ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/698/19 Справа № 212/3154/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

перекладача ОСОБА_7 (приймає участь в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_8 (приймає участь в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_9 (приймає участь в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0000472 за апеляційними скаргами прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 листопада 2018 року щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий, останній раз: 18 травня 2015 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ст. ст. 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 357 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні злочинів та призначити покарання: - за ч.3 ст.185 КК України у виді 4 років позбавлення волі; - за ч.2 ст.289 КК України у виді 6 років позбавлення волі без конфіскації майна; - за ч.3 ст.357 КК України у виді 2 місяців арешту; на підставі ч.1 ст.70, ст.72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді 6 років позбавлення волі без конфіскації майна; на підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.05.2015 року, та остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді 7 років позбавлення волі без конфіскації майна; в іншій частині вирок залишити без змін.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_9 не врахував тяжкість скоєних обвинуваченим злочинів та його наслідків, відсутність пом`якшуючих обставин, а також характеристику особи обвинуваченого, який раніше судимий за умисні корисливі злочини, в період іспитового терміну за попередньою змовою з іншою особою, з корисливою метою, повторно вчинив умисне протиправне вилучення транспортного засобу у власника всупереч його волі шляхом проникнення до гаражу, а також, викрадення чужого майна та важливих особистих документів за тих же обставин. Вини у скоєному не визнав, щиро не розкаявся, всіляко намагався уникнути відповідальності.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати, у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що під час досудового слідства не зібрано та не наведено достатніх, належних доказів вини ОСОБА_9 в інкримінованому йому діянні, та під час судового розгляду такі докази не виявлені.

Вказує на те, що в судових засіданнях обвинувачений неодноразово заявляв скарги на дії працівників поліції та прокуратури щодо застосування до нього недозволених методів під час проведення досудового розслідування, однак вказані доводи судом фактично проігноровані, не вжито належних заходів щодо перевірки зазначених фактів, не витребувано остаточного рішення за результатами.

Зазначає, що судом формально задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 про участь перекладача з української на російську мову, оскільки було забезпечено неналежного перекладача: по-перше, залучено перекладача ОСОБА_10 - фахівця української мови, а не російської, а також перекладача ОСОБА_11 , яка надавала неточний, неповний та неналежний переклад.

Крім того, вирок суду щодо ОСОБА_9 російською мовою не перекладався.

Також вказує на те, що судом першої інстанції було безпідставно проігноровано та відхилено її чисельні клопотання як захисника обвинуваченого щодо визнання доказів недопустимими, при цьому об`єктивна оцінка певним доказам судом взагалі не надана, та не зрозуміло, чому судом беруться до уваги одні докази та ігноруються інші.

Так, матеріали кримінального провадження містять протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які начебто впізнали ОСОБА_9 як чоловіка, який був у гаражному кооперативі Жовтневий в ніч на 13.02.2017 року, однак під час допиту в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 зазначив, що він не бачив хто саме був у автомобілі потерпілого, свідок ОСОБА_12 , взагалі зазначив, що він вийшов з гаражного кооперативу увечері 13.02.2017 року і йшов за двома хлопцями, яких бачив у кооперативі, автомобіль не бачив та не бачив щоб хтось виїздив та ін.

Вказує на те, що досудовим слідством та судом не зібрано та не наведено достатніх, належних доказів вини ОСОБА_9 ..

Вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 листопада 2018 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні злочинів та призначено покарання: - за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки; - за ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна; - за ч.3 ст.357 КК України у виді арешту строком на 1 місяць; на підставі ч.1 ст.70, ст.72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна; на підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.05.2015 року, та остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років без конфіскації майна; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.
Згідно вироку суду, ОСОБА_9 , в нічний час 13.02.2017 року, за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, маючи спільний корисливий умисел спрямований на таємне заволодіння чужим майном, прибули на територію ГБК «Жовтневий» розташованого за адресою: вул. М. Світальського, 18 Г в Покровському районі м. Кривого Рогу. Підійшовши до приміщення гаражу № НОМЕР_1 вказаного кооперативу, близько 00.30 години 13.02.2017 року, шляхом взлому, за допомогою викрутки, запорного пристрою воріт гаражу, проникли до приміщення.
Перебуваючи всередині приміщення вказаного гаражу, ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, побачили автомобіль марки «Мерседес 180С», 1993 року випуску, д.р.н. НОМЕР_2 , належний ОСОБА_14 , відчинивши незачинені двері транспортного засобу, виявили в замку запалювання ключі.
Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, що належить ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, відчинивши ворота гаражу, завів вказаний транспортний засіб та на цьому автомобілі покинули місце вчинення злочину, тим самим незаконно заволоділи транспортним засобом.
Таким чином, своїми злочинними діями ОСОБА_9 та особа, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, завдали потерпілому ОСОБА_14 матеріального збитку на суму 114894,46 гривень.
Продовжуючи реалізовувати свій спільний злочинний умисел, спрямований на таємне заволодіння чужим майном, ОСОБА_9 , за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, перебуваючи в приміщенні гаражу № НОМЕР_1 ГБК «Жовтневий» розташованого за адресою: вул. М. Світальського, 18 Г в Покровському районі м. Кривого Рогу, переконавшись у відсутності можливих свідків-очевидців, та в тому, що їх дії носять таємний характер, близько 00.30 години 13.02.2017 року, завантажили до автомобіля марки «Мерседес 180С», 1993 року випуску, д.р.н. НОМЕР_2 , належного ОСОБА_14 різні речі на загальну суму 3709,67 гривень, після чого на вказаному автомобілі з місця події поїхали, тим самим таємно викрали майно належне потерпілому ОСОБА_14 та завдали останньому матеріального збитку на вказану суму.
Крім того, 13.02.2017 року близько 00.30 годин, ОСОБА_9 , перебуваючи в приміщенні гаражу № НОМЕР_1 ГБК «Жовтневий» за адресою: вул. М. Світальського, 18 Г в Покровському районі м. Кривого Рогу, виявив посвідчення водія видане на ім`я ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серія НОМЕР_3 від 01.08.2012 ВРЕР ДАТ м. Кривий Ріг ГУМВС України в Дніпропетровській області. В цей момент у ОСОБА_9 виник раптовий злочинний умисел, спрямований на таємне незаконне заволодіння посвідченням.
Так, ОСОБА_9 , реалізуючи прямий умисел направлений на незаконне заволодіння посвідченням водія, самовільно, безпідставно, переконавшись у відсутності можливих свідків-очевидців, та в тому, що його дії носять таємний характер, таємно, в приміщенні зазначеного гаражу взяв вказане посвідчення водія видане на ім`я ОСОБА_15 , після чого протиправно утримуючи при собі посвідчення, оглянув його, ознайомившись з даними володільця, та покинув приміщення вказаного гаражу на викраденому автомобілі, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд та обернувши на свою користь.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала вимоги апеляційної скарги прокурора, а у задоволені апеляційної скарги захисника просила відмовити, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника, апеляційну скаргу прокурора просили залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого не підлягають задоволенню з таких підстав.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Судовий розгляд кримінального провадження проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 357 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.

Доводи захисника щодо не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 357 КК України, не заслуговують на увагу.

Вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 357 КК України, підтверджується наведеними у вироку доказами, зокрема поясненнями потерпілого ОСОБА_14 , який в судовому засіданні пояснив, що дати точної не пам`ятає, але приблизно о 06-07 годині йому зателефонував охоронник гаражного кооперативу та повідомив, що відкритий його гараж, де були автомобіль , колеса та інші його речі, після чого, він викликав поліцію, яка цього ж дня знайшла автомобіль та повернула його, однак автомобіль був частково розкомплектований, та через декілька днів, невідома йому особа, привезла у район його гаражу скати від цього автомобілю та всі інші речі, які були вкрадені.
Такі показання відповідають поясненням свідка ОСОБА_12 , який в судовому засіданні пояснив, що він є членом гаражного кооперативу та при в`їзді до гаражного кооперативу, він звернув увагу, що гараж № НОМЕР_1 відчинений, побачив двох осіб, на одному хлопці, який знаходився біля гаражу № НОМЕР_1 , який зростом менший за іншого хлопця, була одягнена шапка на виворіт, недбало, який робив вигляд, що розмовляє по телефону, повернувся до нього спиною та почав рухатися до низу, інший чоловік, відвернувся та увійшов до гаражу, поряд лежав мішок на половину порожній, та коли підіймався до верху, побачив, що дві особи закрили гараж № НОМЕР_1 , перейшли на іншу сторону гаражного кооперативу та пішли на вихід. Виходячи з гаражів, він підійшов до одного гаражу біля якого було розчищено під`їзд, подивився, що гараж був закритий, але не щільно, а коли зайшов до магазину, звернув увагу, що ті особи пішли окремо один від одного. На наступний день йому з ранку зателефонував сусід і повідомив про викрадення автомобіля.
Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що 13 лютого 2017 року зранку, йому зателефонував батько та повідомив, що відкритий його гараж та відсутній автомобіль, та й інші речі, коли він прийшов до гаражу побачив, що дійсно відкритий гараж та відсутній автомобіль, а пізніше йому стало відомо, що були встановлені дві особи, які начебто причетні до цих подій, оскільки при них було виявлено водійське посвідчення його брата, яке також знаходилось у гаражі та було викрадено разом з транспортним засобом. Пізніше, впродовж місяця після події, йому зателефонував його знайомий ОСОБА_17 та повідомив, що знає особу у якої зберігаються колеса з дисками, що були викрадені у них з гаражу та він хоче їх йому повернути, а коли вони зустрілись хлопець по імені ОСОБА_18 сказав, що людина, яка здійснила крадіжку речей з гаражу, віддала йому їх на зберігання як свої. В день викрадення автомобіль був знайдений робітниками поліції у сусідньому дворі та повернутий. Йому відомо від батька, що автомобіль знайшли порожнім. Як він зрозумів, хлопець ОСОБА_18 , прізвище якого не пам`ятає, колеса отримав від обвинуваченого.
Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що 13 лютого 2017 року приблизно о 07.00 годині йому зателефонувала мати та повідомила, що викрали автомобіль, коли він поїхав до гаражного кооперативу встановив, що з автомобілем було викрадено його водійське посвідчення, але цього ж дня, автомобіль було знайдено робітниками поліції, а також його водійське посвідчення було пізніше повернуто робітниками поліції. Пояснював, що всі документи вони залишали у гаражі, в шухляді шафи, оскільки зимою автомобілем не користувалися. Обвинуваченого він раніше не знав та ніколи не бачив.
Також свідок ОСОБА_13 підтвердив, що він є членом гаражного кооперативу, в якому члени кооперативу, в порядку черговості здійснюють чергування щодо охорони території. Події були у минулому році, більш точно не пам`ятає, та коли він здійснив обхід території кооперативу приблизно о 04.30-05.00 годині ранку, він виявив, що гараж під номером п`ять відчинений, заглянув до гаражу автомобіль був відсутній і він зателефонував власнику - ОСОБА_14 , який приїхав та викликав поліцію. Автомобіль ОСОБА_14 виїжджав з кооперативу приблизно о 01.00 годині ночі, чи заїздив на територію кооперативу у той день безпосередньо сам ОСОБА_14 на своєму автомобілі, він не пам`ятає, хто саме знаходився у автомобілі потерпілого, та скільки саме осіб, коли він виїжджав з кооперативу він не бачив, але це був не ОСОБА_14 та не його діти.
Крім того, причетність обвинуваченого до вчинення саме ним інкримінованого йому злочину підтверджується протоколом пред`явлення особи для впізнання від 16 лютого 2017 року, під час проведення яких серед пред`явлених осіб свідок ОСОБА_12 впізнав по статурі, обличчю, формі голови, кольору волосся, очам, носу викрадення чоловіка, а саме ОСОБА_9 , як особу, яка заволоділа транспортним засобом, водійським посвідченням на ім`я ОСОБА_15 та іншими речами шляхом проникнення до гаражу № НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_14 (а. к. п. 163-165 т. 1), що не суперечить його поясненням в судовому засіданні, що він бачив обвинуваченого біля гаражу № НОМЕР_1 .
