1Справа № 335/7429/19 1-кс/335/4589/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 липня 2019 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Технохімреагент на бездіяльність слідчого СУ ФР ГУ ДФС у Запорізькій області, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000263, -

ВСТАНОВИВ:
Представник ТОВ „Технохімреагент звернувся до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із скаргою на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000263.

В обґрунтування скарги заявник зазначив, що слідчим на підставі ухвали слідчого судді було проведено обшук за адресою: м. Запоріжжя, вул. Цимлянська, 29, 29-а, в ході якого вилучено належне заявнику майно системний блок та ноутбук, яке визнано речовими доказами у кримінальному провадженні. Зазначене майно власнику на теперішній час не повернуто, що на думку заявника порушує його право власності, у зв`язку з чим, вважає, що слідчим допущено бездіяльність.

Посилаючись на те, що зазначене у скарзі майно є тимчасом вилученим, заявник вважає, що воно підлягає поверненню власнику, тому звернувся до слідчого судді зі скаргою, у якій просить зобов`язати слідчого повернути власнику вилучене майно.

Представник заявника у судовому засіданні підтримав з скаргу, з підстав, викладених у скарзі, просив скаргу задовольнити.

Слідчий, в провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження, у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлявся.

Заслухавши доводи представника заявника, вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій, бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частина 1 ст. 24 КПК України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що СУ ФР ГУ ДФС у Запорізькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000263 від 11.05.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

На підставі ухвали слідчого судді слідчим 06.07.2017 було проведено обшук за адресою: м. Запоріжжя, вул. Цимлянська, 29, 29-а, в рамках кримінального провадження, 0000263, в ході якого вилучено належне заявнику майно, зокрема, системний блок та ноутбук, яке постановою заступника начальника першого ВРКП СУ ФР ДФС у Запорізькій області від 07.11.2017 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватись під час обшуку, огляду.

Статтею 169 КПК України закріплений вичерпний перелік випадків, коли тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучене.

Тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у випадку: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Вимогами ч. 7 ст. 236 КПК України передбачено, що при обшуку слідчий, прокурор мають право оглядати та вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження, при цьому вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, вважаються тимчасово вилученими.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді від 29.06.2017 року надано дозвіл на проведення обшуку офісних приміщень ТОВ «Технохімреагент» за адресою: вул. Цимлянська, б. 29, б. 29 А в м. Запоріжжя, з метою відшукування та вилучення, окрім іншого: електронних інформаційних систем або їх частин, комп`ютерної техніки, електронних та магнітних носіїв інформації (системні блоки персональних комп`ютерів, портативні комп`ютери).

За викладених обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що вилучені в ході обшуку системний блок та ноутбук не є тимчасово вилученим майном, оскільки на їх вилучення надавався дозвіл ухвалою слідчого судді, вилучене майно не потребувало арешту та визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Отже, в ході розгляду скарги слідчим суддею не встановлено та заявником не підтверджено обставин, які свідчать, що майно, про яке йдеться у скарзі, має ознаки тимчасово вилученого майна, визначених ст. 167 КПК України, та безпідставно утримується органом досудового розслідування, у зв`язку з чим, слідчим суддею не встановлено бездіяльності слідчого у даному кримінальному провадженні.

Як передбачено ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: відмову у задоволенні скарги.

З огляду на зазначені обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга ТОВ „Технохімреагент на бездіяльність слідчого СУ ФР ГУ ДФС у Запорізькій області, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000263, є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Технохімреагент на бездіяльність слідчого СУ ФР ГУ ДФС у Запорізькій області, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000263 - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1