Справа № 346/3849/17
Провадження № 1-в/346/280/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника органу пробації ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Коломия клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, інваліда ІІ групи, засудженого 31 січня 2018 року вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 286 КК України до трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування осносного покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік, про умовно - дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами,

в с т а н о в и в :

Засуджений ОСОБА_6 звернувся в суд із даним клопотанням, яке підтримав у судовому засіданні, посилаючись на те, що вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області його засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік.

За час перебування на обліку в Коломийському міськрайонному відділі філії ДУ «Центр пробації» порядок та умови відбування як основного, так і додаткового покарання не порушував, до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався. Ухвалою суду від 06 березня 2019 року звільнений від відбування призначеного основного покарання, в зв"язку із закінченням іспитового строку.

Вказує, що відсутність права на керування транспортним засобом не дає йому можливості в повній мірі виконувати свої професійні обов`язки, так як до вчинення кримінального правопорушення працював водієм в приватному підприємстві, а в даний час є інвалідом ІІ групи внаслідок загального захворювання, розмір соціальної виплати є недостатнім для забезпечення нормального рівня життя.

Зазначає, що посвідчення водія йому необхідне для працевлаштування.

Вважає, що своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув необхідний строк додаткового покарання, передбачений ч. 3 ст. 81 КК України.

Просить клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, так як подані заявником докази, з врахуванням обставин вчинення злочину, жодним чином не вказують про можливість його умовно-дострокового звільнення від додаткового покарання згідно вимог ст. 81 КК України.

Представник органу пробації при вирішенні даного клопотання покладається на позицію суду, хоча зазначив, що подане засудженим клопотання ні по формі, ні по змісту не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства, які ставляться до такого виду документів.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31 січня 2018 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України до трьох років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки та на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування осносного покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік.

Ухвалою суду від 06 березня 2019 року ОСОБА_7 звільнений від відбування призначеного основного покарання, в зв"язку із закінченням іспитового строку.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 55 КК України строк додаткового покарання обчислюється з моменту відбуття основного покарання, а при призначенні покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткове до інших основних покарань, а також у разі застосування статті 77 цього Кодексу - з моменту набрання законної сили вироком суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, інше. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», згідно з ч. 1 ст. 81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено (повністю або частково) від відбування і додаткового покарання. При цьому слід мати на увазі, що таким додатковим покаранням, від якого можна звільнити достроково (тобто до закінчення строку), є лише позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

Зважаючи на те, що засуджений скоїв злочин у стані алкогольного сп"яніння та не подав суду жодних доказів (сертифікату чи іншого документу) про проходження курсу лікування від алкоголю, за весь час після вироку суду так і не працевлаштувався, а ставлення до праці є однією із головних умов доведення свого виправлення, також відсутні дані про відшкодування потерпілому завданої шкоди, тому суд не бачить підстав у доцільності задоволення поданого клопотання.

На підставі наведеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 369, 371, 372, 537, 539 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно - дострокове звільнення його від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_8