Також протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25 травня 2017 року було встановлено, що свідок ОСОБА_13 впізнав чоловіка, а саме ОСОБА_9 , як особу, яка в ніч на 13 лютого 2017 року пройшла з іншою особою через пропускний пункт охорони гаражного кооперативу «Жовтневий» по вул.М.Світальського,18-г в Покровському районі м. Кривого Рогу (а. к. п. 208 т. 1), що спростовує доводи апеляційної скарги захисника щодо невпізнання ОСОБА_13 обвинуваченого, який проходив на території гаражного кооперативу, що не протирічить показам свідка ОСОБА_13 та спеціаліста ОСОБА_19 .
Більш того, даний факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 інкримінованих йому злочинів підтверджується поясненнями спеціаліста ОСОБА_19 , який пояснив, що під час проведення радіорозвідки місць вчинення злочинів, було встановлено абонентські номери мобільного оператора «лайфселл», які працювали на місці та в час вчинення незаконних заволодінь транспортними засобами, з яких було з`ясовано, що на момент затримання ОСОБА_9 , у якого була виявлена та вилучена сім-картка з абонентським номером оператора «лайфселл» та встановлено, що вказаний абонентський номер, з`єднувався з абонентським номером, яким користувався ОСОБА_20 , в радіусі роботи базових станцій мобільного оператора «лайфселл» за місцем та в час незаконного заволодіння транспортним засобом ОСОБА_14 з території гаражного кооперативу, розташованого по вул. М. Світальського в Покровському районі м. Кривого Рогу.
Крім того, під час проведення протоколу огляду від 21 лютого 2017 року ОСОБА_9 добровільно видав мобільний телефон марки «Nokia» 6700 c-1, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_15 , та пояснив, що зазначений телефон був викрадений ним разом з автомобілем «Volkswagen Passat» вночі з 13.02.2017 року на 14.02.2017 року з гаражу, що розташований по вул. Я. Мудрого, а посвідчення водія викрадене разом з автомобілем Мерседес-190 з гаражного кооперативу «Жовтневий» з гаражу, розташованого по вул. М. Світальського в Покровському районі м. Кривого Рогу (а.к.п.169-171 т. 1).
Посилання захисника на застосування до ОСОБА_9 недозволених методів досудового розслідування при отриманні вказаного доказу не заслуговує на увагу, оскільки в судовому засіданні 19 квітня 2018 року захисником вказано на те, що протокол огляду отриманий при затриманні ОСОБА_9 в іншому кримінальному провадженні з порушенням, та зобов`язалась надати в наступне судове засідання документи, що це підтверджують, однак будь-яких документів в подальшому не надала.
Разом з тим, будь-яких заяв про застосування недозволених методів досудового розслідування та застосування до обвинуваченого насильства сторона захисту не робила та матеріали кримінального провадження не містять підтверджень отримання цього доказу з порушенням, обвинувачений будь-яких пояснень щодо застосування недозволених методів не надавав, відмовився від надання пояснень.
Відповідно до ст. 404 КПК України, оскільки суду першої інстанції не було повідомлено саме про застосування недозволених методів досудового розслідування та застосування до обвинуваченого будь-якого насильства, тому у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для перевірки зазначеної в апеляційній скарзі заяви захисника про застосування до ОСОБА_9 недозволених методів досудового розслідування в іншому кримінальному провадженні.
Крім того, вина ОСОБА_9 повністю підтверджується зібраними доказами в цьому кримінальному провадженні, зокрема, показами потерпілого, свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , протоколами огляду від 09 березня 2017 року і 20 березня 2017 року, протоколами пред`явлення особи для впізнання від 16 лютого 2017 року за участю свідка ОСОБА_12 та від 25 травня 2017 року за участю свідка ОСОБА_13 , а тому їх сукупність цілком є достатньою для підтвердження вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.
На переконання колегії суддів, з урахуванням зазначених досліджених у судовому засіданні доказів, які є належними, достовірними, допустимими й достатніми, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та вмотивованого висновку про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 357 КК України.
Посилання захисника на те, що відсутні об`єктивні докази щодо вчинення саме ОСОБА_9 інкримінованих йому злочинів, на думку колегії суддів не є слушними, оскільки судом були допитані як потерпілий, так і свідки, надана оцінка їх показам, та судом обґрунтовано покладено в основу вироку ці покази як на підтвердження винуватості обвинуваченого, оскільки ці покази не містять суттєвих суперечностей, доповнюють один одного, є узгодженими.
Твердження захисника про те, що під час судового засідання обвинувачений заявляв про застосування до нього недозволених методів розслідування, однак судом вказані заяви були проігноровані, не є слушним, оскільки як з вироку, так і з технічних носіїв записів судових засідань по вказаному кримінальному провадженню щодо ОСОБА_9 , обвинувачений вину у скоєнні злочинів не визнавав та від дачі показань відмовився відповідно до ст. 63 Конституції України, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу матеріали кримінального провадження не містять.
