Справа № 551/208/19
Провадження № 1-кп/551/61/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року Шишацький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

особи, щодо якої передбачається застосування примусових заходів

медичного характеру, ОСОБА_4 ,

його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Шишаки Полтавської області клопотання слідчого СВ Шишацького ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області, лейтенанта поліції ОСОБА_7 про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000011 від 11 січня 2019 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Голуби Шишацького району Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, невійськовозобов`язаного, не особу з інвалідністю І чи ІІ групи, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , раніше судимого вироком Шишацького районного суду Полтавської області:

- від 14 червня 2012 року за ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 296 КК України на три роки позбавлення волі з звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки;

- від 21 січня 2014 року за ч. 3 ст. 185 КК України до остаточного покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі,

який обвинувачується у вчиненні суспільно - небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:

11 березня 2019 року на адресу суду надійшло клопотання слідчого СВ Шишацького ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області, лейтенанта поліції ОСОБА_7 , яке 07 березня 2019 року затверджено прокурором Шишацького відділу Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області, юристом першого класу ОСОБА_3 , про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000011 від 11 січня 2019 року відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні суспільно - небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

Із змісту клопотання слідує, що ОСОБА_4 10 січня 2019 року, близько 23 години прийшов до домогосподарства потерпілого ОСОБА_6 , що по АДРЕСА_2 , де шляхом вибивання правою ногою вхідних дверей будинку та пошкодження планки для ригеля замка, проник до зальної кімнати, з якої намагався повторно викрасти цифровий приймач марки « World Vision T 126 », вартістю 300 грн., але не довів свої дії до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки був помічений потерпілим.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала та просила його задовольнити, застосувавши до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

ОСОБА_4 не заперечував вчинення, інкримінованого йому, суспільно - небезпечного діяння.

Захисник особи, відносно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, - адвокат ОСОБА_5 вважала наявними підстави для задоволення клопотання та застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру.

Потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що 10 січня 2019 року, прокинувшись близько 23 години, помітив, як місцевий мешканець ОСОБА_4 намагається викрасти, належний йому, цифровий приймач марки « World Vision T 126 », однак не довів свої дії до кінця, так як за його вказівкою залишив приміщення будинку, куди проник, шляхом вибивання дверей та пошкодження планки для ригеля замка.

Наполягав на застосуванні відносно ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру.

Вчинене ОСОБА_4 суспільно - небезпечне діяння підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.3 ст.185 КК України, а саме незакінчений замах на крадіжку чужого майна, що вчинене повторно та поєднане з проникненням до житла.

Причетність ОСОБА_4 до вчинення, пред`явленого у його вину, суспільно небезпечного діяння підтверджується наступними, перевіреними у судовому засіданні, доказами у їх сукупності та взаємозв`язку:

-даними протоколу огляду з фототаблицями до нього від 11 січня 2018 року, предметом якого являється домоволодіння, що по АДРЕСА_2 , в якому проживає потерпілий ОСОБА_6 . Під час огляду встановлено, що вхідні двері житлового будинку мають пошкодження, а в зальній кімнаті знаходиться цифровий приймач марки « World Vision T 126 » / а. с. 48 55 /;

-протоколом огляду з фототаблицями до нього від 11 січня 2019 року, предметом якого являється цифровий приймач марки « World Vision T 126 » / а. с. 57 61 /;

-висновком експерта № 123 від 21 січня 2019 року, згідно якого ринкова вартість тюнера марки «World Vision T 126 » становить 300 грн. 00 коп. / а. с. 64-71/;

-розпискою потерпілого ОСОБА_6 про одержання на зберігання, належного йому, тюнера марки «World Vision T 126 » / а. с. 73 /;

-показаннями свідка ОСОБА_8 , згідно яких, їй, як соціальному представнику, яка обслуговувала родину потерпілого, відомо, що 10 січня 2019 року, у нічний час ОСОБА_4 намагався викрасти з житлового будинку, що по АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_6 цифровий тюнер. Приїхавши наступного дня до баби потерпілого, остання була сильно налякана, а вхідні двері будинку мали ряд пошкоджень.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора, виходячи з наступного.

Так, згідно ст.ст.3,28 Конституції України людина, її життя та здоров`я, честь і гідність,недоторканність та безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю і кожен має право на повагу до його гідності.

Виходячи з роз`яснень, що викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03 червня 2005 року « Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування », примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має іншій психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб /ст. 96 КК України/ - висновку судово-медичної експертизи.

Згідно проведеної судово-психіатричної експертиза № 88 від 27 лютого 2019 року, ОСОБА_4 на даний час виявляє ознаки маячного розладу органічного походження, який позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, що відноситься до інкримінованих йому діянь, ОСОБА_4 також страждав на вказаний розлад, внаслідок чого не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 підпадає під дію ч. 2 ст. 19 КК України і потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним режимом / а. с. 74 79 /.

За правилами ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно - небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії /бездіяльність/ або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно - небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

У силу ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно - небезпечні діяння.

Згідно з ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Відповідно до ст.19 Закону України « Про психіатричну допомогу » примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінально процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються вищевказані примусові заходи медичного характеру.

Згідно з ч.1ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 вчинив суспільно - небезпечне діяння, яке містить ознаки злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, на даний час виявляє ознаки маячного розладу органічного походження, який позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, в період часу, що відноситься до інкримінованих йому дій, також страждав таким розладом, внаслідок чого не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, за своїм психічним станом потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, суд, з урахуванням того, що невжиття відносно останнього примусових заходів медичного характеру може спричинити серйозну загрозу спричинення неминучої шкоди безпосередньо цій особі або іншім особам, приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого та застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним режимом нагляду.

Запобіжні заходи, як заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_4 не обиралися та, враховуючи вимоги ст. ст. 131-132, 177, 178 КПК України, підстав для їх визначення суд не вбачає.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», Постановою Пленуму Верховного Суду України, № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», ст. ст. 19, 92 - 94 КК України, ч. 2 ст. 292, ст. ст. 503, 512, 513 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Шишацького ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області, лейтенанта поліції ОСОБА_7 про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000011 від 11 січня 2019 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Речовий доказ у вигляді цифрового приймача марки « World Vision T 126 », який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 , - залишити у власності останнього.

Ухвала суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Шишацький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя: