ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2840/19 Справа № 176/1970/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000113 стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Жовті Води Дніпропетровської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю
в режимі відеоконференції:
прокурора ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою суду задоволено клопотання прокурора та продовжено ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 02 листопада 2019 року включно.
Суд врахував, що ОСОБА_7 неоднаразово судимим, при цьому після умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі, маючи не погашену та не зняту в установленому законом порядку судимість, наразі знову обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з нанесенням тяжких тілесних ушкоджень іншій особі, що може свідчити про схильність останнього до вчинення злочинів, в тому числі, що відносяться до категорії тяжких. Тому, суд дійшов висновку, що обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою не гарантує того, що він не стане вчиняти інші кримінальні правопорушення, тобто наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, оскільки ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, останній може переховуватися від суду, однак даний ризик є мінімальним, оскільки із наданих захисником доказів вбачається, що ОСОБА_7 має місце реєстрації та міцні соціальні зв`язки.
Водночас суд вважав недоведеним наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки будь-яких підтверджуючих доказів того, що ОСОБА_7 намагався або буде намагатися незаконно впливати на потерпілого та свідків стороною обвинувачення не надано.
На думку суду, менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою на даний час не здатен забезпечити виконання своїх процесуальних обов`язків обвинуваченим ОСОБА_7 та запобігти доведеним ризикам, передбаченим п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наразі не зменшились та існують на даний час.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду в частині продовження строку тримання під вартою та постановити нову, обравши більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби з 20 год.00 хв до 06 год.00 хв. за місцем реєстрації обвинуваченого.
Зазначає, що під час розгляду клопотання судом не були досліджені та оголошені докази, надані стороною захисту. Обвинувачений неодноразово судимий та усвідомлює відповідальність за порушення покладеного на нього обов`язку, ніколи не перебував у розшуку та не переховувався від виконання покарань. До клопотання прокурора не додано жодного доказу, який би підтверджував обґрунтованість вимоги щодо продовження тримання під вартою. Вважає, що цілком можливо застосувати до обвинуваченого домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , ця квартира належить дружині обвинуваченого та за цією адресою він зареєстрований. Крім того, на його утриманні перебувають його дружина та двоє дітей.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на її необґрунтованість. Вважає, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та судом встановлено наявність ризиків, які унеможливлюють обрання йому менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Зазначає, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, на даний час в Жовтоводському міському суді перебуває інше кримінальне провадження стосовно нього за ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 309 КК України, в рамках якого йому обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, однак у зв`язку із внесенням застави був звільнений з під варти 02.07.2018 року. Крім того, 28.08.2019 року до суду направлено інший обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 125 КК України. Таким чином, перебуваючи на волі ОСОБА_7 продовжує вчиняти інші кримінальні правопорушення. Крім того, наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні в режимі відеоконференції захисник та підозрюваний підтримали апеляційну скаргу захисника та з підстав, викладених в ній, просили її задовольнити, ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби.
Прокурор в судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, посилаючись на її безпідставність, просив ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, думку сторін кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
Вирішуючи питання щодо можливості оскарження ухвали суду першої інстанції про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд зважає на те, що 13 червня 2019 року Конституційний суд України визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, тому дана ухвала суду підлягає апеляційному оскарженню.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
Апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора дотримані в повному обсязі та, вирішуючи питання щодо продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.
Судом першої інстанції встановлено, що ризики, передбачені п.п. 1, 5 ст. 177 КПК України наразі існують та ОСОБА_7 може переховуватися від суду і вчиняти інші кримінальні правопорушення, при цьому судом враховано, що останній неодноразово судимий, судимість не знята і не погашена в установленому законом порядку, після умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі знову обвинувачується у вчиненні злочину, пов`язаного із нанесенням тілесних ушкоджень іншій особі, офіційно не працевлаштований, тому суд обґрунтовано зазначив, що застосування більш м`якого запобіжного заходу є неможливим, з чим погоджується і апеляційний суд.
Крім того, апеляційний суд вважає слушними доводи прокурора, викладені в запереченні на апеляційну скаргу, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, у тому числі і за злочин проти життя та здоров`я особи. На теперішній час, окрім цього кримінального провадження, на розгляді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області стосовно ОСОБА_7 перебувають кримінальні провадження №0000332 від 04.05.2019 року за ч. 2 ст. 125 КК України та № 0000099 від 01.02.2018 року за ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 309 КК України. Під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000099 ухвалою слідчого судді стосовно ОСОБА_7 обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у зв`язку із внесенням застави останній був звільнений з під варти 02.07.2018 року, проте після цього знову обвинувачується у вчиненні інших кримінальних правопорушень, що свідчить про недостатність застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою для попередження вчинення ним нових злочинів.
Разом з тим, обґрунтованими є висновки суду першої інстанції про недоведеність прокурором наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з відсутністю будь-яких доказів, що ОСОБА_7 намагався або буде намагатися незаконно впливати на потерпілого та свідків.
Водночас, апеляційний суд під час розгляду апеляційної скарги у відповідності до ст. 178 КПК України враховує також доводи захисника про міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, у тому числі наявність в нього місця реєстрації та дружини і двох дітей на його утриманні, однак дані обставини не є самодостатньою підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, оскільки заявлені ризики є реальними, продовжують існувати і для їх запобігання судом обґрунтовано продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Доводи сторони захисту про відсутність заявлених ризиків є безпідставними та повністю спростовуються матеріалами справи, а застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та нівелювання заявлених ризиків.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 331, 405, 407, 419 КПК, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2019 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4