Справа № 712/15/16-к
Провадження № 1-кп/712/26/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2019 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого/судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження № 0000001 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вереміївка, Чорнобаївського району, Черкаської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, не працюючого, одруженого, проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Органами досудового слідства ОСОБА_8 , обвинувачується в тому, що він будучи співробітником СКР Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області, 10.11.2012 року близько 23-50 год. керуючи автомобілем «ВАЗ 21099» д.н. НОМЕР_1 та рухаючись від вул. Корольова по вул. Сумгїтській, в напрямку вул. Ярославська в м. Черкаси по дорозі з двохстороннім рухом, яка має три смуги для руху в одному напрямку, під`їжджаючи у лівій крайній смузі вул. Сумгаїтська до регульованого перехрестя біля супермаркету «Фуршет», в порушення п.п. 1.3, 12.4, 11.4 ПДР України, при цьому рухаючись у населенному пункті зі швидкістю 87-90 км./год., що перевищує дозволену, перетнув подвійну суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки, виїхав на зустрічний бік дороги, де застосувавши екстренне гальмування, вчинив зіткнення з автомобілем «Деу-Нексія» д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , який відповідно до п.п. 9.2б), 9.4, 10.4 ПДР України у цей момент виконував маневр розвороту у розриві подвійної суцільної лінії горизонтальної дорожньої розмітки, передбаченої п. 1.3 ПДР України. В результаті зіткнення відбулись значні пошкодження обох транспортних засобів.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Деу-Нексія» д.н. НОМЕР_2 ОСОБА_7 , відповідно до висновку експерта № 22 м/д від 22.01.2013 року, отримав ушкодження у вигляді травми голов из переломом основи черепа зліва, забоєм головного мозку, раною м`яких тканин голови, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя, забої м`яких тканин шийного відділу хребта, грудної клітини до категорії легких тілесних ушкоджень.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспортного засобу, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжке тілесне ушкодження

Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України не визнав та пояснив, що 10.11.2012 року дійсно керував автомобілем «ВАЗ 21099» д.н. НОМЕР_1 , рухався по вул. Сумгаїтській в бік вул. 30 р. Перемоги в м. Черкаси. Перед ним рухався автомобіль «Деу Нексія», який не увімкнувши поворот, почав здійснювати розворот. Він застосував екстренне гальмування, від чого автомобіль винесло за зустрічну смугу і відбулося зіткнення. Вважає, що у потерпілого ОСОБА_7 мають місце легкі тілесні ушкодження.

На думку державного обвинувачення, вина ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому правопорушенні доводиться зібраними в ході досудового розслідування по справі доказами матеріалами кримінального провадження № 0000001 в 1-му томі (згідно опису), які надано на адресу суду, зокрема: протоколом огляду місця події від 11.11.2012 року зі схемою місця події; фототаблицею від 11.11.2012 року; висновком судово-медичного обстеження № 389 м/д від 27.11.2012 року; висновком судово-медичної експертизи № 22 від 22.01.213 року; протоколами перевірки та огляду технічного стану транспортних засобів від 11.11.2012 року; висновком судово - автотехнічної експертизи № 4/7 від 07.02.2013 року.

Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, в результаті повного, об`єктивного і всебічного їх дослідження в судовому засіданні, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України не знайшла свого підтвердження здобутими та дослідженими у ході розгляду справи доказами, а тому є недоведеною.

Так, суд при розгляді справи в межах оголошеної ОСОБА_8 підозри, безпосередньо допитавши обвинуваченого, потерпілого, оглянувши документи та вивчивши всі матеріали кримінального провадження, заслухавши міркування і доводи прокурора, захисника, приходить до переконання, що дані досудового розслідування не підтверджують оголошеної обвинуваченому підозри, виходячи з наступного.

Згідно статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Стаття 84 КПК України передбачає, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Враховуючи вищевказані норми закону, суд не розцінює надані стороною державного обвинувачення докази, як докази вини обвинуваченого ОСОБА_8 з наступних підстав.

Допитані в ході судового розгляду справи потерпілий, свідки та експерти пояснили суду наступне:

-потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що в листопаді 2012 року він виїхав із території АЗС «ОККО» по вул. Сумгаїтській в м. Черкаси та направився в бік «Епіцентра». Позаду автомобіля не було. Перестроюючись в третій ряд, увімкнув поворот і пішов на розворот. Після чого відбулося зіткнення. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має;

-свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що 10.11.2012 року відпочивали в ресторані «Государь» в м. Черкаси, попросили ОСОБА_8 відвезти її додому. Їхали по вул. Сумгаїтській, біля магазину «Фуршет» побачили, як від магазину виїжджає автомобіль і починає розвертатись через смугу, по якій вони їхали на зустрічну смугу. Після чого відбулося зіткнення. Внаслідок ДТП вона отримала незначні пошкодження, тому поїхала додому;

-свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що в листопаді 2012 року працював слідчим по ДТП, перебував на чергуванні. Надійшло повідомлення про ДТП по вул. Сумгаїтській. Виїхав на місце пригоди, зафіксував зіткнення, опитав водія та свідків події. На наступний день доповів керівництву про те, що немає підстав для порушення кримінальної справи. Після чого направив матеріали для проведення перевірки. Він складав схему ДТП, обидва автомобілі знаходилися на зустрічній смузі. На той момент йому не було відомо про те, що ОСОБА_8 являється працівником міліції. Перший діагноз був встановлений потерпілому у формі припущення. Під час того, як він відбирав пояснення у потерпілого, на ньому явних пошкоджень, а саме переломів чи загіпсованості не було;

-свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснив, що в листопаді 2012 року працював інспектором по оформленню ДТП. На місці пригоди було два автомобілі. Один автомобіль виїжджав з прилеглої території магазину «Фуршет», а інший автомобіль рухався по вул. Сумгаїтській в бік вул. 30 р. Перемоги. Водій ОСОБА_8 не перебував в стані алкогольного сп`яніння. Іншого водія він не пам`ятає;

-експерт ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснив, що проводив судово-медичну експертизу відносно ОСОБА_7 від 14.01.2013 року, згідно якої встановлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Крім того, він разом з експертом ОСОБА_13 проводив додаткову судово-медичну експертизу 09.08.2013 року, згідно якої встановлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Ступінь тяжкості тілесних ушкоджень змінилася, оскільки надавалися додаткові дані. Вини витребували диск по комп`ютерній томографії головного мозку. Перелом виявлено не було. Вони покладалися на висновок рентгенолога, тому зробили висновок про легкі тілесні ушкодження. Він вважає, що потерпілий отримав легкі тілесні ушкодження.

-експерт ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснив, що проводив комісійну судово-медичну експертизу № 34-к від 25.07.2014 року, згідно якої встановлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

-експерт ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснив, що проводив комісійну судово-медичну експертизу № 34-к від 25.07.2014 року, згідно якої встановлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Висновки різняться, оскільки не було надано даних про отримані тяжкі тілесні ушкодження. Він вважає, що у ОСОБА_7 мали місце легкі тілесні ушкодження;

-експерт ОСОБА_15 у судовому засіданні пояснив, що у ОСОБА_7 мали місце легкі тілесні ушкодження.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що покази допитаного потерпілого, свідків та експертів не вказують на доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України через те, що не містять жодних даних, які б вказували що в діянні ОСОБА_8 є склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України.

Досліджені в ході судового розгляду матеріали кримінального провадження, а саме:

- висновок судово-медичного обстеження № 389 м/д від 27.11.2012 року, згідно якого у ОСОБА_7 мали місце травма голови з переломом основи черепа зліва, забій головного мозку, рана м`яких тканин голови, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як такі що небезпечні для життя. Забої м`яких тканин шийного відділу хребта, грудної клітки відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень;
- протокол огляду місця пригоди, схема, згідно яких було зафіксовано сліди на місці дорожньо - транспортної пригоди за адресою: м. Черкаси, вул. Сумгаїтська та фототаблиця до протоколу огляду місця події ДТП, де зокрема на вузлових фотознімках № 14-22 зафіксовані пошкодження автомобілів;
- висновок судово-медичної експертизи № 22 м/д від 22.01.13 року, згідно якої у ОСОБА_7 з урахуванням медкарти мали місце ушкодження: травма голови з переломом основи черепа зліва, забоєм головного мозку, раною м`яких тканин голови; забої м`яких тканин шийного відділу хребта, грудної клітки. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, могли виникнути в час та при обставинах, вказаних в постанові про призначення експертизи та відносяться: травма голови з переломом основи черепа зліва, забоєм головного мозку, раною м`яких тканин голови - до категорії тяжких тілесних ушкоджень як такі, що небезпечні для життя; забої м`яких тканин шийного відділу хребта, грудної клітки - до категорії легких тілесних ушкоджень;
- протокол огляду та перевірки технічного стану транспортного засобу «ВАЗ 21099» д.н. НОМЕР_1 . Зовнішні пошкодження: деформація металу з пошкодження лако - фарбового покриття капоту, переднього правого та лівого крила з напрямком деформаційних зусиль спереду - назад. Деформація переднього бамперу та решітки радіатору, з напрямком деформаційних зусиль спереду - назад. Деформація рульового колеса. Нашарування речовини сірого кольору на капоті;

- протокол огляду та перевірки технічного стану транспортного засобу «Деу-Нексія» д.н. НОМЕР_2 . Зовнішні пошкодження: передня та задня ліві дверки, скло задньої лівої дверки, лівий поріг, заднє ліве крило, заднє ліве колесо. Загальний напрямок деформаційних зусиль зліва - направо. Внутрішні пошкодження: панель передніх та задніх лівих дверей;

- висновк судово-автотехнічної експертизи № 4/7 від 07.02.2013 року, згідно якого: дослідження, проведені по обставинам даної ДТП, які вказані в постанові про призначення експертизи свідчать про те, що в даному випадку в причинному зв`язку із виникненням даної ДТП знаходиться виїзд автомобіля ВАЗ - 21099 на призначений для зустрічного руху бік дороги, тобто невідповідності вимогам подвійної суцільної лінії горизонтальної дорожньої розмітки 1.3. ПДР України та вимогам п.11.4 ПДРУкраїни у діях водія автомобіля «ВАЗ - 21099» д/н Таранухи С.В.;