Доводи сторони захисту про те, що судом було забезпечено неналежного перекладача обвинуваченому не заслуговує на увагу, оскільки судом було залучено ОСОБА_9 перекладача ОСОБА_21 , яка здобула повну вищу освіту за спеціальністю Українська мова і література та англійська мова та здобула кваліфікацію вчителя української мови і літератури та англійської мови, що підтверджується наявною в матеріалах кримінального провадження копією диплому, виданого Криворізьким державним педагогічним інститутом серії НР № 10315183 від 01 липня 1998 року (а.к.п.70 т. 1).
Крім того, судом також було залучено ОСОБА_9 перекладача ОСОБА_11 , яка здобула повну вищу освіту за спеціальністю Мова і література (російська) та здобула кваліфікацію викладача мови (російської), вчителя мови (англійської) і зарубіжної літератури, що підтверджується наявною в матеріалах кримінального провадження копією диплому, виданого Державним вищим навчальним закладом Криворізький національний університет серії НР № 437643213 від 31 травня 2012 року (а. к. п. 41 т. 1).
Посилання захисника на ненадання обвинуваченому копії вироку з перекладом на російську мову є необґрунтованим, оскільки в матеріалах кримінального провадження мається розписка ОСОБА_9 про отримання ним копії вироку від 12 листопада 2018 року з перекладом на російську мову, який він отримав 13 березня 2019 року (а. к. п. 120-а т. 2).
Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги, що відповідно до паспортних даних обвинувачений ОСОБА_9 народився в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, також є громадянином України, має повну загальну освіту, що не свідчить про повне нерозуміння обвинуваченим української мови.
Крім того, ОСОБА_9 отримав пам`ятку про процесуальні права та обов`язки підозрюваного, в пункті 18 якої роз`яснення право на перекладача (а. к. п. 192 т. 1), однак ОСОБА_9 будь-яких клопотань не заявляв до стадії судового розгляду. Крім того, в протоколі проведення слідчого експерименту (а. к. п. 193 -194 т. 1) відмову від участі в цій слідчій дії ОСОБА_9 зазначав українською мовою. Під час апеляційного перегляду пояснив, що раніше був судимий, послуг перекладача не потребував, що підтверджує вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 травня 2015 року (а. к. п. 50-51 т. 2).
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини К. против Франції (справа № 10210/82 від 07 грудня 1983 року п. 7. Заявник ще стверджує, що трибунал не дав йому дозволу на користування послугами перекладача, щоб він міг вести свій захист бретонською мовою ..... п. 8. Як видно з рішення трибуналу, заявник народився і здобув освіту у Франції і йому не було важко розуміти й спілкуватися французькою мовою, якою вели провадження в суді. Закріплене в Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод право на допомогу перекладача, що міститься в підпункті (e) пункту 3 статті 6, очевидно, застосовне тільки в тому випадку, коли обвинувачений не розуміє мови, використовуваної в суді, чи не розмовляє нею.
Доводи прокурора про те, що судом не були враховані усі обставини, які мають суттєве значення при призначенні покарання ОСОБА_9 , суд вважає необґрунтованими з таких підстав.
Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Що стосується виду та розміру призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 покарання за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 357 КК України у виді позбавлення волі строком саме 6 років, то при його призначенні судом першої інстанції були в повній мірі дотримані вимоги статей 50, 65 КК України, враховані: тяжкість скоєних обвинуваченим середньої тяжкості злочинів; відсутність обставин, які помякшують та обтяжують покарання, особа винного, який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не працює, за місцем мешкання характеризується задовільно, а також неодноразово судимий, вчинив злочини в період іспитового строку, що дає підстави колегії суддів вважати обґрунтованим призначення судом першої інстанції покарання ОСОБА_9 із застосуванням положень ст. ст. 70-72 КК України, у виді позбавлення волі строком на 6 років без конфіскації майна, що є необхідним і достатнім для його виправлення.
Також судом у вироку суду зазначена та фактично врахована думка потерпілого, який просив суворого не карати обвинуваченого, оскільки викрадено майно йому повернуто.
Крім того, судом першої інстанції враховані судимості обвинуваченого та його особу, який на шлях виправлення не став, а тому підстави для призначення ОСОБА_9 більш суворого виду покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років без конфівскації майна як просить прокурор в своїй апеляційній скарзі, відсутні.
Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 листопада 2018 року залишити без задоволення.
Вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 листопада 2018 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4