печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 жовтня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві судове провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України підполковника поліції ОСОБА_5 від 15.09.2019 та про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:
10.10.2019 до Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , яка передана слідчому судді того ж дня, на постанову старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України підполковника поліції ОСОБА_5 від 15.09.2019 про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна та про накладення арешту на майно.

В обґрунтування доводів скарги представник посилається на те, що він звернувся до слідчого з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000120. Проте своєю постановою від 15.09.2019 старший слідчий в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_5 відмовила у задоволенні вказаного клопотання, про що винесла постанову, яку особа, що подала скаргу вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню внаслідок її незаконності та необґрунтованості та просить слідчого суддю клопотання про накладення арешту задовольнити та накласти арешт на об`єкти незавершеного будівництва, а саме: квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 .

У судове засідання особа, що подала скаргу, не з`явилася, про розгляд скарги повідомлена належним чином, через канцелярію суду адвокат ОСОБА_3 подала заяву про розгляд скарги у відсутність заявника.

Представник органу досудового розслідування у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду скарги повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, письмові заперечення та заяви на адресу суду не надходили.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Частиною 2 ст. 22 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 93 КПК України зазначено, що сторона захисту, потерпілий здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Вказана норма знайшла своє втілення і в національному законодавстві, як на конституційному рівні, а саме в ст. 55 Конституції України, так і на рівні кримінального процесуального Закону, в статті в 24 КПК України, якою законодавцем кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом, а забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності є однією з основних засад кримінального провадження відповідно до ст. 7 КПК України.

Так, порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення будь-яких процесуальних дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому ст. 220 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 220 КПК України встановлено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Як вбачається із скарги та долучених до неї матеріалів, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000120 зареєстрованому в ЄРДР 26.11.2012 за фактами вчинення службовими особами групи компаній «Укогруп» кримінальних правопорушень передбачених ст. 356; ч. ч. 1, 3, 4 ст. 197-1; ч. 1 ст. 194; ч. 1 ст. 358; ч. 1, 2 ст. 382; ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 197-1; ч. 1, 2 ст. 364-1; ч.ч. 1, 2 ст. 366; ч. 2 ст. 209; ч. ч. 1, 3, 4 ст. 190; ч. 1, 3 ст. 212; ч. ч. 4, 5 ст. 191; ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 365-2, ч.ч. 3, 4 ст. 358, ч. 3 ст. 362 КК України.

Потерпілим у кримінальному провадженні ОСОБА_4 було подано до ГСУ НП України клопотання, в порядку ст. 220 КПК України, про накладення арешту на об`єкти незавершеного будівництва, а саме: квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 .

Відтак вказана скарга подана повноважною особою, у визначений законом спосіб, тобто є прийнятною для розгляду слідчим суддею на стадії досудового розгляду.

Постановою слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 15.09.2019 відмовлено в задоволенні вказаного клопотання.

При дослідженні матеріалів провадження та клопотання потерпілої сторони, за результатами якого слідчим прийнято рішення про відмову у його задоволенні, встановлено, що викладені в клопотанні вимоги відносяться до процесуальних дій в розумінні ст. 220 КПК України.

Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Дану скаргу подано належною особою та у строки, передбачені КПК України.

Так, при дослідженні оскаржуваної постанови, встановлено, що в обґрунтування відмови в задоволенні клопотання, слідчий вказав, що вказане майно, з клопотанням про арешт якого просить звернутися потерпіла сторона до слідчого судді, не відповідає критеріям, визначеним у ч. 2 ст. 170 КПК України.

Однак, в оскаржуваній постанові відсутня вмотивованість щодо відмови в задоволенні клопотання: слідчим не зазначено, з яких саме міркувань відсутні підстави для звернення до слідчого судді з клопотаннями про накладення арешту на майно.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя приходить до висновку про незаконність оскаржуваної постанови та необхідність її скасування.

В іншій частині скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах потерпілої ОСОБА_4 про накладення арешту на майно задоволенню не підлягає, оскільки завданням слідчого судді відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України, ч.5 ст.21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою.

При дослідженні з матеріалами скарги на підставі долучених до матеріалів провадження документів слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000120 має процесуальний статус потерпілої. В той же час, відповідно до ч.1 ст.171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. Цей перелік є вичерпним.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. ст. 2, 7, 9, 220, 171, 303, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України підполковника поліції ОСОБА_5 від 15.09.2019 та про накладення арешту на майно задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України підполковника поліції ОСОБА_5 від 15.09.2019 про відмову у задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000120 та зобов`язати слідчого у даному кримінальному провадженні розглянути клопотання ОСОБА_4 про накладення арешту на майно.

В іншій частині вимоги скарги залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1