Провадження №11-кп/801/796/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001901 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 19.04.2019, яким засуджено

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, не одруженого, працюючого водієм в ПрАТ «Промислово-торгова компанія «Вирій», із середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
-за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування основного призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

У відповідності до п. п. 1, 2, ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто на користь держави 1001 (одну тисячу одну) гривню 00 копійок у відшкодування вартості проведення судової автотехнічної експертизи № 486а від 24.07.2018.

Скасовано накладений арешт на майно.

Вирішено долю речових доказів.

в с т а н о в и л а:
12 травня 2018, близько 16.30 год., ОСОБА_7 , не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом категорії «А» та реєстраційного документу на транспортний засіб, здійснював керування технічно справним мотоциклом марки «Kawasakі».
На даному мотоциклі був встановлений державний номерний знак НОМЕР_1 , який не належить даному транспортному засобу. ОСОБА_7 , рухаючись у м. Вінниці по вул. Аграрній зі сторони вул. Я. Гальчевського, в районі будинку №17, не вжив своєчасних заходів до зупинки керованого ним мотоциклу в момент об`єктивної появи в полі його зору малолітнього велосипедиста ОСОБА_9 , 2008 року народження. Потерпіла в цей час здійснювала рух на велосипеді марки «Ardis», по смузі руху обвинуваченого, внаслідок чого останній з необережності допустив наїзд на неї. Після чого з місця скоєння дорожньо-транспортної пригоди зник.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_9 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №855/857 від 24.07.2018, отримала тілесні ушкодження у вигляді: «закрита черепно-мозкова травма - забій головного мозку, субарахноїдальний крововилив, лінійний перелом потиличної кістки зліва, гематома м`яких тканин в тім`яній ділянці зліва; садна в ділянці задньої поверхні грудної клітки, на правому стегні», які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, оскільки являлись небезпечними для життя в момент заподіяння.
Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №486а від 24.07.2018, порушення ОСОБА_7 вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.
Таким чином, ОСОБА_7 порушив вимоги п.п. 2.1(а,б,г) , 2.9 (в), 2.10, 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно п. 12.3 «у разі виникнення небезпеки для руху, або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»; згідно п. 2.1 - «водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії...»; згідно п. 2.10 - «у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди...».
Порушення п. 12.3 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 знаходяться у причинному зв`язку з наслідками.
З огляду на вказане, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони заподіяли тяжке тілесне ушкодження.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи висновків суду щодо винуватості обвинуваченого, ставить питання про скасування вироку в частині призначеного покарання в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 3 роки.
Вважає, що суд першої інстанції безпідставно не зазначив у мотивувальній частині вироку обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_7 вчинення злочину в стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується судово-токсилогічної експертизи №2178 від 22.08.2019, не врахував, що обвинувачений своїми діями порушив чотири пункти ПДР, а тому незастосування до обвинуваченого покарання у виді реального позбавлення волі та права керувати транспортними засобами не сприятиме досягненню мети покарання.
Адвокат ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подав заперечення на апеляційну скаргу, у яких просить відмовити у задоволенні скарги, оскільки наявність амфетаміну в крові обвинуваченого належним чином не доведена, ОСОБА_7 свою вину визнав, щиро розкаявся, заподіянні потерпілій збитки відшкодував.
Заслухавши доповідача, прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 , які просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги та обговоривши їх доводи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково, а вирок суду з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок безпідставного звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання згідно ст. 75 КК України - скасувати та постановити новий вирок.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки місцевого суду щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, доведеності вини та кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України ніким не оспорюється.
Згідно вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні ОСОБА_7 покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням прав керування автомобілем, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини які пом`якшують покарання, а також вірно визнав, що матеріалами кримінального провадження належним чином не доведено наявність обтяжуючої покарання обставини перебування в стані наркотичного сп`яніння, а тому з мотивувальної частини вироку слід виключити порушення п.2.9 (а) ПДР.
Проведені судово-токсикологічна експертиза сечі та судово-хімічна крові, не дають підстав впевнено стверджувати, що ОСОБА_7 керував мотоциклом в стані наркотичного сп`яніння.
Однак, Суд вважає, що застосування судом першої інстанції ст. 75 КК України є невірним, а доводи прокурора в цій частині заслуговують на увагу.
Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Згідно роз`яснень, які містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, рішення суду про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції таких вимог Закону не дотримався, та вирішуючи питання про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, не надав належної оцінки тому, що ОСОБА_7 не мав права на керування мотоциклом, транспортний засіб не був зареєстрований, а після того як збив 10-ти річну дитину, втік з місця події, що не є необережними діями і в сукупності свідчать про показове ігнорування обвинуваченим встановлених правил і не дають жодних підстав звільняти його від відбування покарання.
За таких обставин, висновок місцевого суду про те, що ОСОБА_7 підлягає звільненню від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, оскільки для його виправлення достатньо виконання протягом іспитового строку покладених на нього обов`язків, є хибним, не сприяє меті покарання та є недостатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.
Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування вироку суду першої інстанції може бути неправильне застування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно до п.п.1,2 ч.1 ст. 413 КПК України, неправильне застування закону України про кримінальну відповідальність вважається, незастосування судом закону, який підлягає застосуванню та застосування закону, який не підлягає застосуванню.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
Зважаючи на викладене, керуючись ст. ст. 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 19.04.2019 щодо ОСОБА_7 в частині застосування ст. 75 КК України - скасувати.

Постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 2 роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
В решті вирок залишити без змін.

Даний вирок може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.
Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3