КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 03 вересня 2019 року, з використанням відеоконференцзв`язку з Київським СІЗО, де перебуває підозрюваний ОСОБА_5 , апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 липня 2019 року, щодо

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Чаквінджі, Зугдідського району, Республіка Грузія, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , зі слів раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 187 КК України,

за участю: прокурора захисників підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 23 вересня 2019 року.

Враховувавши що, підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від слідства та суду, тим самим може перешкоджати кримінальному провадженню, слідчий суддя прийшов до висновку що вказані обставини виключають об`єктивну можливості щодо застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як домашній арешт, або іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник в інтересах підозрюваного подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 липня 2019 року, скасувати її та відмовити у задоволенні клопотання органу досудового розслідування.

Автор апеляційної скарги вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою, прийнятою за наслідками неповного судового розгляду з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Звертає увагу на те, що під час розгляду клопотання про обрання найсуворішого запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_10 захисник, який брав участь у справах, всупереч позиції ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, не заперечував проти його обрання, а просив залишити це питання на розсуд суду, не заперечував проти обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що свідчить про формальну участь захисника, порушення права на захист, порушення захисником ст.ст. 46,47 КПК України та про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило здійснити повний та всебічний розгляд клопотання про обрання запобіжного заходу.
Крім того, стверджує, що DVD-R диск з відеозаписом судового засідання від 26 липня 2019 року не містить звукозапису, що позбавляє можливість встановити обставини, які досліджувалися в судовому засіданні при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу.
Зважаючи на порушення прав ОСОБА_10 на отримання належної правової допомоги, судове засідання 26 липня 2019 року, на якому вирішувалося питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_10 , не зафіксовано належним чином, дана обставина, перешкоджає можливості сторони захисту в повній мірі реалізувати право апеляційного оскарження та свідчить про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, та порушує право на захист підозрюваного ОСОБА_11 .
Крім того, в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 посилається на відсутність обґрунтованої підозри, пред`явленої його підзахисному та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Вважає, що кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 187 КК України є помилковою, а тому до підозрюваного неправомірно обрано найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Стверджує, що жодних фактичних даних про те, що ОСОБА_10 вчиняв напад поєднаний із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи з метою заволодіння чужим майном матеріали клопотання - не містять.

Фактичні дані про будь-яку попередню змову між ОСОБА_10 та іншими особами на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, тобто у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу - відсутні.

Крім того, апелянт посилається на те, що слідчим суддею порушено вимоги ст. 178 КПК України, оскільки не враховано обставини справа, докази, які містяться в матеріалах провадження, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання та стан здоров`я ОСОБА_5 .
Щодо строку апеляційного оскарження ОСОБА_6 зазначає, що в судовому засіданні 26 липня 2019 року оголошено лише вступну та резолютивну частину оскаржуваної ухвали. Повний текст оскаржуваної ухвали підозрюваному ОСОБА_5 не вручалася. Сторона захисту отримала повний текст ухвали лише 01 серпня 2019 року за заявою адвоката по договору ОСОБА_12 .

Заслухавши доповідь судді, доводи захисників та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Києво-Святошинським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 25 липня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0003488, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
26 липня 2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, за ч. 2 ст. 187 КК України.
26 липня 2019 року старший слідчий СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_8 , за погодженням прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_13 , звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з клопотанням про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, без визначення розміру застави.
Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 липня 2019 року вказане клопотання задоволено.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.
Так, з ухвали судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірено при розгляді клопотання. При цьому допитано підозрюваного ОСОБА_5 вислухано думку прокурора та захисника, з`ясовано інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.
Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.
Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення зазначеного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим, а також інші дані про особу ОСОБА_5 в їх сукупності.
Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення є обґрунтованою та підтверджується доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження.
На переконання колегії суддів апеляційного суду сукупність всіх даних зазначених в ухвалі слідчого судді дає достатні підстави вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, що є підставою для застосування до підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування кримінальних правопорушень.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов, до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язує його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, всупереч доводам апеляційної скарги, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Матеріали судового провадження містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_5 перебуваючи на волі, впливати на свідків, інших осіб у кримінальному провадженні змушуючи давати неправдиві показання або відмовитися від будь-яких показань; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 не має постійного джерела доходів, про що свідчить відсутність офіційного місця роботи, враховуючи, що кримінальне правопорушення, у якому підозрюється підозрюваний, носить майновий характер та він вже притягувався до відповідальності за аналогічні злочини, які поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишаються існувати та вірогідність їх настання є досить високою.

Враховуючи викладене, вимоги апеляційної скарги захисника в цій частині не заслуговують на увагу.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає вказаним вимогам, і що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Дані, на які посилаються в своїй апеляційній скарзі захисник, які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_5 , під вартою, матеріали судової справи не містять.

Крім того, посилання захисника на те, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого дослідив всі обставини, з`ясування яких, могло мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення відповідно до вимог ст. 370 КПК України.
Твердження автора апеляційної скарги про те, підозра пред`явлена ОСОБА_5 , є необґрунтованою, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Посилання апелянта на те, що кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 187 КК України є помилковою, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки перевірка кваліфікація злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 підлягає перевірці судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження по суті.

Не вбачає апеляційний суд і порушення права ОСОБА_5 на захист, оскільки під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варто був присутній захисник, який надав належну правову допомогу вказаному підозрюваному.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу того, що DVD-R диск з відеозаписом судового засідання від 26 липня 2019 року не містить звукозапису, що позбавляє можливість встановити обставини, які досліджувалися в судовому засіданні при розгляді клопотання слідчого, то вони не є безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки в матеріалах провадження міститься журнал судового засідання від 26 липня 2019 року на якому зафіксовано всі дії, які відбувалися при розгляді відповідно клопотання слідчого .

Крім того, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не визначив розмір застави в даному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із погрозою застосування насильства.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі справи не вбачається.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , даних про його особу, застосував йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181,194, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити захиснику ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 липня 2019 року.

Ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 липня 2019 року, якою задоволено старшого слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_13 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 23 вересня 2019 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11сс/824/4776/2019 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_14

Категорія ст.183 КПК Доповідач ОСОБА_1