Справа № 303/6061/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/23/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі :

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 листопада 2018 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, тимчасово не працюючого, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст.115 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком 7 (сім) років.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 слід обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.

На підставі ч. 5 ст. 72, 73 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк покарання, строк попереднього ув`язнення з моменту його затримання один день, тобто 20 липня 2018 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_7 домашній арешт залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Вирішено питання з речовими доказами.
Вироком ОСОБА_9 визнано винним та засуджено за те, що він 20 липня 2018 року, близько 03:30 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у будинку за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , на грунті триваючих неприязних відносин, вступив у сварку з своїм батьком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час якої умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою заподіяння смерті, кухонним ножем наніс Турянчик Михайлу множинні, а саме 2 (два) проникаючі колото-різані поранення в життєво важливі органи, тобто в область грудної клітини з пошкодженням серцевої сорочки, наскрізним пораненням стінки правого передсердя, що супроводжувалося гострою внутрішньою та зовнішньою крововтратою з розвитком травматичного гіповолемічного шоку та у порожнину грудної клітки на рівні 5-го міжребер`я зліва, у порожнину грудної клітки на рівні мечеподібного відростка грудини; непроникаючі колото-різані рани в тім`яно потиличній ділянці голови зліва, на рівні 6-го ребра зліва по середньо-ключичній лінії, по передньому краю підпахвинної западини зліва та різані рани на задній поверхні лівого плеча у нижній третині з переходом на ділянку ліктьового суглобу, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 219/18 від 17 серпня 2018 року відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя в момент їх спричинення та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті потерпілого ОСОБА_10 і виникли від дії плоского колото-ріжучого предмету типу клинка ножа, за короткий проміжок часу до настання смерті.

Не погодившись з даним вироком суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій вважає, що такий не відповідає фактичним обставинам справи. Зазначає, що в діях ОСОБА_7 наявний склад кримінального правопорушення, передбачений ст. 118 КК України. Вказує, що судом першої інстанції не враховано те, що ініціатором конфлікту був сам потерпілий, що підтверджується як показами обвинуваченого так і свідків, не враховано також ряд пом`якшуючих обставин, таких як визнання вини, каяття, позитивну характеристику обвинуваченого. Крім того, вказує, що в обвинуваченого під час конфлікту виникла підстава для необхідної оборони, та він не мав можливості уникнути даного конфлікту. Вважає, що обвинувачений ОСОБА_7 не повинен нести відповідальності за інкриміноване йому діяння, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки потерпілий першим почав завдавати обвинуваченому тілесні ушкодження, навяність яких підтверджується висновками судово-медичної експертизи.

Просить даний вирок суду скасувати, змінити правову кваліфікацію обвинуваченому ОСОБА_7 з ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 118 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 1 рік не вчинить нового злочину.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 про задоволення апеляційної скарги, міркування прокурора щодо залишення вироку суду без змін, розглянувши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає дот задоволення, виходячи із наступного.

Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження суд першої інстанції, на думку колегії суддів, правильно встановив фактичні обставини вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення. Висновки суду про доведеність його вини ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні доказах, які детально викладенні у вироку і яким суд дав належну оцінку. Кваліфікація дій засудженого відповідає фактичним обставинам справи.

При цьому, незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому злочину, який зазначив, що він дійсно наніс ножові поранення своєму батькові ОСОБА_10 , який був в стані алкогольного сп`яніння та дуже агресивним, однак захищався від нападів останнього, тобто вимушено оборонявся, його вина підтверджується сукупністю доказів, зібраних органом досудового слідства та перевірених судом, а саме: показами потерпілої ОСОБА_11 та свідків: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які вказали, що між обвинуваченим та потерпілим були неприязне ні відносини.

