КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/2945/2019 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 314 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю: прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10

обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні № 000314 прокурора відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_14 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 19 червня 2019 року щодо обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

ОСОБА_11 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в

м. Харцизьк Донецької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

ОСОБА_12 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Макіївка Донецької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 та проживає за адресою: АДРЕСА_4 ,

ОСОБА_13 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Гоголів Броварського району Київської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 та проживає за адресою: АДРЕСА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19 червня 2019 року прокурору повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 000314 по обвинуваченню ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 за ч. 3 ст. 368 КК України для усунення недоліків.

Своє рішення суд обґрунтував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки виходячи з указаної в обвинувальному акті правової кваліфікації за ч. 3 ст. 368 КК України діяння обвинувачених, яке виразилося у вимаганні та одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди за не вчинення нею в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дій з використанням наданого їй службового становища, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в обвинувальному акті не сформульоване обвинувачення, з якого б убачався факт вимагання та одержання ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 неправомірної вигоди на свою користь. Висуваючи обвинувачення, сторона обвинувачення в обвинувальному акті повинна зазначити сутність вимагання неправомірної вигоди, а саме: безпосередні дії обвинувачених, які б виражалися у вимаганні неправомірної вигоди; зміст та характер вимоги про надання неправомірної вигоди, висунутої обвинуваченими; особу, якій обвинуваченими було висунуто вимогу про надання неправомірної вигоди; особу, яка надала та від якої обвинувачені отримали неправомірну вигоду проти висунутої вимоги (вимагання); форму, розмір неправомірної вигоди з приводу надання якої обвинувачені пред`явили вимогу (вимагали) у конкретно встановленої особи; обставини вимагання неправомірної вимоги, відповідно до ст. 91 КПК України, із зазначенням часу, місця, способу вимагання, винуватість кожного з обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, форму вини, мотив та мету вчинення та інші обставини, що мають значення для кримінального провадження. Обвинувачення повинно бути сформульовано повно, чітко та зрозуміло і узгоджуватися з наведеною правовою кваліфікацією, що обумовлено необхідністю забезпечення права на захист, проте таких вимог закону при складанні обвинувального акта органом досудового розслідування дотримано не було.

Окрім того суд зазначив, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 000314 складений поза межами строку досудового розслідування, бо такий строк закінчився ще 06 червня 2017 року, проте обвинувальний акт був затверджений прокурором 23 жовтня 2017 року, що свідчить про незаконність прийнятого процесуального рішення у формі обвинувального акта, отже і судовий розгляд на підставі вказаного обвинувального акта є неможливим.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_14 просить ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 19 червня 2019 року скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що на виконання вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , окрім викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, міститься конкретне формулювання обвинувачення, висунуте вказаним особам із зазначенням конкретної частини статті КК України. При цьому наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, у вчиненні якого стороною обвинувачення обвинувачуються ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , що дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

За твердженням прокурора, посилання в ухвалі суду на те, що обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні за викладених фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації та формулюванні обвинувачення щодо обвинувачених не відповідає вимогам закону, є такими, що суперечать засадам кримінального провадження, передбаченим ст.ст. 7, 8, 9, 10, 17, 20, 22, 23, 26 КПК України, оскільки, зазначаючи в ухвалі про відсутність конкретного формулювання обвинувачення, суд вдався до оцінки вказаних обставин, що під час підготовчого засідання не допускається. Отже ухвала про повернення обвинувального акта прокурору постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

У запереченнях на апеляційну скаргу захисники ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 наполягають на тому, що відсутність в обвинувальному акті щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , за встановлених судом обставин чітко сформульованого обвинувачення, тобто неконкретність обвинувачення, свідчить про невідповідність обвинувального акта вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, а тому захисники просять апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, заперечення захисників та обвинувачених щодо апеляційного прохання, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України. Процедура складання обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування регламентована ст. 291 КПК України.

