ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/5343/19 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/2815/19 Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції - обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 30 липня 2019 року про відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 травня 2012 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений за ч.3 ст.187, ст.71 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 травня 2012 року набрав чинності 06 червня 2012 року.
На підставі ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 08 лютого 2016 року засудженому ОСОБА_7 в строк відбування покарання за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 травня 2012 року зараховано строк попереднього ув`язнення з 26.10.2011 по 05.06.2012.
Початок строку - 26 жовтня 2011 року. Кінець строку 16 березня 2020 року.
Засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 10 листопада 2011 року.
Начальник Державної установи «Темнівська виправна колонія (№ 100)» та голова спостережної комісії при Харківській державній адміністрації Харківської області звернулися до Харківського районного суду Харківської області з поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 травня 2012 року
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 30 липня 2019 року відмовлено в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання.

Суд обґрунтував прийняте рішення тим, що на даний час засуджений ОСОБА_8 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого повного виправлення, а також матеріали особової справи і дані про особу засудженого не дають суду достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання.

Не погодившись з рішенням районного суду засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 30 липня 2019 року та застосувати до нього положення ст. 81 КК України. В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_7 посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки він працевлаштований до промислової зони установи, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику у свою адресу, дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком від 22 травня 2012 року Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, яким він засуджений за ч.3 ст.187, ст.71 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 08 лютого 2016 року засудженому ОСОБА_7 в строк відбування покарання за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 травня 2012 року зараховано строк попереднього ув`язнення з 26.10.2011 року по 05.06.2012 року. Початок строку відбування покарання 26.10.2011 року, кінець строку 16 березня 2020 року.
За вимогами ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до характеристики, затвердженої 03.07.2019 року містить висновок про те, що засуджений ОСОБА_7 під час тримання в Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» характеризувався негативно, за допущені порушення вимог режиму тримання притягувався до дисциплінарної відповідальності адміністрацією установи один раз, стягнення погашено, заохочень не мав, до праці не залучався.
При детальному дослідженні матеріалів особової справи суд встановив, що засуджений ОСОБА_7 з 28 серпня 2012 року відбував покарання в ДУ «Городищенська виправна колонія (№96)», де характеризувався позитивно, проте двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог режиму, стягнення погашені, заохочувався 8 разів.
З 24 жовтня 2017 року відбуває покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)».За час відбування покарання працевлаштований старшим днювальним відділення СПС установи, до праці ставиться сумлінно, стягнень не має. За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, правил трудового розпорядку установи та вимог безпеки праці має три заохочення. Бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт». В період листопад-грудень 2013 року та січень-вересень 2014 року був працевлаштований розподільником робіт в дільниці обробітку каміння. Відповідно до довідки про працевлаштування засудженого ОСОБА_7 в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» у період з січня по березень 2018 року він працював днювальним відділення у господарчій обслузі, за що йому була нарахована заробітна плата.
Отже, при наявності інших позитивних відомостей про засудженого, таку його поведінку в місцях позбавлення волі не можна називати сумлінною виходячи з наступного.

Згідно з інформацією, яка міститься в особовій справі, за час відбування покарання, який обчислюється засудженому ОСОБА_7 з 26 жовтня 2011 року, він працював в 2013 році - 2 місяці, в 2014 році - 9 місяців, а також з січня 2018 р. по травень 2019р.
Поряд з цим матеріали особової справи засудженого не містять жодної інформації про стан його здоров`я, наявність хронічних чи інших захворювань, які могли бути протипоказанням для залучення засудженого до праці.
Матеріали справи також не містять даних про залучення засудженого до безоплатних робіт, зокрема, пов`язаних з благоустроєм території установи виконання покарань.
Згідно п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», дані щодо сумлінної поведінки засудженого та ставлення його до праці повинні відображати процес виправлення засудженого і стосуватися всього періоду відбування ним покарання.

Окрім того до засудженого ОСОБА_7 раніше застосовувалось умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, але новий злочин вчинено саме за період невідбутої частини покарання за попереднім вироком і остаточне покарання призначено за ст. 71 КК України за сукупністю вироків.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 є суспільно небезпечною особою, яка має стійку кримінальну спрямованість на систематичне скоєння злочинів проти власності та забезпечення себе за рахунок скоєння цих злочинів.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що за весь період часу відбування покарання, поведінка і ставлення засудженого ОСОБА_7 до праці не доводять його виправлення, а тому застосування до нього умовно-дострокового звільнення неможливе.

Що стосується посилання засудженого на його працевлаштування днювальним, то ця обставина, сама по собі, не є підставою для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції даних, які містять в матеріалах особової справи є безпідставними. Як вбачається з матеріалів судового провадження та змісту ухвали, що оскаржується, особову справу засудженого було витребувано під час розгляду подання в суді першої інстанції та враховано дані, які в ній містяться.

Керуючись ст.ст. 405,407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 30 липня 2019 року про відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: