перебувають у власності ОСОБА_8 .

Не погоджуючись із таким рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вказує про його незаконність через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що спірний транспортний засіб не відповідає критеріям ст.98 КПК України, не доведено обгрунтованість підозри та достатність доказів, що доводять вчинення злочину. Не доведено слідчим і незаконності набуття ОСОБА_8 права власності на зазначений автомобіль, а застосований слідчим суддею спосіб арешту майна не є найменш обтяжливим, в розумінні положень ст.173 КПК України. У зв`язку із цим, просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання про арешт майна, відмовити.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, представника власника майна, який подану ним апеляцію підтримав, просив задовольнити, прокурора, який відносно її задоволення заперечив, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Згідно із ч.2 ст.131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 173 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, поряд з іншими обставинами, наслідки арешту майна для третіх осіб.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна є видом втручання у право на мирне володіння майном, що закріплено у ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини втручання у це право має мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Зазначені вимоги у контексті застосування заходів забезпечення кримінального провадження вимагаються визначення статусу суб`єкта, майно якого підлягає арешту у кримінальному провадженні та законної мети здійснення такого обмеження відповідного права.

08 червня 2019 року за фактом шахрайства до ЄРДР за №0002033 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення з попередньою його кваліфікацією за ч.4 ст.190 КК України.

За результатами проведення слідчих (розшукових) дій встановлено, що внаслідок підробки офіційного документа було двічі здійснено перереєстрацію спірного транспортного засобу та зареєстрованого його на іншу особу. Останнім власником якого, на підставі договору купівлі-продажу від 08 лютого 2018 року, є ОСОБА_8 .

Постановою слідчого від 10 червня 2019 року автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу у даному кримінальному провадженні визнані речовим доказом.

Проте, як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції, стороною обвинувачення об`єктивно не доведено наявність обґрунтованих підстав для накладення арешту на автомобіль, свідоцтво про його реєстрацію та ключ запалювання.

Те, що це майно могло бути знаряддям вчинення злочину, здобуте внаслідок злочинної діяльності, в тому числі його власника - ОСОБА_8 , чи зберегло на собі сліди такої діяльності не зміг довести прокурор і в суді апеляційної інстанції, а висновок слідчого судді про підставність заявленого слідчим клопотання про арешт майна, зроблений без урахування вимог розумності та співмірності такого обмеження, в тому числі інтересам третіх осіб.

Більше того, апеляційний суд враховує, що вищевказане майно фактично рік перебувало під арештом, згідно рішення слідчого судді від 19 липня 2018 року в рамках кримінального провадження за ч.1 ст.358 КК України, яке було закрито /а.к. 51-52/.

В подальшому, питання про арешт такого майна повторно було предметом судового розгляду, за наслідками розгляду якого ухвалою слідчої судді від 09 липня 2019 року в задоволенні клопотання слідчого було відмовлено /а.к. 48-50/.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, розглянувши клопотання, необгрунтовано його задовольнив і таке своє рішення, окрім того, що майно є речовим доказом, належним чином не мотивував, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу слідчого судді скасувати та повністю відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 серпня 2019 року про арешт транспортного засобу марки "Renault Dokker", 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 та ключа до запалювання, які перебувають у власності ОСОБА_8 - скасувати.

В задоволенні клопотання слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 про арешт майна відмовити.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: