Справа № 735/189/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/598/19
Категорія - ч.2 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в залі суду в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 15 січня 2019 року за № 0000010, за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_8 на вирок Коропського районного суду Чернігівської області від 06 травня 2019 року, щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки с. Покошичі, Коропського району, Чернігівської області, з середньою-спеціальною освітою, заміжньої, не працюючої, раніше не судимої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , та в АДРЕСА_2 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Коропського районного суду Чернігівської області від 06 травня 2019 року ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено їй покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України 80 (вісімдесят) годин громадських робіт;

- за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України - 3 (три) місяці арешту;

- за ч. 2 ст. 185 КК України - 1 (один) рік позбавлення волі;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до вимог ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_7 визначено не обирати.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що 07.11.2018 року, близько 17 години ОСОБА_7 , маючи єдиний умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з кредитної картки № НОМЕР_1 , що належить гр. ОСОБА_10 , яку останній передав ОСОБА_11 для зняття грошових коштів в сумі 200,00 грн., таємно від оточуючих та самого потерпілого, в банкоматі ПАТ КБ «Приватбанк», що розташований по вул. Поштовій, 9 в смт. Короп незаконно зняла та викрала грошові кошти в сумі 2800, 00 грн., а потім, близько 21 години, цього ж дня в банкоматі «Райффайзен банк Аваль» № 6899983, що розташований в смт. Короп, Коропського району, Чернігівської області по вул. Поштова, 6, зняла та викрала грошові кошти в сумі 1000, 00 грн., чим заподіяла майнову шкоду потерпілому ОСОБА_10 на загальну суму 3800,00 грн.

Крім цього, 08.11.2018 року, близько 12 години ОСОБА_7 маючи єдиний умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з кредитної картки № НОМЕР_1 , що належить гр. ОСОБА_10 , яку останній передав ОСОБА_11 для зняття грошових коштів в сумі 200,00 грн., таємно від оточуючих та самого потерпілого, в банкоматі ПАТ КБ «Приватбанк», що розташований по вул. Чернігівській, 1, в смт. Короп, Чернігівської області, повторно, незаконно намагалась зняти та викрасти грошові кошти в сумі 3000,00 грн., вчинивши усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але з причин, що не залежали від її волі не змогла довести злочин до кінця, а саме отримати грошові кошти з кредитної картки, так як було перевищено ліміт кредитної картки.

Після цього, 08.11.2018 року, близько 12 години 30 хвилин ОСОБА_7 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з кредитної картки № НОМЕР_1 , що належить гр. ОСОБА_10 , повторно, таємно від оточуючих та самого потерпілого, в банкоматі ПАТ КБ «Приватбанк», що розташований по вул. Поштовій, 9 в смт. Короп, Чернігівської області, незаконно зняла та викрала грошові кошти в сумі 200,00 грн., чим заподіяла майнову шкоду потерпілому ОСОБА_10 .

Своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, як замах на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно та за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Чернігівської області ОСОБА_8 не оспорюючи кваліфікацію дій, доведеність вини обвинуваченої, просить вирок Коропського районного суду Чернігівської області від 06 травня 2019 року скасувати у зв`язку неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме в частині не покладення на обвинувачену обов`язків, визначених ст. 76 КК України. Так, стверджує апелянт, не зважаючи на імперативну норму ст. 76 КК України, судом на ОСОБА_7 не покладено повністю обов`язок, передбачений пунктом 2 частини першої вказаної норми, а покладено обов`язок лише повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, що не відповідає змісту п.2 ч.1 ст. 76 КК України. За вказаних обставин, прокурор просить ухвалити новий вирок, яким покласти на ОСОБА_7 , відповідно до ч.1 ст. 76 КК України, обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. В решта вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, пояснення обвинуваченої, яка просила апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час апеляційного перегляду матеріалів кримінального провадження, колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 349 ч.3 КПК України, судом першої інстанції за згодою учасників судового провадження, було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин кримінального провадження та вини обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Висновки суду, за встановлених у вироку обставин, про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, ніким із учасників судового провадження не оспорюються, а тому колегія суддів, не встановивши істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції дійти правильних висновків в цій частині, не переглядає їх відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України.

За встановлених у кримінальному провадженні фактичних обставин, дії обвинуваченої ОСОБА_7 правильно кваліфіковані місцевим судом за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, як замах на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно та за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, а покарання узгоджується з вимогами ст.ст. 50, 65, 75 КК України, що також не оспорюється в апеляційній скарзі, отже і в цій частині висновки суду першої інстанції не є предметом апеляційного перегляду.

Що стосується доводів прокурора в апеляційній скарзі про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування вимог ст. 76 КК України, то вони заслуговують на увагу.

Згідно ч.4 ст. 374 КПК України в разі звільнення особи від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.ст. 75-79, 104 КК України у резолютивній частині вироку, серед іншого, зазначаються тривалість іспитового строку та обов`язки покладені на засудженого.

Частиною 1 статті 76 КК України в редакції Закону від 07.09.2016 визначено обов`язки, які суд покладає на особу в разі звільнення її від відбування покарання з випробуванням, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Норма ч. 1 ст. 76 КК України має імперативну силу у випадку звільнення особи від відбування покарання з випробуванням щодо покладення обов`язків, вказаних у п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України. Зменшення обсягу таких обов`язків судом і призначення лише одного з передбачених у ч. 1 ст. 76 КК України чи не призначення жодного не належить до повноважень суду, отже є неправильним застосуванням матеріального закону.

Однак судом першої інстанції, всупереч нормі ч. 1 ст. 76 КК України, при звільненні обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, не покладено на ОСОБА_7 обов`язку, який прямо передбачений п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Зокрема, в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України на ОСОБА_7 не покладено обов`язок повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця роботи або навчання, а лише повідомляти про зміну місця проживання, що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, зокрема, незастосуванням закону, який підлягає застосуванню.

Відповідно до ст. 409 КПК України підставами для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі: необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; необхідності застосування більш суворого покарання; скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції; неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Зважаючи на те, що в даному випадку на обвинувачену ОСОБА_7 необхідно покласти обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а також додатковий обов`язок, передбачений п.2 ч.2 ст. 76 КК України, що погіршує її становище, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції в частині застосування вимог ст. 76 КК України підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині свого вироку.

За вказаних обставин апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 420 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Коропського районного суду Чернігівської області від 06 травня 2019 року щодо ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалити новий вирок.

Вважати ОСОБА_7 засудженою за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання призначеного судом першої інстанції:

- за ч. 1 ст. 185 КК України 80 (вісімдесят) годин громадських робіт;

- за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України - 3 (три) місяці арешту;

- за ч. 2 ст. 185 КК України - 1 (один) рік позбавлення волі;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Відповідно до статті 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо вона протягом цього строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

Відповідно до вимог ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В іншій частині вирок Коропського районного суду Чернігівської області від 06 травня 2019 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4