УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2019 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , володільця майна ОСОБА_4 та її представника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження, яке внесене до ЄРДР за № 420 181 011 000 004 13 від 10.12.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.302, ч.2 ст.303 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження, яке внесене до ЄРДР за № 420 181 011 000 004 13 від 10.12.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.302, ч.2 ст.303 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно 30.07.2019 року у ОСОБА_4 , в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- грошові кошти у розмірі 2000 (дві) тисячі грн. (7 купюр номіналом по

200 грн.: СН5243502, УЗ2176102, УМ6822066, ПГ0014454, ПЗ3838525, КЛ7077576, ТЗ5241270; 6 купюр номіналом по 100 грн: УВ6044281, УЄ7819533, УЕ0293641, УЕ4800331, УЛ1576490)

- 1 (один) прозорий використаний презерватив, упаковку від презервативу та 1 (одну) вологу серветку;

- мобільний телефон марки «Huawei», чорного кольору, імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператора з номером НОМЕР_3 ;

- мобільний телефон марки «Huawei», чорного кольору, імей1: НОМЕР_4 , імей2: НОМЕР_5 .

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні слідчого відділу ВП № 1 Шевченківського УП ГУ Національної поліції у м. Києві знаходиться кримінальне провадження № 0000413 від 10.12.2018, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 302, ч. 2 ст. 303 КК України.

30.07.2019 року за добровільною згодою ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , проведено огляд місця події за адресою:

АДРЕСА_1 , де виявлено та вилучено:

- грошові кошти у розмірі 2000 (дві) тисячі грн. (7 купюр номіналом по

200 грн.: СН5243502, УЗ2176102, УМ6822066, ПГ0014454, ПЗ3838525, КЛ7077576, ТЗ5241270; 6 купюр номіналом по 100 грн: УВ6044281, УЄ7819533, УЕ0293641, УЕ4800331, УЛ1576490)

- 1 (один) прозорий використаний презерватив, упаковку від презервативу та 1 (одну) вологу серветку;

- мобільний телефон марки «Huawei», чорного кольору, імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператора з номером НОМЕР_3 ;

- мобільний телефон марки «Huawei», чорного кольору, імей1: НОМЕР_4 , імей2: НОМЕР_5 .

Вилучені речі вказують на те, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , яка присутня під час проведення огляду, здійснювався статевий акт Під час огляду ОСОБА_4 повідомила, що надавала інтимні послуги ОСОБА_6 . Крім цього, ОСОБА_6 за надання інтимних послуг були надані грошові кошти, зазначені в протоколі огляду та вручення зазделегідь ідентифікованих засобів, які в ході огляду були вилучені у ОСОБА_4 . Крім цього, вилучені під час огляду мобільні телефони з сім-картами, вказують на те, що ОСОБА_4 перед наданням інтимних послуг здійснювала телефонні дзвінки ОСОБА_6 , тобто ОСОБА_4 використовує дані телефони як рекламні для зв`язку з клієнтами.

31.07.2019 року майно вилучене у ОСОБА_4 , в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000413 від 10.12.2018, про що слідчим винесено відповідну постанову.

За таких обставин, прокурор просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно під час обшуку з метою збереження речових доказів.

В судовому у засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Представник володільця тимчасово вилученого майна адвокат ОСОБА_5 та володілець майна ОСОБА_4 проти клопотання заперечували, зазначивши, що вилучене майно не підпадає під ознаки речового доказу та вилучено необґрунтовано, оскільки жодного дозволу на огляд квартири не було, фактично був несанкціонований обшук, у зв`язку з тим, що до квартири увірвалися працівники поліції, не представились, забрали телефони, погрожували розповсюдженням інформації, забрали грошові кошти і телефони. Потім відвезли до відділення поліції, де вилучали речі із сумки ОСОБА_4 .

Слідчий суддя, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали клопотання, дійшла висновку про таке.

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження, яке було вилучено в рамках кримінального провадження, яке внесене до ЄРДР за № 420 181 011 000 004 13 від 10.12.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.302, ч.2 ст.303 КК України, в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 та вилучено грошові кошти у розмірі 2000 (дві) тисячі грн. (7 купюр номіналом по

200 грн.: СН5243502, УЗ2176102, УМ6822066, ПГ0014454, ПЗ3838525, КЛ7077576, ТЗ5241270; 6 купюр номіналом по 100 грн: УВ6044281, УЄ7819533, УЕ0293641, УЕ4800331, УЛ1576490); 1 (один) прозорий використаний презерватив, упаковку від презервативу та 1 (одну) вологу серветку; мобільний телефон марки «Huawei», чорного кольору, імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператора з номером НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «Huawei», чорного кольору, імей1: НОМЕР_4 , імей2: НОМЕР_5 .

Статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК України застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Разом з тим вважаю, що постанова слідчого про визнання речових доказів від 31 липня 2019 року носить лише формальний характер з огляду на відсутність мотивування та обґрунтування процесуального рішення, в розумінні ст.110 КПК України, оскільки слідчий в даній постанові лише вказав на фактичні обставини справи та не зазначив, яке саме значення має перераховане в ній майно для кримінального провадження.

Матеріалами клопотання обґрунтовано лише можливість накладення арешту на грошові кошти, вилучені в ході огляду місця події, оскільки їх походження та цільове призначення підтверджується протоколом огляду та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів грошових купюр від 30.07.2019 року.

Приймаючи до уваги наведене, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за ознаками якого здійснюється розслідування у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні підстави для застосування ініційованого прокурором заходу забезпечення кримінального провадження та накласти арешт на тимчасово вилучене майно грошові кошти в сумі 2000 гривень (7 купюр номіналом по 200 грн.: СН5243502, УЗ2176102, УМ6822066, ПГ0014454, ПЗ3838525, КЛ7077576, ТЗ5241270; 6 купюр номіналом по 100 грн: УВ6044281, УЄ7819533, УЕ0293641, УЕ4800331, УЛ1576490), які були вилучені 30.07.2019 року в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 .

Щодо накладення арешту на інше зазначене в клопотанні майно, то в судовому засіданні не підтверджено, що вилучені під час обшуку речі є засобами та предметами вчинення кримінального правопорушення та належним чином не обґрунтовано підстави і мети накладення арешту на інше зазначене в клопотанні майно: 1 (один) прозорий використаний презерватив, упаковку від презервативу та 1 (одну) вологу серветку; мобільний телефон марки «Huawei», чорного кольору, імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператора з номером НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «Huawei», чорного кольору, імей1: НОМЕР_4 , імей2: НОМЕР_5 .

Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Тобто в задоволенні цієї частини клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 170,171, 172, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження, яке внесене до ЄРДР за № 420 181 011 000 004 13 від 10.12.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.302, ч.2 ст.303 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно грошові кошти в сумі 2000 гривень (7 купюр номіналом по 200 грн.: СН5243502, УЗ2176102, УМ6822066, ПГ0014454, ПЗ3838525, КЛ7077576, ТЗ5241270; 6 купюр номіналом по 100 грн: УВ6044281, УЄ7819533, УЕ0293641, УЕ4800331, УЛ1576490), які були вилучені 30.07.2019 року в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1