Також винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується наступними доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 20 липня 2018 року з ілюстративною таблицею; постановю слідчого від 20 липня 2018 року; протоколом слідчого експерименту від 07 серпня 2018 року з ілюстративною таблицею, проведеного за участю свідка ОСОБА_12 , з якого вбачається, що останній повністю узгоджується з показами даними в якості свідка в судовому засіданні, висновком експерта № 219/18 від 17 серпня 2018 року, виконаного на підставі ухвали слідчого судді про призначення судово-медичної експертизи, з якого вбачається, що смерть ОСОБА_10 настала внаслідок множинних, а саме: 2 (двох) проникаючих колото-різаних поранень грудної клітини з пошкодженням серцевої сорочки, наскрізним пораненням стінки правого передсердя, що супроводжувалося гострою внутрішньою та зовнішньою крововтратою з розвитком травматичного гіповолемічного шоку, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя в момент їх спричинення, і з безпосередньою причиною настання смерті знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку. При судово-медичному дослідженні трупа, виявлені тілесні ушкодження проникаючі - у порожнину грудної клітки на рівні 5-го міжребер`я зліва, у порожнину грудної клітки на рівні мечеподібного відростка грудини та непроникаючі колото-різані рани в тім`яно потиличній ділянці голови зліва, на рівні 6-го ребра зліва по середньо-ключичній лінії, по передньому краю підпахвинної западини зліва та різані рани на задній поверхні лівого плеча у нижній третині з переходом на ділянку ліктьового суглобу. Вказані тілесні ушкодження по давності виникнення вкладаються в дату 20 липня 2018 року З моменту спричинення тілесних ушкоджень до настання смерті пройшов короткий проміжок часу. У досліджуваній частині трупної крові ОСОБА_10 , етиловий спирт не виявлено; довідкою Мукачівської ЦРЛ № 1381 від 18 жовтня 2018 року, гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доставдений в приймальне відділення 20 липня 2018 року о 04:50 год. з діагнозом ЗЧМТ. Струс головного мозку. Забійна рана лівого надбрів`я, Різана рана в області правого коліна. Садна лівої вушної раковини. Алкотест 1.90%; висновком експерта № 257/18 від 27 липня 2018 року, виконаного на підставі ухвали слідчого судді про призначення судово-медичної експертизи, згідно якого у гр. ОСОБА_7 , 1993 року народження, виявлені тілесні ушкодження у виді травматичного набряку та гіперемії по окружності нижньої третини правого стегна, колінного суглобу та верхньої третини гомілки, рани хвостової частини лівої брови, рани на лівій вушній раковині, поверхневих ран на передвушній області зліва, на долоневій поверхні правої кисті, які виникли від дії колюче-ріжучих придметів, чим могло бути лезо кухонного ножа, по давності виникнення можуть вкладатися в дату події, що мала місце 20 липня 2018 року і відносяться до групи легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, які згідно п.2.3.3 Правил судово-мендичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень, як такі що потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 6, але не більше як 21 день; висновком експерта № 81 від 11 вересня 2018 року, виконаного на підставі ухвали слідчого судді про призначення судово-медичної експертизи, згідно якого, враховуючи групи крові потерпілого ОСОБА_10 (групи О (І) з анти-А, анти-В системи АВО) і підозрюваного ОСОБА_7 (групи О(І), анти-В ситеми АВО) та результати проведених досліджень, можна зробити висновки, що знайдені сліди крові та епітеліальні клітини людини чоловічої генетичної статі на клинку та руків`ї ножа №№ 1,2 можуть походити, як за рахунок крові та епітеліальних клітин самого потерпілого так і за рахунок особи чоловічої генетичної статі з группою крові О(І), анти А, анти-В, системи АВО. Не виявлення антигена А, властивого підозрюваному ОСОБА_7 , дозволяє виключити можливість домішку його крові та епітеліальних клітин на клинку та руків`ї ножа (об. №№ 1,2); висновком судово-психіатричного експерта № 120 від 23 серпня 2018 року, виконаного на підставі ухвали слідчого судді про призначення судово-психіатричної експертизи, згідно якого, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 психічним захворюванням не страждав і не страждає ним по теперішній час. Інкриміноване йому діяння, а саме спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 20 липня 2018 року, які вподальшому призвели до його смерті, скоїв у стані, коли міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Турянчик не виявляє ознак алкоголізму та наркоманії.

Оцінюючи зібрані у справі докази, які є належними, допустимим та достатніми в їх сукупності, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, прийшов до вірного висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України умисне вбивство, тобто протиправне заподіяння смерті іншій людині, а вина його доведена повністю, хоч ним і не визнана.

