П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року
м. Київ

справа № 639/10209/15-к

провадження № 51-1690 км 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційними скаргами захисника ОСОБА_6 та прокурора на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 серпня 2018 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 31 січня 2019 року стосовно

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Бєлгород Російської Федерації,
який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 серпня 2018 року, залишеним без змін ухвалою Харківського апеляційного суду від 31 січня 2019 року, ОСОБА_7 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.
За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, 11 жовтня 2015 року приблизно о 16.30 на вул. Рабкорівській, 4 у м. Харкові на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин умисно наніс кулаком правої руки три удари в голову потерпілої ОСОБА_8 , спричинивши останній легких тілесних ушкоджень.
Вимоги касаційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , не погоджуючись із постановленими стосовно ОСОБА_7 судовими рішеннями через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту досудового розслідування та судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та неправильне вирішення цивільного позову, просить їх скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Свої вимоги захисник мотивує тим, що:
- її підзахисний ОСОБА_7 не мав умислу на спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, а лише захищався від дій ОСОБА_8 та її чоловіка ОСОБА_9 ;
- висновок суду першої інстанції ґрунтується на суперечливих показаннях учасників процесу, яким не надана належна оцінка;
- матеріали провадження не містять достатніх доказів його винуватості;
- неправильно розв`язаний цивільний позов;
- призначено необґрунтовано суворе покарання, без врахування пом`якшуючих обставин;
- суд апеляційної інстанції формально розглянув скаргу ОСОБА_7 , належним чином не перевірив і не спростував викладених в ній доводів й постановив ухвалу, яка не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
За змістом касаційної скарги прокурор, не погоджуючись із постановленим стосовно ОСОБА_7 рішенням суду апеляційної інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить його скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив і не спростував викладених в апеляційній скарзі доводів, у своєму рішенні не навів обґрунтування залишення апеляційної скарги без задоволення, що призвело до призначення ОСОБА_7 необґрунтовано м`якого покарання. Зазначає про те, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Від захисника ОСОБА_6 надійшли заперечення, в яких вона просить касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а судові рішення стосовно ОСОБА_7 скасувати з підстав, викладених у її касаційній скарзі.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор заперечив проти задоволення касаційної скарги захисника та підтримав касаційну скаргу прокурора.
Мотиви Суду
Частиною 2 статті 433 КПК України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 438 КПК України неповнота досудового розслідування та судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, про що порушує питання захисник, перегляду в касаційному порядку не підлягає, а отже, при касаційному розгляді кримінального провадження колегія суддів виходить із фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених судом.
При розгляді касаційної скарги суд касаційної інстанції виходить із фактичних обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій.
Згідно з положеннями ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів із точки зору достатності та взаємозв`язку.
При перевірці матеріалів кримінального провадження касаційним судом установлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та кваліфікацію його дій за даною нормою кримінального закону судом зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, про що у судовому рішенні наведено докладні мотиви.
Той факт, що засуджений ОСОБА_7 умисно заподіяв легких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , підтверджується показаннями потерпілої, свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , даними, що містяться у протоколах проведення слідчого експерименту, висновку експерта.
На думку колегії суддів, висновки суду першої інстанції щодо оцінки доказів винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину належним чином обґрунтовані та вмотивовані.
Порушень процесуального порядку збирання наведених у вироку доказів за матеріалами кримінального провадження не встановлено, та судом правильно вирішено питання про їх допустимість.
З огляду на викладене, доводи касаційної скарги захисника про невинуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому діяння за ч. 2 ст. 125 КК України, Суд уважає безпідставними.
Судовий розгляд проведено відповідно до вимог ст. 337 КПК України, тобто в межах висунутого обвинувачення, а діям ОСОБА_7 дано правильну юридичну оцінку.
Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі, суд першої інстанції, як убачається з вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, наявність обставини, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, відсутність пом`якшуючих покарання обставин, а також дані про особу винуватого.
Таким чином, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання, дотримався вимог статей 50, 65-67 КК України, а тому доводи захисника та прокурора є необґрунтованими.
Щодо доводів захисника, наведених у касаційній скарзі, про неправильне вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні, то вони також не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України суд, зокрема, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

При цьому суд зобов`язаний усебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер і розмір витрат, зумовлених злочином, установити злочинний зв`язок між діянням і шкодою, що настала, і дати у вироку належну оцінку таким обставинам.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Як убачається з мотивувальної частини вироку суду першої інстанції, розмір відшкодування матеріальних збитків і моральної шкоди потерпілій ОСОБА_8 було визначено з урахуванням конкретних обставин провадження, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, він відповідає ступеню завданих їй фізичних та моральних страждань, і вважати його необґрунтованим, на думку колегії суддів, підстав немає.

При цьому судом було дотримано вимог статей 23, 1167, 1168 ЦК України, статей 127-129 КПК України.

Крім того, доводи захисника, аналогічні наведеним у касаційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 , та прокурора були ретельно перевірені судом апеляційної інстанції, який, розглядаючи апеляційні скарги прокурора, потерпілої та обвинуваченого на вирок суду першої інстанції, проаналізував їх, дав на них вичерпну відповідь, зазначивши в ухвалі достатні підстави, через які визнав їх необґрунтованими.
Суд апеляційної інстанції, як убачається з матеріалів кримінального провадження, під час перегляду вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 дотримався положень статей 404, 405, 407 КПК України та постановив рішення у відповідності до вимог ст. 419 цього Кодексу.
Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, в тому числі й тих, на які вказувала захисник, Судом не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд
постановив:
Касаційні скарги захисника ОСОБА_6 та прокурора залишити без задоволення, а вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 серпня 2018 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 31 січня 2019 року стосовно ОСОБА_7 без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3