279/2373/19
1-кс/279/1580/19
У Х В А Л А
іменем України

16 серпня 2019 року
Слідчий суддя Коростенського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 за участю скаржника ОСОБА_3 , представника скаржника адвоката ОСОБА_4 по скарзі ОСОБА_3 про повернення тимчасово вилученого майна володільцю у кримінальному провадженні №0000574,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою в якій зазначив, що слідчим СВ Коростенського ВП ОСОБА_5 10 травня 2019 року за адресою : м.Коростень, вул. Беляєва, 13 було тимчасово вилучено легковий автомобіль ВАЗ 21051, державний номерний знак НОМЕР_1 , червоного кольору та документи на вказаний автомобіль. Звернувшись з письмовою заявою до слідчого про повернення автомобіля він отримав відмову, яка мотивована відсутністю документів на підтвердження його права, як володільця даного майна. Даний автомобіль він придбав у власника, однак не встиг переоформити передачу прав власності. Автомобіль в розшуку не перебуває, що слідчий міг перевірити. Арешт на вказаний автомобіль в межах кримінального провадження №0000574 не накладався, отже майно повинно бути повернуто володільцю, тобто йому. Просить зобов`язати слідчого повернути вказаний автомобіль та документи на нього.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_6 скаргу підтримали, просили задовольнити. Вказали, що слідчий незаконно утримує транспортний засіб, який не є предметом розслідування в кримінальному провадженні № 0000574, арешт на автомобіль ВАЗ , номерний знак НОМЕР_1 в даному кримінальному провадженні не накладався , в розшуку він не перебуває, тому згідно ст.169-171 КПК України тимчасово вилучене майно мало бути повернуто власнику або володільцю, що слідчий відмовляється робити.

Суб`єкт оскарження, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду скарги, в судове засідання не прибув, про причини неявки не повідомив.

Згідно змісту ст.306 КПК України, якою регламентовано порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування, а саме ч.3 цієї статті передбачено, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Вислухавши сторону скаржника, дослідивши матеріали провадження встановлено наступне.

Бездіяльність, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з

вимогами ст.169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, є видом бездіяльності, оскарження якої допускається відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України заявником, потерпілим його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Слідчим суддею встановлено, що 05.05.2019 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зареєстровано кримінальне провадження № 0000574 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого

ч.1 ст.289 КК України, по факту заволодіння невідомою особою автомобілем марки ВАЗ 2106, бежевого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходився біля житлового будинку АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_7

10.05.2019 року під час огляду домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , було вилучено ряд речей, в тому числі автомобіль марки ВАЗ 21051, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_3 , червоного кольору та документи на вказаний транспортний засіб.

Постановою слідчого від 10.05.2019 року вказаний автомобіль та документи на нього визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000574.

Відповідно до положень ч. 7 ст.236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Статтею 171 КПК України передбачено, що слідчий не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна повинен звернутись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст.235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. При цьому таким тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Умови припинення тимчасового вилучення майна передбачені ст.169 КПК України, де вказано, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою ст.171, частиною шостою ст.173 цього Кодексу.

Ухвалою слідчого судді від 13.05.2019 року в накладенні арешту на автомобіль марки ВАЗ 2105, державний номерний знак НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 , виданого на ім`я ОСОБА_8 відмовлено, отже воно вважається тимчасово вилученим майном.

На теперішній час відсутнє процесуальне рішення слідчого судді, яке б підтверджувало законність тримання вищезазначеного майна, тому майно має бути повернуто особі, в якої воно було вилучено.

Щодо визнання вказаного майна речовими доказами, слід зазначити, що визнання речовими доказами можливо лише щодо вилучених речей і документів, які входили до переліку, щодо якого судом прямо надано дозвіл на їхнє відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, заарештованого майна, відповідно до правил ст.98 КПК України, але визнання речовими доказами тимчасово вилученого майна, за пропуском стадії накладення на нього арешту, відповідно до правил ч. 5 ст.171 КПК України, чинним КПК України не передбачено.

Крім того, відповідно до ч.ч. 6, 7 ст.100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів,

зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню:

1) повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;

2) передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;

3) знищуються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду, якщо такі товари або продукція, що піддаються швидкому псуванню, мають непридатний стан;

4) передаються для їх технологічної переробки або знищуються за рішенням слідчого судді, суду, якщо вони відносяться до вилучених з обігу предметів чи товарів, а також якщо їх тривале зберігання небезпечне для життя чи здоров`я людей або довкілля.

Частиною 1 статті 100 КПК України передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст.160-166, 170-174 цього Кодексу.

Поняття суб`єкта права володіння чужим майном визначено статтею 397 ЦК України.

Так, згідно вказаної норми закону володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

З наданої на адресу суду заяви власника автомобіля ВАЗ 21051, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 слідує, що вказаний транспортний засіб з технічним паспортом він передав у володіння та користування ОСОБА_3 .

З врахуванням наведеного, правомірність володіння органами досудового розслідування майном, яке наділене ознаками речових доказів, має підтверджуватись в порядку, визначеному зазначеними статтями.

Те саме стосується майна, яке вилучене не в ході проведення обшуку, а під час затримання особи в порядку, передбаченому ст.208 КПК України, та при огляді місця події.

Якщо стосовно такого вилученого майна не накладено арешт і воно перебуває у володінні органів досудового розслідування без належної правової підстави, слідчий суддя постановляє ухвалу про зобов`язання повернення такого майна.

Таким чином, клопотання щодо неповернення тимчасово вилученого майна по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000574 від 5.05.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.1 КК України, зокрема, автомобіля ВАЗ 21051, реєстраційний номер НОМЕР_1 з документами на нього, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 98, 100, 167, 169, 171, 303, 306, 307, 309 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:
Скаргу задовольнити.

Зобов"язати слідчого СВ Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000574 від 05.05.2019 року негайно повернути володільцю ОСОБА_3 тимчасово вилучене майно : автомобіль марки ВАЗ 21051, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_3 , червоного кольору та документи на вказаний транспортний засіб.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1