Справа № 338/910/19
Провадження № 11-кп/4808/422/19
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду у складі :

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря с/з ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_9 ,

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

представника потерпілих- адвоката ОСОБА_12 ,

потерпілої ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за апеляційними скаргами (далі АС) заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_14 та потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , на вирок Богородчанського районного суду від 02 вересня 2019 року по кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, (злочину) передбаченого ч.2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК),-

в с т а н о в и л а:

Вказаним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Івано-Франківськ, мешканець АДРЕСА_1 , директор ПП «Ветеринарія», з вищою освітою, одружений, раніше не судимий, громадянин України, -

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК, та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК від відбування основного покарання ОСОБА_8 звільнено з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно до ст.76 КК на ОСОБА_8 покладено певні обов`язки.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 9263,34 грн. витрат за проведення експертиз.

Заставу у розмірі 153680,00 грн. повернуто заставодавцю ОСОБА_15 .

Долю речових доказів вирішено у відповідності до положень ст.100 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

Злочин вчинений, при таких обставинах:

Так, ОСОБА_8 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_16 , а також заподіяло потерпілій ОСОБА_13 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Злочин скоєно за таких обставин:

09 травня 2019 року приблизно о 20 годині 35 хвилин, водій ОСОБА_10 , керуючи автомобілем марки «MERCEDES-BENZ SPRINTER-316», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався автодорогою Н-09 Мукачево-Львів, вулицею Шевченка в селищі Богородчани Богородчанського району Івано-Франківської області у напрямку центру селища, та наближався до нерегульованого перехрестя із вул.Об`їзною, яка по ходу руху його автомобіля примикає справа. Згідно з встановленими дорожніми знаками автодорога Н-09, якою рухався ОСОБА_10 , по відношенню до вул. Об`їзної є головною. В салоні автомобіля ОСОБА_10 перевозив двох пасажирів : дружину ОСОБА_11 та малолітню дочку ОСОБА_16 , 2011 року народження.

В цей час вул.Об`їзною до перехрестя, керуючи автомобілем марки «FORD MONDEO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , наближався водій ОСОБА_8 , який мав намір на перехресті виконати поворот ліворуч у напрямку м.Надвірної. На передньому сидінні ОСОБА_8 перевозив пасажира свою дружину ОСОБА_13 .

Наближаючись до перехрестя, водій ОСОБА_8 , будучи завчасно поінформованим попереджувальним дорожнім знаком 2.1 «Дати дорогу», не маючи переваги у русі, проігнорував вимоги встановленого дорожнього знаку та вимоги пункту 16.11 Правил дорожнього руху України, згідно з яким на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, перед виїздом на перехрестя не зупинився, щоб дати дорогу автомобілю «MERCEDES-BENZ SPRINTER-316», проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, своєчасно не вжив заходів щодо зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, виїхав на перехрестя, де допустив зіткнення з автомобілем марки «MERCEDES-BENZ SPRINTER-316» під керуванням ОСОБА_10 .

При цьому ОСОБА_8 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме:

- п.1.5, який вказує, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п. 2.3, згідно з яким для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

- п. 10.1, який зобов`язує водія перед будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п. 12.1, відповідно до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

- п. 16.3, згідно з яким у разі необхідності надати переваги у русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором, так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів;

- п. 16.11, який вказує, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

У результаті порушення ОСОБА_8 Правил дорожнього руху України відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пасажирка автомобіля марки «MERCEDES-BENZ SPRINTER-316» ОСОБА_16 згідно з висновком експерта від 04.07.2019 року № 234 отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з синцями, саднами, та забійними ранами в ділянках голови, крововиливами в м`які тканини голови, під м`яку мозкову оболонку з забоєм головного мозку, перелом кісток склепіння та основи черепа, яка ускладнилася набряком та стисненням головного мозку, від яких померла під час транспортування автомобілем швидкої медичної допомоги до лікувального закладу; а пасажир автомобіля «FORD MONDEO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_13 згідно з висновком експерта від 27.06.2019 року № 281 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення, у вигляді закритого перелому лівої ключиці в середній третині.

В АС:

- заступник прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_14 не оспорюючи правильність кваліфікації дій та доведеність вини обвинуваченого, вважає вирок таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Просить скасувати вирок з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Ухвалити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_8 за ч.2 ст.286КК у виді 3 років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки;

- потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_10 вважають, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 судом першої інстанції не в повній мірі враховано суспільну небезпеку скоєного злочину, не враховано позицію потерпілих, які просили обрати покарання згідно із законом, а призначене судом покарання без позбавлення права керувати транспортними засобами не відповідає вимогам ст. 65 КК внаслідок м`якості.

Просять скасувати вирок і ухвалити новий, яким призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

В запереченнях на АС обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 вказують, що вирок єзаконним і обґрунтованим, а АС прокурора і потерпілих - безпідставними.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_3 , пояснення прокурора ОСОБА_7 , та потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та їх представника-адвоката ОСОБА_12 , які підтримали подані АС, просять вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_8 суворіше покарання з призначенням додаткового покарання; пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_9 , потерпілої ОСОБА_13 , які заперечили доводи АС прокурора та потерпілих , просять вирок суду залишити без зміни; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів приходить до висновку, що вони підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Як вбачається з журналу судового засідання та аудіозапису перебігу судового засідання, який міститься на технічному носії інформації, на якому зафіксоване судове провадження в суді першої інстанції, фактичні обставини кримінального правопорушення ніким з учасників судового провадження не оспорювалися і докази відносно них, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК , не досліджувалися, а тому висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин, які не оспорюються і в апеляційній скарзі, згідно з положеннями ч. 2 ст. 394 КПК , перевірці апеляційним судом не підлягають.

Відповідно до ст. 404 КПК , суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину,за який його засуджено, та кваліфікація вчиненого за ч. 2 ст. 286 КК,а саме як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом,що спричинило смерть потерпілої за обставин встановлених судом, у апеляційних скаргах не оспорюються.

Згідно з ст. 409 КПК , підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є, на підставі п. 2 ч. 1 ст.413 цього Кодексу застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.420 КПК суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Доводи апелянтів про безпідставне звільнення обвинуваченого від відбування призначеного за ч. 2 ст. 286 КК покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК , є слушними.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Згідно приписів ст. 75 КК якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України, від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», судам необхідно мати на увазі, що ч. 1 ст. 75 КК передбачено звільнення від відбування лише основного покарання.

З вироку суду першої інстанції вбачається, що суд застосував положення ст. 75 КК до покарання в цілому, тобто до основного покарання у виді позбавлення волі і свідчить про незастосуавння судом першої інстанції закону, який підлягає застосуванню.

Викладені обставини свідчать про неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність, що, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 409; п.1) ч.1 ст. 413 КПК , є підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК , за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Твердження захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 про те, що прокурор безпідставно вказує в АС про те, що обвинувачений ОСОБА_8 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння є необґрунтованим , оскільки ні на досудовому слідстві, ні в під час розгляду справи в першій та апеляційних інстанціях, такий факт не було встановлено.

Разом з тим, посилання захисника-адвоката ОСОБА_9 , про те що в АС як прокурора, так і потерпілих, що вони не відповідають вимогам ст.396 КПК, є не переконливими, оскільки в АС прокурора зазначено назву апеляційного суду правильно, а в АС потерпілих хоча і не точно вказана назва суду апеляційної інстанції, але зазначено в ній про те, що вона адресується апеляційному суду, як суду вищої інстанції.

Колегія суддів визнає, що недотримання вимог безпеки при перевезенні неповнолітнього водієм пасажара ОСОБА_10 .

Призначаючи покарання обвинуваченому із застосуванням ст. 75 КК суд врахував тяжкість вчиненого злочину, наслідки, які настали від його вчинення, характер допущених обвинуваченим Правил дорожнього руху та його ставлення до цих порушень, особу обвинуваченого, вчинив тяжкий злочин з необережності, раніше не судимий, одружений, має постійне місце праці, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, критично оцінює свою протиправну поведінку та готовий нести кримінальну відповідальність, обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та обставини, які обтяжують покарання вчинення злочину не встановлено.

З огляду на наведене суд дійшов висновку про призначення покарання обвинуваченому за ч. 2 ст. 286 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки без позбавленням права керувати транспортними засобами, звільнивши обвинуваченого, на підставі ст.75 КК від покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку 2 роки, поклавши обов`язки,передбачені ст. 76 цього ж Кодексу , з таким висновком не погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Суд належним чином не мотивував, свого рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК , не обґрунтував підстав, з яких він дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_8 без відбування реального покарання.

З урахуванням вказаних обставин, на переконання колегії суддів, застосування щодо ОСОБА_8 положень ст. 75 КК, є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність,оскільки не сприяє меті покарання та недостатнє для виправлення обвинуваченого і вчинення попередження нових злочинів через це вирок у цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.

При призначенні покарання, колегія суддів, відповідно до ст. 65 КК, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину обвинуваченим ОСОБА_8 , який згідно ст. 12 цього ж Кодексу є тяжким злочином з необережності, наслідки, які настали від його вчинення, а саме - смерть потерпілої, через грубе порушення правил дорожнього руху обвинуваченим, а також дані про особу обвинуваченого, що раніше не судимий, одружений, має постійне місце праці, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, критично оцінює свою протиправну поведінку та готовий нести кримінальну відповідальність. Обставини, які пом`якшують покарання колегія суддів визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування збитків потерпілим.

Обставин, які обтяжують покарання вчинення злочину не встановлено.

У зв`язку з наведеним вище, колегія суддів приходить до висновку, що покарання ОСОБА_8 повинно бути призначено у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК на строк, визначений судом першої інстанції, який не є максимальним у межах санкції вказаної норми. Таке покарання, колегія суддів вважає, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів. Що стосується додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, то таке підлягає застосуванню у максимальному розмірі, адже воно покликане запобігти можливому вчиненню обвинуваченим злочинів у майбутньому і сприятиме його виправленню та перевихованню, як учасника дорожнього руху.

Постановляючи новий вирок в частині призначення покарання, обвинуваченому ОСОБА_8 колегія суддів вважає, що в решті оскаржуваний вирок суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, оскільки не суперечить вимогам чинного кримінального та кримінального процесуального законодавства України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405,407, ,409,414 , 418, 420 КПК колегія суддів, -

постановила:

Апеляційні скарги: заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_14 , потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 задовольнити.

Вирок Богородчанського районного суду від 02 вересня 2019 року щодо ОСОБА_8 в частині призначення покарання із звільненням від відбування на підставі ст.ст.75, 76 КК - скасувати.

Визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

У решті вирок залишити без змін.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з часу затримання, при зверненні вироку до виконання.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу проголошення.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому ОСОБА_8 та прокурору.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду ОСОБА_3