У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 вересня 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 розглянувши клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000023 старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 погоджене прокурором відділу прокуратури Закарпатської області молодшим радником юстиції ОСОБА_4 про надання тимчасового доступу до документів, що знаходяться у володінні приватного підприємства « ОСОБА_5 »,-

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий в особливо важливих справах СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 за погодженням у прокурором відділу прокуратури Закарпатської області молодшим радником юстиції ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про надання тимчасового доступу до документів, що знаходяться у володінні приватного підприємства « ІНФОРМАЦІЯ_1 », від імені якого діє директор ОСОБА_6 , розташованого за адресою АДРЕСА_1 , з можливістю їх вилучення.
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що СУ ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0000023 відомості про яке внесено до ЄРДР 19.03.2018 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.358, ч.1 ст.162, ч.4 ст.190, ч.1 ст.382, ч.1 ст.388, ч.3 ст.185, ст.356 КК України.

Перевіркою встановлено, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 27.10.2017 вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, а саме: на 1/2 частину станції технічного обслуговування, авто мийку та магазин, які розміщені на земельній ділянці розміром 0.0843 га за адресою АДРЕСА_2 , яка на праві приватної спільної часткової власності належить ОСОБА_7 .

В свою чергу ОСОБА_8 , достовірно знаючи про наявність ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 27.10.2017 про накладення арешту на майно, за попередньою змовою з приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , Державним реєстратором ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 та іншими невстановленими особами, шляхом обману та зловживання довірою, з метою незаконного заволодіння чужим майном, 21.06.2018 зареєстрував за собою право власності на будівельний комплекс в складі СТО, авто мийки, магазину та на земельну ділянку під кадастровим номером :17:003:0071, площею 0,0843 га, на якій він побудований, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 та які на праві спільної часткової власності належали ОСОБА_7 та ОСОБА_11 та чим самим останнім було заподіяно матеріальну шкоду.

Таким чином ОСОБА_8 , за попередньою змовою з приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , Державним реєстратором ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 та іншими невстановленими особами, на підставі підроблених документів та під час знаходження землі та будівлі під арештом, шляхом обману та зловживання довірою, з метою незаконного заволодіння чужим майном, зареєстрував за собою право власності на земельну ділянку під кадастровим номером :17:003:0071 площею 0,0843 га та будівлю станції технічного обслуговування автомобілів, авто мийки та магазину, загальною площею 905,8 кв. м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , які на праві спільної часткової власності належали ОСОБА_7 та ОСОБА_11 чим самим останнім було заподіяно матеріальну шкоду.

Про те, що ОСОБА_8 був обізнаним, що згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду № 308/8454/16-ц від 27.10.2017 та постанови ІНФОРМАЦІЯ_3 на майно, а саме на земельну ділянку під кадастровим номером :17:003:0071 площею 0,0843 га та будівлю станції технічного обслуговування автомобілів, авто мийки та магазину, загальною площею 905,8 кв. м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , накладено арешт свідчить той факт, що ним було подано апеляційну та касаційну скаргу на ухвалу ІНФОРМАЦІЯ_4 від 27.10.2017 про накладення арешту на вище зазначене майно, про що зазначено у наявних в матеріалах кримінального провадження постановах Апеляційного суду Закарпатської області та Верховного суду України.

Крім цього, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 , для переререєстрації за собою всього вище вказаного нерухомого майна надав державному реєстратору та нотаріусу відповідний пакет документів. Серед поданих документів, необхідних для перереєстрації нерухомого майна, які ОСОБА_8 надав, були два висновки від 08.12.2017 про проведення експертизи оцінки ринкової вартості земельної ділянки площею 0,0843 га та будівлі станції технічного обслуговування автомобілів, автомийки та магазину, загальною площею 905,8 кв. м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , та які на праві спільної часткової власності належали ОСОБА_7 та ОСОБА_11 .. Дані висновки зроблені приватним підприємтсвом « ОСОБА_12 » в особі директора ОСОБА_6 , яке знаходиться по АДРЕСА_1 . Як слідує з цих експертних висновків вони зроблені на підставі заяви ОСОБА_11 та договору № 12/12/18 від 05.-12.2017 на проведення оцінки укладеного між ОСОБА_11 та приватним підприємством « ОСОБА_12 », від імені якого діє директор ОСОБА_6 . На підставі зазначеного договору проведена оцінка належного йому та співвласнику ОСОБА_7 нерухомого майна що по АДРЕСА_2 , яка в подальшому використана для незаконної перереєстрації права власності.

Однак, як встановлено досудовим розслідуванням та підтверджено показами самого ОСОБА_11 , останній не звертався до жодного субєкта оціночної діяльності для проведення оцінки зазначеного вище нерухомого майна, в тому числі і до приватного підприємства « ОСОБА_12 », нікого на цю дію не уповноважував, заяву на проведення оцінки нерухомого майна не подавав та договір № 12/12/18 від 05.12.2017 з приватним підприємством « ОСОБА_12 » для проведення оцінки не складав та не підписував.

У зв`язку з вище викладеним слідчий вказує, що наявна необхідність у проведенні тимчасового доступу до заяви ОСОБА_11 та договору № 12/12/18 від 05.12.2017 на проведення оцінки укладеного між ОСОБА_11 та приватним підприємством « ОСОБА_12 », від імені якого діє директор ОСОБА_6 , а також до висновків від 08.12.2017 про проведення експертизи оцінки ринкової вартості земельної ділянки площею 0,0843 га та будівлі станції технічного обслуговування автомобілів, автомийки та магазину, загальною площею 905,8 кв. м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , та які на праві спільної часткової власності належали на той час ОСОБА_7 та ОСОБА_11 .

