Ухвала
Іменем України

01 серпня 2019 р.

м. Київ
Справа № 199/7807/16-к
Провадження № 51-9460 ск 18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2018 року,

встановив:.

ВирокомАмур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки; за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_4 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_5 , судові рішення щодо якого не оскаржуються.

Вирішено питання щодо цивільного позову та речових доказів у провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2018 року зазначений вирок місцевого суду залишено без зміни.
У касаційній скарзі засуджена порушує питання про перегляд вказаних судових рішень в касаційному порядку. Також, ОСОБА_4 до скарги долучає клопотання про поновлення строку на оскарження цих рішень в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу з клопотанням, долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження необхідно відмовити, а касаційну скаргу повернути засудженій виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії вказаного рішення.

Як вбачається з матеріалів провадження за скаргою, 24 липня 2018 року ОСОБА_4 , яка під вартою не трималася, була присутня під час проголошення апеляційним судом ухвали щодо неї. Трьохмісячний строк на оскарження судових рішень закінчився 25 жовтня 2018 року. Однак, з касаційною скаргою та клопотанням засуджена звернулася 25 липня 2019 року, тобто зі значним пропуском встановленого законом строку на їх оскарження.
Подана ОСОБА_4 касаційна скарга з клопотанням про поновлення строку касаційного оскарження не містить обґрунтованих підстав для цього.

Посилання засудженої на те, що вона не змогла подати касаційну скаргу у межах строку на касаційне оскарження, оскільки розраховувала на свого захисника, який повинен був звернутися із скаргою, проте цього не зробив, є безпідставними.

За приписами ч. 2 ст. 113 цього Кодексу процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у встановлений КПК України строк також міститься у ст. 116 вказаного Кодексу.

Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо судом буде визнано поважність причин його пропуску.

Правило дотримання тримісячного строку для подання касаційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. При цьому це правило надає сторонам кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію, чітко визначити свої аргументи та окреслити стверджувану правову позицію.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами, труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

З огляду на викладене, Суд вважає, що причини, на які засуджена вказує як на підставу для поновлення строку на подання скарги, не можуть бути визнані такими, які безпосередньо унеможливлювали подання засудженою касаційної скарги у передбачений законом строк, а тому їх не можна визнати поважними.

Жодних інших аргументів на підтвердження поважності причин, які би слугували підставою для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження понад 9 місяців, у клопотанні не наведено.

Таким чином, у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_4 про поновлення строку касаційного оскарження судових рішень щодо неї слід відмовити.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

Враховуючи викладене та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429, 441 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити засудженій ОСОБА_4 у поновленні строку на касаційне оскарження вироку Амур-Нижньодніпровського районного судум. Дніпропетровська від 19 липня 2017 року та ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2018 року.

Повернути ОСОБА_4 її касаційну скаргу, а також додані до неї матеріали.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3