ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2695/19 Справа № 185/370/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2019 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кохівка Павлоградського району, Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Кохівка Павлоградського району, Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 , ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2019 року клопотання прокурора задоволено, продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 до 04 жовтня 2019 року.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд послався на те, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше судимий, відповідно до ст. 12 КК України обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, покарання за вчинення якого, у разі доведеності вини, передбачено на строк до 8 років позбавлення волі, не працює, тобто не має міцних соціальних зв`язків, в разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може ухилятися від явки до суду, незаконно впливати на свідка, який ще не допитаний судом, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не перестали існувати і мають місце при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Поряд із цим, суд посилався на те, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, відповідно до ст. 12 КК України обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, покарання за вчинення якого, у разі доведеності вини, передбачено на строк до 8 років позбавлення волі, не працює, не має реєстрації та постійного визначеного місця проживання, що може бути ризиком переховування від суду, незаконно вливати на свідка, який ще не допитаний судом, тому ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не перестали існувати і мають місце при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить ухвалу скасувати.
Свої вимоги обвинувачений обґрунтовує тим, що ризики передбачені ст. 177 КПК України відсутні, оскільки впливати на свідків не може, так як тримається під вартою. При цьому, вважає, що ризик переховування від органів досудового розслідування, теж не підтверджується, оскільки проживав з мамою ОСОБА_11 та братом ОСОБА_6 , та місце проживання не змінював.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить ухвалу скасувати.
Свої вимоги обвинувачений обґрунтовує тим, що ризики передбачені ст. 177 КПК України відсутні, оскільки впливати на свідків та потерпілого не може, так як тримається під вартою. При цьому, звертає увагу, що його мати потребує догляду, так як дуже хвора. Окрім того, вказує, що потерпілий ОСОБА_12 претензій до нього не має, та висновок експертизи спростовує його причетність до вчинення злочину.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачених та його захисників, які апеляційні скарги підтримали, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла такого висновку.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та, що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах контрольного провадження № 185/370/18, 06 серпня 2019 в судовому засіданні судом першої інстанції в порядку ст.331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .
Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинувачених під вартою.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та доводи обвинувачених щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Наявність тих обставин, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 проживають разом з матір`ю, хоча і мають місце, однак не є безумовною підставою для відмови в продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не спростовують висновків суду про наявність для ОСОБА_6 ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, впливу на свідків та вчинення іншого злочину, а для ОСОБА_5 - переховування від органів досудового розслідування та суду, впливу на свідків. На переконання суду апеляційної інстанції, ці обставини в цьому випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинувачених.
При цьому, вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції, відповідно до ст.178 КПК України, врахував тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими, особу кожного з обвинувачених, які підозрюються у вчиненні тяжкого злочину, міцних соціальних зв`язків не мають, обвинувачений ОСОБА_6 раніше судимий, та відповідно наявність передбачених ст.177 КПК ризиків, які не припинили існувати, тому дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою останніх та відсутність процесуальної необхідності застосування менш суворого виду запобіжного заходу.
Всі викладені обвинуваченими апеляційні доводи були предметом дослідження судом при продовженні їх строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданих апеляційних скарг не встановлено.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими і оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2019 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_5 залишити без змін.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4