Приймаючи до уваги викладене і те, що для всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин даного кримінального правопорушення,зокрема ким виконані підписи в наведених вище документах, необхідно отримати тимчасовий доступ до оригіналу наведених вище документах, які знаходяться в розпорядженні приватного підприємства « ОСОБА_12 », від імені якого діє директор ОСОБА_6 , з можливістю їх вилучення. Окрім цього, оригінали вище вказаних документів можуть мати значення речових доказів, оскільки містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим слідчий просить клопотання задовольнити.

Слідчий у судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву, в якій просить провести розгляд клопотання без його участі.
Представник ПП « ОСОБА_12 » в судове засіданні не з`явився, хоча про час і місце розгляду клопотання був повідомлений своєчасно і належним чином, що стверджується заявою слідчого, однак його неявка відповідно до вимог ч.4 ст.163 КПК України не є перешкодою для розгляду клопотання.
Дослідивши матеріали додані до клопотання слідчий суддя прийшов до переконання, що у задоволенні клопотання слід відмовити, зважаючи на наступне:
Витягом з кримінального провадження № 0000023 від 21.03.2018 р., підтверджено, що СУ ГУНП в Закарпатській області, здійснюється розслідування кримінального провадження за правовою кваліфікацією за ч.1 ст.358, ч.1 ст.162, ч.4 ст.190, ч.1 ст.382, ч.1 ст.388, ч.3 ст.185, ст.356 КК України.
Згідно з ч. 1ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно ч.5 ст.110 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні надати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено, що тимчасовий доступ до речей і документів є заходом забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ст. 132 КПК України застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тимчасового доступу до документів, не допускається, якщо сторона кримінального провадження не доведе, що потреби судового розгляду виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який ідеться в клопотанні. Згідно вимог ст. 132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Стаття 159 КПК України передбачає, що тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні сторонікримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішенняслідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Згідно ч. 5, 6 ст. 163 КПК України суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 160 КПК України встановлено, що у клопотанні зазначаються: 1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у звязку з яким подається клопотання; 2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати; 4) підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 5) значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; 6) можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю; 7) обґрунтування необхідності вилучення речей і документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.

Відповідно до ч.2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
З положень ч.1 ст.86, ч.ч.2 та 3 ст.93 КПК слідує, що застосування стороною кримінального провадження такого способу збирання доказів як вилучення речей чи документів (ч.7ст.163 КПК) під час отримання доступу до речей і документів може здійснюватися у випадках, якщо: 1) особа, у володінні якої знаходяться речі або документи, не бажає добровільно передати їх стороні кримінального провадження або є підстави вважати, що вона не здійснить таку передачу добровільно після отримання відповідного запиту чи намагатиметься змінити або знищити відповідні речі або документи; 2) речі та документи згідно зі ст.162 КПКмістять охоронювану законом таємницю і таке вилучення необхідне для досягнення мети застосування цього заходу забезпечення. В інших випадках сторона кримінального провадження може витребувати та отримати речі або документи за умови їх добровільного надання володільцем без застосування процедури, передбаченої главою 15 КПК.

Клопотання слідчого ґрунтуються на необхідності доступу та вилучення документів, які можуть бути речовими доказами. Проте поза увагою слідчого, прокурора залишається та обставина, що збирання доказів, в тому числі і речових, відбувається через інститут слідчих дій, зокрема витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій.

Разом з тим, можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати тимчасовий доступ до вказаних у клопотанні документів, слідчим не була використана, такий у порядку ст.ст.86,93 КПК України у володільця не витребовувався, факт не бажання добровільно передати їх стороні кримінального провадження або наявність підстав вважати, що вона не здійснить таку передачу добровільно після отримання відповідного запиту чи намагатиметься змінити або знищити відповідні речі або документи до матеріалів клопотання не долучено.

Крім того, слідчий всупереч ст. 160 КПК України не наводить підстав вважати, що документи перебувають або можуть перебувати та зберігаються у ПП « ОСОБА_12 » , а також не зазначено чи звертався слідчий, прокурор до ПП « ОСОБА_12 » з вимогою (проханням) добровільно надати йому зазначені в клопотанні документи, та його вимозі (проханні) йому було відмовлено.
В клопотанні слідчого відсутні докази того, що документи до яких він просить надати доступ, перебувають у володінні приватного підприємства « ОСОБА_12 ».
Крім того, в клопотанні, слідчий не зазначає, що іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою документів, які він вважає необхідним вилучити, неможливо.

В своєму клопотанні слідчий обґрунтовує необхідність надання доступу до документів та їх вилучення необхідністю проведення у кримінальному провадженні ряду експертиз.

Водночас стороною кримінального провадження до клопотання не додано будь-яких доказів того, що у кримінальному провадженні призначено експертизи для забезпечення проведення яких слід отримати саме оригінали вищевказаних документів, а також те, що наявні достатні підстави вважати, що без такого вилучення існує реальна загроза їх зміни або знищення.

Інших доказів в обґрунтування обставин викладених в клопотанні слідчим не надано
Клопотання про доступ до речей та документів мають не лише за формою і складовими відповідати вимогам закону, але й бути належним чином обґрунтованими, що не виконано при зверненні з вказаним клопотанням.
Відповідно до кримінального процесуального кодексу України тимчасовий доступ до речей та документів це є захід забезпечення кримінального провадження.

Виходячи з вищенаведеного вважаю, що клопотання слідчого задоволенню не підлягає у зв`язку з необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст.40, 131, 132, 159-164, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000023 старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 погоджене прокурором відділу прокуратури Закарпатської області молодшим радником юстиції ОСОБА_4 про надання тимчасового доступу до документів, що знаходяться у володінні приватного підприємства « ОСОБА_5 »- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1