Зазначені матеріали кримінального провадження також не вказують на доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

У зв`язку з не визнанням вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України судом було призначено ряд судово-медичних експертиз, висновки яких вказують на наступне:

Згідно висновку додаткової судово-медичної експертизи № 1444 від 09.08.2013 року, у ОСОБА_7 мали місце наступні тілесні ушкодження: забій головного мозку легкого ступеня; рана м`яких тканин голови; забої м`яких тканин шийного відділу хребта, грудної клітки, по ступеню тяжкості кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (Том 1 а.с. 110-112);

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 34-к від 25.07.2014 року, у ОСОБА_7 мали місце наступні тілесні ушкодження: забій головного мозку легкого ступеня, рана м`яких тканин голови, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (Том 1. а.с. 160-168);

Згідно висновку комплексної судово-медичної експертизи від 1 від 23.01.2019 року, у ОСОБА_7 мали місце тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми: забою головного мозку легкого ступеня, рани м`яких тканин голови. Вказані ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. При вивченні комісією рентгенологів обласної лікарні та комісією судово-медичних експертів рентген знімків та дисків КТ - перелому великого крила основної кістки зліва та черепі не виявлено і тому по ступеню тяжкості не оцінювався. Діагноз: забій м`яких тканин шийного відділу хребта, грудної клітки не підтверджено об`єктивною клінічною картиною і тому по ступеню тяжкості не оцінювався.

З даних висновків вбачається, що внаслідок ДТП потерпілий ОСОБА_7 отримав легкі тілесні ушкодження, даний факт також був підтверджений експертами, що були безпосередньо допитані під час судового розгляду.

Обов`язок доказування обставин за обвинуваченням, належності та допустимості доказів покладається в даному випадку на слідчого, прокурора й не може перекладатись на обвинувачених.
Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Статтею 7 КПК України закріплені загальні засади кримінального провадження, серед яких є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.
За ч.1, 2 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно ч.1, 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Частинами 2, 3, 4 ст. 17 КПК України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Повідомлення про підозру, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи, якщо їх неможливо усунути, тлумачаться на користь такої особи.
З ч.1 ст. 91 КПК України вбачається, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Згідно ч.1, 2 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.
Відповідно до ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Такий обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».
Статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». Так, у справі «Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 р. (п. 146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину, обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).
Оцінюючи в сукупності досліджені під час судового розгляду докази з точки зору достатності та взаємозв`язку і приймаючи до уваги, що інших доказів, які б беззаперечно, без сумніву доводили вину обвинуваченого ОСОБА_8 стороною обвинувачення після опитування щодо бажання доповнити судовий розгляд надано не було, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення не доведено в судовому засіданні, а усі припущення й сумніви стосовно доведеності вини обвинуваченого слід тлумачити на його користь.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, про необхідність постановлення відносно ОСОБА_8 виправдувального вироку, оскільки не доведено вчинення ним кримінального правопорушення у вигляді порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспортного засобу, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжке тілесне ушкодження.
Цивільний позов потерпілим ОСОБА_16 не заявлено.

Цивільний позов, заявлений прокурором в інтересах Черкаської міської ради, третя особа: «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» за лікування потерпілого ОСОБА_7 в сумі 3537,92 грн. підлягає до залишення без розгляду, на підставі ст. 129 КПК України.

Питання розподілу процесуальних витрат за проведення по справі автотехнічної експертизи в сумі 1961,60 грн., судом не вирішується, оскільки ч. 2 ст. 124 КПК України передбачено стягнення тільки з обвинуваченого витрат на залучення експерта у разі ухвалення саме обвинувального вироку, а витрати за залучення стороною обвинувачення експертів в порядку визначеному ч. 2 ст. 122 КПК України здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Речові докази відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд ,-

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_8 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за недоведеністю, що в його діянні є склад кримінального правопорушення.
Виправдати ОСОБА_8 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Поновити ОСОБА_8 в правах, обмежених під час кримінального провадження.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 не обирався.

Направити вирок до Черкаського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області, для складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_8 .
Цивільний позов потерпілим ОСОБА_16 не заявлено.

Цивільний позов, заявлений прокурором в інтересах Черкаської міської ради, третя особа: «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» за лікування потерпілого ОСОБА_7 в сумі 3537,92 грн. підлягає до залишення без розгляду, на підставі ст. 129 КПК України.

Питання розподілу процесуальних витрат за проведення по справі автотехнічної експертизи в сумі 1961,60 грн., судом не вирішується, оскільки ч. 2 ст. 124 КПК України передбачено стягнення тільки з обвинуваченого витрат на залучення експерта у разі ухвалення саме обвинувального вироку, а витрати за залучення стороною обвинувачення експертів в порядку визначеному ч. 2 ст. 122 КПК України здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Речові докази відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Соснівський районний суд м. Черкаси.

Обвинуваченим та прокурору копію вироку на підставі п. 6 ст. 376 КПК України вручити негайно після його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1