Твердження ж обвинуваченого ОСОБА_14 та свідка ОСОБА_12 , - матері обвинуваченого, яка одночасно є колишньою дружиною померлого ОСОБА_15 , що останній у день смерті перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, спростовуються висновком експерта № 219/18 від 17 серпня 2018 року про те, що у трупній крові ОСОБА_15 етиловий спирт не виявлено.

Крім цього, покази, дані обвинуваченим ОСОБА_7 в судовому засіданні щодо обставин спричинення йому батьком тілесних ушкоджень у ході сварки, що мала місце у 20.08.2018 року між ними, підтверджуються показами свідка ОСОБА_16 та висновком експерта № 257/18 від 27 липня 2018 року.

При цьому, на думку колегії суддів, твердження обвинуваченого про те, що він, вихопивши з рук батька ніж, захищався від останнього шляхом нанесення йому численних ударів ножем у життєво важливі органи, не маючи наміру на вбивство останнього, спростовуються встановленою обставиною того, що у потерпілого не було в руках нічого в момент спричинення йому обвинуваченим ОСОБА_17 численних колото-різаних ножових поранень у життєво важливі органи, два з яких проникаючі і призвели до смерті потерпілого.

Крім того, у ході судового розгляду з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_14 внаслідок алкогольного сп`яніння 1,90 % проміле міг погано пам`ятати скільки саме ударів ножем наніс своєму батькові у ході сутички з ним. Проте, мав здатність усвідомлювати свої дії та керувати ними, розуміючи, що знаряддя (ніж), яким він спричиняв батькові тілесні ушкодження, є небезпечним та може призвести до настання смерті людини.

Також, на думку колегії суддів, невизнання обвинуваченим умислу на вбивство батька, судом першої інстанції вірно оцінено як обраний ним спосіб захисту від інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 115 КК України умисного вбивства, оскільки кількість спричинених обвинуваченим потерпілому ударів ножем у життєво-важливі органи свідчить про умисел саме на вбивство, тобто протиправне позбавлення життя іншої людини.

Крім того, на думку апеляційного суду, судом першої інстанції вірно критично оцінено позицію сторони захисту щодо необхідності перекваліфікації дій обвинуваченого, оскільки з моменту коли обвинувачений ОСОБА_14 відібрав ніж у свого батька ОСОБА_15 , той перестав представляти будь яку загрозу здоров`ю чи життю обвинуваченого, а тому у обвинуваченого ОСОБА_14 на момент, коли він наносив удари ножем ОСОБА_10 в життєво важливі органи, при цьому припускаючи можливість настання смерті останнього, вже не було жодних підстав побоюватись за своє життя чи здоров`я, оскільки умисел передбачає усвідомлення винним суспільно небезпечних наслідків своїх дій, бажання або свідомого припущення заподіяння смерті потерпілому.

У зв`язку з чим, виходячи із аналізу доказів та обставин злочину, у колегії суддів немає правових підстав перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 118 КК України.

При цьому, на думку колегії суддів, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 вид та розмір покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який згідно вимог ст. 12 КК України відносяться до особливо тяжких злочинів, всі обставини справи в їх сукупності, дані про особу винного, який є особою молодого віку, раніше не судимий, тимчасово не працює, не одружений, на обліку в психіатра, фтизіатра та нарколога не перебуває, як безробітний на обліку в центрі зайнятості не значиться, проживає з бабусею, за місцем проживання характеризується позитивно, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, а також керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та запобігання новим кримінальним правопорушенням, прийшов до вірного висновку, що йому слід обрати покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Також колегія суддів при перевірці справи та прийнятого рішення не виявила допущених істотних порушень КПК України чи неправильного застосування кримінального закону, які б тягнули за собою скасування чи зміну даного вироку суду.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що даний вирок суду є законним і обґрунтованим, а тому відмовляє захиснику обвинуваченого ОСОБА_7 адвокату ОСОБА_18 в задоволенні його апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_18 залишити без задоволення, а вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 листопада 2018 року щодо ОСОБА_7 , без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий
Судді