Обвинувальний акт, як це передбачено ст. 291 КПК України, складається і підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Імперативно встановлені вимоги до відомостей, які обвинувальний акт повинен містити, передбачені пунктами 1 - 9 ч. 2 ст. 291 цього Кодексу, серед яких в пункті 5 виокремлено необхідність наявності в ньому таких складових: 1) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність та 3) формулювання обвинувачення.

Обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення особі у вчиненні конкретного кримінального правопорушення та передає його до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України, тобто є процесуальним документом, яким закінчується досудове розслідування, а обвинувачення особи пов`язується з моментом складання обвинувального акту.

Як вважає колегія суддів, повертаючи прокурору обвинувальний акт щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , суд першої інстанції вийшов за межі повноважень, наданих йому кримінальним процесуальним законом на стадії підготовчого судового засідання, оскільки фактично вдався до оцінки правильності висунутого обвинувачення та його суті, що є предметом виключно судового розгляду.

Так, зі змісту обвинувального акта щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , який надійшов до Солом`янського районного суду м. Києва, вбачається, що в ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення з описом конкретних дій ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які прокурор вважав встановленими, зазначена правова кваліфікація правопорушення з посиланням на положення закону і частину статті Закону про кримінальну відповідальність, яка істотно не суперечить наведеному формулюванню обвинувачення, тобто викладена позиція сторони обвинувачення в такому виді, як це вважає за правильне прокурор.

При цьому обставини, які відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення, винуватість обвинувачених у його вчиненні, всупереч висновку суду першої інстанції, наведені в обвинувальному акті досить зрозуміло. Отже, викладені в обвинувальному акті на виконання вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України відомості є достатніми для розуміння суті обвинувачення, а посилаючись в ухвалі на неповноту та неконкретність формулювання обвинувачення з визначеною прокурором правовою кваліфікацією діяння за ч. 3 ст. 368 КК України, суд першої інстанції фактично вийшов за межі питань, які підлягають вирішенню під час підготовчого судового засідання, як на це обґрунтовано звертає увагу апелянт.

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що суд не є стороною кримінального провадження і не може вказувати прокурору як необхідно викласти фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, разом з цим вважає, що в обвинувальному акті щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в цій частині не міститься положень, які б вочевидь суперечили одне одному.

Враховуючи, що згідно з ч. 3 ст. 314 КПК України на стадії підготовчого судового засідання суд має встановити, чи відповідає по формі обвинувальний акт вимогам ст. 291 КПК України, а обставини, викладені в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення, тобто суть обвинувального акта є предметом розгляду в судовому засіданні кримінального провадження по суті, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність недоліків в обвинувальному акті, з вказівкою, з огляду на викладені фактичні обставини кримінального правопорушення та його правову кваліфікацію, на неповноту та неконкретність обвинувачення, не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону.

Що стосується висновку суду про незаконність прийнятого процесуального рішення у формі обвинувального акта з посиланням на те, що він складений слідчим та в подальшому затверджений прокурором за межами строку досудового розслідування, то такий висновок є передчасним, оскільки питання стосовно дотримання строків досудового розслідування може бути досліджено судом не за результатами вивчення реєстру матеріалів досудового розслідування, а з урахуванням вимог ч. 3 ст. 219 КПК України за наслідками дослідження відповідних процесуальних документів, що не передбачено на стадії підготовчого судового засідання.

Оскільки під час апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції колегією суддів не було встановлено порушень, допущених при складанні обвинувального акта щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які б перешкодили призначенню кримінального провадження до розгляду, доводи апеляційної скарги про відсутність у суду першої інстанції законних підстав для повернення цього обвинувального акта прокурору є обґрунтованими.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала Солом`янського районного суду м. Києва від 19 червня 2019 року, як постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні № 000314 прокурора відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_14 задовольнити.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 19 червня 2019 року, якою прокурору повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 000314 по обвинуваченню ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 за ч. 3 ст. 368 КК України для усунення недоліків скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з дня оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________________ ________________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4