Справа № 682/1839/19
Провадження № 1-кп/682/148/2019
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні м. Славута кримінальне провадження №0000569 від 20 липня 2017 року щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Славута Хмельницької області, громадянина України, українця, працюючого майстром ТОВ Меблева фабрика «Пік», не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,
в с т а н о в и в:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 20.07.2017, близько 13.00 год., в м. Славута, поблизу території ЗОШ І-ІІІ ст.. № 5, що розташована по вул. Я.Мудрого 60, на ділянці автодороги, яка має по одній смузі руху в кожному напрямку, ОСОБА_4 керуючи мотоциклом «Yamaha Ybr 125», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в напрямку перехрестя вулиць Я.Мудрого та Соборності.
Під час руху ОСОБА_4 , будучи проінформованим про наближення до ділянки проїжджої частини, призначеної для руху пішоходів через дорогу, яка позначена інформаційно-вказівним дорожнім знаком 5.35 «пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра», не врахував дорожню обстановку, яка полягала у русі попутного транспортного засобу, який виконував поворот праворуч та частково обмежував видимість пішохідного переходу на якому могли перебувати пішоходи, з метою об`їзду попутного транспортного засобу, не переконавшись, що це буде безпечним та не створить перешкоди та небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, змінив напрям руху ліворуч, в результаті чого порушивши пункти 10.1, 12.3 18.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі Правила дорожнього руху), виїхав на пішохідний перехід, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка маючи перевагу у русі переходила проїжджу частину в межах пішохідного переходу з права на ліво відносно напрямку руху мотоцикла.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, потерпіла ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді: рани на поверхні лоба, струсу головного мозку, садна на задній поверхні лівого передпліччя, двох саден на зовнішній поверхні лівого стегна, по одному садну на передніх поверхнях обох колінних суглобів, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи, за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також закритого перелому променевої кістки правого передпліччя, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи, за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Тим самим, своїми діями ОСОБА_4 порушив вимоги пунктів 10.1, 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху України, які вимагають:
10. Початок руху та зміна його напрямку:
п.10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
12. Швидкість руху
п.12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
18. Проїзд пішохідних переходів і Зупинок транспортних засобів:
п.18.1. Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 знаходиться у прямому причинному зв`язку із скоєнням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали.
Таким чином, своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.
12.06.2019 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено та підписано угоду про примирення, у якій викладено формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч.1 ст.286 КК України, що ніким не оспорюється, зазначено істотні для даного кримінального провадження обставини. Згідно угоди ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні цього кримінального правопорушення. Сторони погодили, що обвинувачений за ч.1 ст.286 КК України понесе покарання у виді штрафу в розмірі (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.
В угоді зазначено наслідки її укладення та затвердження, наслідки невиконання.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, у вчиненому щиро кається. Також пояснив суду, що розуміє права, надані йому законом, угоду уклав добровільно і наслідки укладання та затвердження угоди зрозумілі. Просив затвердити зазначену угоду.

Потерпіла ОСОБА_5 підтримує укладену угоду та просить її затвердити. Зазначила, що їй шкода відшкодована, претензій до обвинуваченого немає.
Прокурор, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, просить її затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного:

Згідно ст.314 ч.3 п.1 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про примирення.

Відповідно до ст.468 ч.1, ст.469 ч.3 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що угода про примирення за своїм змістом і порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470 КПК України, відповідає Закону про кримінальну відповідальність, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, що передбачена санкцією ч.1 ст.286 КК України. Вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення згідно ст.12 КК України відноситься до правопорушень середньої тяжкості.

Суд переконався в тому, що угода укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинуваченому роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є відмова від здійснення прав, передбачених п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а також обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394 та 424 КПК України, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав призначення судом покарання, суворішого за узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди та призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення наслідків укладення угоди.

Наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України обвинуваченому зрозумілі і він не заперечує проти затвердження угоди.

Потерпілій ОСОБА_5 роз`яснено та нею усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження її права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394 та 424 КПК України, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання, не роз`яснення наслідків укладення угоди, невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою ст. 474 КПК України, та, крім того, позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення. Наслідки невиконання угоди потерпілій зрозумілі. Вона не заперечує проти затвердження угоди.

Підстави для відмови у затвердженні угоди, передбачені ст.474 ч.7 КПК України, відсутні.

Міра покарання, узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого, відповідає вимогам закону та загальним засадам призначення покарання.

Отже, за наслідками розгляду угоди у судовому засіданні, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілою та призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України і ухвалення обвинувального вироку.

Судові витрати на підставі ст.. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого.
Питання речових доказів слід вирішити керуючись ст.. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 100, 124, 368 - 374, 395, 468 - 470,472, 474, 475 КПК України, ч.1 ст.286 КК України, суд

у х в а л и в:

Затвердити угоду від 12.06.2019 року про примирення, укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000569.
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити узгоджену сторонами міру покарання у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн без позбавлення права керування транспортними засобами.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертиз у розмірі 6438 грн.
Речовий доказ мотоцикл «Yamaha Ybr 125», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернути ОСОБА_4 .
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1