КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 12 серпня 2019 року апеляційну скаргузахисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 10 липня 2019 року, щодо

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, працюючого старшим державним інспектором Київської митниці ДФС, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України,-

за участі: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено частково клопотання старшого слідчого слідчого управління головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_10 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонено йому залишати житло у певний період доби, з 22 год. 00 хв. до 06год. 00 хв. наступного дня, за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 06 вересня 2019 року, включно, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Вирішуючи питання про вид заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного в їх сукупності, та прийшов до висновку про те, що домашній арешт підозрюваного із забороною залишати житло не цілодобово, а у певний період доби, з покладенням на нього обов`язків, з числа передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, в цілому забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисники в інтересах підозрюваного подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, просять скасувати ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 10 липня 2019 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу.

На думку авторів апеляційної скарги, клопотання про застосування запобіжного заходу подано неповноважною особою, оскільки затримання та повідомлення ОСОБА_7 про підозру здійснено особою, до компетенції якої не відноситься здійснення досудового розслідування злочинів, передбачених ст. 368 КК України.

Захисники також зазначають, що стороною обвинувачення не доведено обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, оскільки ні в повідомленні про підозру, ні в клопотанні про застосування запобіжного заходу не наведено жодного доказу на підтвердження дійсності та реальності викладених обставин, а слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі не зроблено висновків про доведеність прокурором наявності обґрунтованої підозри, а також наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Крім того, на думку сторони захисту, матеріали справи вказують на відсутність достатніх підстав вважати, що реально існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено виняткових обставин, які виправдовували б обмеження права підозрюваного ОСОБА_7 на свободу, а слідчим суддею не вмотивовано, чому більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити виконання ОСОБА_7 своїх процесуальних обов`язків, зокрема не обґрунтовано надання переваги домашньому арешту у порівнянні з особистим зобов`язанням.

Посилається сторона захисту і на те, що в клопотанні не наведено доводів, які навіть з незначною часткою ймовірності вказували б на реальність перелічених ризиків, тобто стороною обвинувачення не доведені обставини, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного та його захисника ОСОБА_5 , які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інші способи неналежної процесуальної поведінки.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Служби безпеки України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 01 лютого 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000080, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
08 березня 2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру в одержанні службовою особою, неправомірної вигоди за вчинена ним в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду окремих дій з використанням наданого їй службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення. передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09 березня 2019 року підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком до 05 травня 2019 року.
02 травня 2019 року слідчим суддею вказаного суду продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до чотирьох місяців, тобто до 08 липня 2019 року.
Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 травня 2019 року підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком до 08 липня 2019 року, включно
05 липня 2019 року слідчим суддею зазначеного суду продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до шести місяців, тобто до 06 вересня 2019 року.
09 липня 2019 року старший слідчий слідчого управління головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області ОСОБА_9 , за погодженням прокурора відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_10 , звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 06 вересня 2019 року.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 10 липня 2019 року вказане клопотання задоволено частково та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло у певний період доби, з 22 год. 00 хв. до 06год. 00 хв. наступного дня, за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 06 вересня 2019 року, включно, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із зазначеними обставинами для вирішення справи згідно з вимогами чинного законодавства судом враховано вагомість наявних доказів, які свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим, характеризуючі дані підозрюваного, його майновий стан, міцність соціальних зв`язків, відсутність підстав, які б переконували суд, що менш суворий запобіжний запобіжній захід здатний запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задовольнити клопотання органу досудового розслідування, оскільки доведено суду обставини, за якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби, який в повній мірі забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Крім того, відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Штегмюллер проти Австрії» вказав, що застосування до особи обмеження волі можливо лише за наявності ризику неявки підозрюваного (обвинуваченого) на судовий розгляд, або інших ризиків, які мають бути реальними та обґрунтованими, тобто не бути загальними та абстрактними.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, органами досудового розслідування доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування, враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , та суворість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим; впливати на свідків, що за наданими матеріалами на даному етапі досудового розслідування обставини події у повній мірі не встановлені. Вказані ризики оцінені слідчим суддею в межах КПК України наданих на даній стадії кримінального провадження, що дає законні підстави для обмеження свободи ОСОБА_7 , а тому доводи сторони захисту з цього приводу є безпідставними.
Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, всупереч доводам апеляційної скарги.

Так, оцінюючи доводи та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати його, у вчиненні зазначеного кримінального правопорушень, зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.
Також слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

З огляду на викладені обставини колегія суддів вважає, що слідчий суддя, всупереч ствердженням автора апеляційної скарги, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби, оскільки останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а тому враховуючи всі обставини у їх сукупності, підстав для відмови в застосуванні, або ж для застосування більш м`якого запобіжного заходу не встановлено.
Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні органу досудового розслідування дані у слідчого судді існували всі підстави для висновку про можливу причетність ОСОБА_7 до вказаного кримінального правопорушення.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу того, що клопотання про застосування запобіжного заходу подано неповноважною особою, оскільки затримання та повідомлення ОСОБА_7 про підозру здійснено особою, до компетенції якої не відноситься здійснення досудового розслідування злочинів, передбачених ст. 368 КК України, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки вказане твердження не є безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Таким чином, слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого дослідив всі обставини, з`ясування яких, могло мати істотне значення для ухвалення законного та обґрунтованого рішення, а тому доводи захисника в тому числі і ті, на які звертається увага в апеляційній скарзі є непереконливими.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи колегія суддів не вбачає достатніми для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, оскільки вони спростовуються матеріалами провадження.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 194, 376 404, 405, 418, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 10 липня 2019 року, якою задоволено частково клопотання старшого слідчого слідчого управління головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_10 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло у певний період доби, з 22 год. 00 хв. до 06год. 00 хв. наступного дня, за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 06 вересня 2019 року, включно, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/824/4372/2019 Категорія: ст. 181 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_11 Доповідач: ОСОБА_1