Провадження № 1-кс/756/3516/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2019 року, слідчий суддя Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_3 , про арешт майна в межах кримінального провадження №0000284 від 13.12.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, а саме нежитлового приміщення (в літ. А), що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , площею 28,4 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), що перебуває на праві власності у ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на підставі договору купівлі-продажу від 28.12.2017 №2149, посвідченого приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_5 , з метою збереження майна в якості речового доказу, запобігання його незаконному відчуженню, знищенню.

Клопотання обґрунтовано тим, що до Оболонського УП ГУНП у м. Києві надійшла заява ОСББ «Оазис 4» про те, що невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа частиною нерухомого майна напівпідземного паркінгу по АДРЕСА_2 , що завдало матеріальної шкоди Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Оазис 4».

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 звернувся до ОСББ «Оазис 4» з листом від 05.07.2018 щодо укладення договору на обслуговування нежитлового приміщення та додав до нього витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.12.2017, в якому зазначає, що приміщення № 30-А, щодо якого просить укласти договір на обслуговування (комунальні послуги), розташоване в паркінгу, який перебуває на утриманні ОСББ «Оазис 4».

Згідно з наданим ОСОБА_4 витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.12.2017 в розділі «актуальна інформація про об`єкт нерухомого майна» не зазначено номер нежитлового приміщення, що зареєстроване за ним на праві власності, а також те, що вказане приміщення знаходиться в приміщенні напівпідземного паркінгу.

Згідно з Технічним паспортом приміщення напівпідземного паркінгу по проспекту Героїв Сталінграда, 4 в м. Києві, виготовленого Комунальним підприємством Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» станом на 27.06.2007, приміщення за №30А в даному напівпідземному паркінгу відсутнє.

Також в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 придбав вказаний об`єкт нерухомого майна у ОСОБА_6 .

Крім того, встановлено копію технічного паспорту на нежитлове приміщення АДРЕСА_3 , складеного ніби то на замовлення ОСОБА_6 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 станом на 14.11.2017.

У той же час допитаний у якості свідка ОСОБА_7 повідомив, що ним технічний паспорт на вказаний об`єкт нерухомості ніколи не виготовлявся, з ОСОБА_6 він не знайомий.

Крім того, в ході досудового розслідування стало відомо про те, що підставою для виникнення права на спірне нерухоме майно у ОСОБА_6 є інвестиційний договір від 11.07.2007 № ВПП-116/4-30а, який, з огляду на заяву ОСББ «Оазис 4» не укладався.

Враховуючи викладене, є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 незаконно заволодів нерухомим майном, яке належить співвласникам напівпідземного паркінгу в багатоквартирному будинку АДРЕСА_2 , а саме частиною приміщення, розташованого на проїзді напівпідземного паркінгу по АДРЕСА_2 .

У подальшому, ОСОБА_6 здійснив відчуження спірного нерухомого майна ОСОБА_4 .

Отже, є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 шляхом обману або зловживання довірою, на підставі договору від 11.07.2007 № ВПП-116/4-30а та технічного паспорту, оформлено право власності на частину приміщень напівпідземного паркінгу по АДРЕСА_2 , при цьому нанесено шкоду співвласникам вказаного напівпідземного паркінгу матеріальної шкоди. У подальшому ОСОБА_6 у порушення вимог діючого законодавства здійснив відчуження вказаного нерухомого майна до ОСОБА_4

18.11.2019 постановою прокурора вказане нежитлове приміщення визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, на даний час виникла необхідність накласти арешт на майно, яке належить ОСОБА_4 , з метою збереження майна в якості речового доказу, запобігання його незаконному відчуженню, знищенню, оскільки порушується право на власність.

До початку судового засідання прокурор надав суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій внесене до суду клопотання підтримав та просив клопотання задовольнити з підстав викладених у ньому.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання розглядається без повідомлення власника майна.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання, у зв`язку з наступним.

Згідно з ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно з ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 4. ст. 170 КПК України арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно одержане внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий суддя вважає доведеним, що вказане нерухоме майно підпадає під критерії ст. 98 КПК України, а арешт такого майна необхідний для забезпечення збереження речових доказів, адже, у разі ненакладення арешту на дані квартири та будинки, існують ризики відчуження їх третім особам.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного в клопотанні прокурора майна.

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст.ст. 167-168, 170-173, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_3 , про арешт майна в межах кримінального провадження №0000284 від 13.12.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна нежитлове приміщення (в літ. А), що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , площею 28,4 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), що перебуває на праві власності у ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на підставі договору купівлі-продажу від 28.12.2017 №2149, посвідченого приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_5 , з метою збереження майна в якості речового доказу, запобігання його незаконному відчуженню, знищенню.

Заборонити органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державним реєстраторам, нотаріусам усіх нотаріальних округів, як спеціальним суб`єктам, наділеним функціями державного реєстратора, а також іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, вчиняти будь-які реєстраційні та нотаріальні дії щодо вищезазначених квартир та будинків;

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1