Справа № 487/2204/19
Провадження № 1-кп/487/504/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2019 року.

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві кримінальне провадження №0000934 від 11.03.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, є громадянином України, має повну середню освіту, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, не працює, раніше судимий, зареєстрований та проживає за адресою : АДРЕСА_1 , тимчасово перебуває у Реабілітаційному центрі «Друге дихання», розташованому за адресою: м. Миколаїв, пл.. Новозаводська, 1-Н.

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження та інших сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

06.01.2019 року приблизно о 16:00 год., ОСОБА_3 перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , реалізуючи свій корисливий умисел, повторно таємно викрав праску марки «Bosch» вартістю 1600 грн. та блендер марки «Bosch» вартістю 800 грн., які належать ОСОБА_6 , після чого утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд. Своїми умисними діями, ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 2400 грн.

Крім того, 07.03.2019 року приблизно в період часу з 14:00 по 18:30 год., ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , реалізуючи свій корисливий умисел, повторно таємно викрав телевізор марки «LG» вартістю 15000 грн., який належать ОСОБА_6 , після чого утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд. Своїми умисними діями, ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 15000 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

28.11.2019 року в даному кримінальному провадженні між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення.

Відповідно до даної угоди потерпілий ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди, щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_3 .

Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, а саме у виді обмеження волі строком на 1 рік без призначення додаткового покарання, зі звільненням від відбування покарання, на підставі ч.2 ст. 75 КК України, з іспитовим строком на 1 рік.

В угоді про примирення зазначена дата її укладення та вона підписана сторонами.

Розглядаючи в порядку ч.3 ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного:

Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч.3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України віднесено до злочинів середньої тяжкості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вказав, що угода укладена ним добровільно, він цілком розуміє характер обвинувачення та повністю визнає свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України. Крім того зазначив, що розуміє надані законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згоден з видом покарання, який буде застосований до нього в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затверджені угоди про примирення.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 зазначив, що угода укладена ним добровільно, йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду, до обвинуваченого претензій матеріального і морального характеру не має.

В судовому засіданні прокурор та захисник вважали можливим затвердити угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 , оскільки вона відповідає вимогам закону.

Отже, суд, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення від 28.11.2019 року між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 і призначення останньому узгодженої сторонами угоди міри покарання.

В той же час, з урахуванням особи обвинуваченого, який раніше судимий в силу ст.. 89 КК України, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, з 16.07.2011 року знаходився на профілактичному обліку в ОНД та 16.05.2017 року знятий з обліку, суд переконаний, що досягти мети виправлення останнього та запобігти вчиненню ним нового правопорушення можливо без ізоляції від суспільства, а тому на підставі ст.ст.75, 76 КК України він може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням.

Питання про речовий доказ суд вирішує у відповідності до правил, встановлених п.3 ч.9 ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 374, 394, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити у кримінальному провадженні №№0000934 угоду про примирення від 28.11.2019 року, укладену між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання 1 рік обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного йому покарання з випробув анням, якщо він протягом визначеного іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п.1, п.2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: - праску марки «Bosch», блендер марки «Bosch», телевізор марки «LG», передані на зберігання потерпілому ОСОБА_6 вважати повернутими власнику.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження вироку визначені ч.1 ст. 473 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його оголошення негайно вручити засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя : ОСОБА_1