Єдиний унікальний номер №446/1067/14-к
Провадження № 1-кп/440/59/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2019 року

Буський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю потерпілої ОСОБА_4

за участю законного представника потерпілого ОСОБА_5

за участю обвинуваченого ОСОБА_6

провівши в залі суду в м. Буську з фіксуванням технічним засобом "Камертон" та відеофіксуванням технічним засобом «Аккорд» розгляд клопотання потерпілої ОСОБА_4 та законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 про повторну комісійну судову медичну експертизу. у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в:

22.11.2018 року на підставі Ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду від 09.11.2018 року матеріали кримінального провадження № 000246 від 01.04.2014 року про обвинувачення ОСОБА_6 у кримінальних правопорушення передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України передано на розгляд Буського районного суду Львівської області.

Під час судового розгляду потерпілою ОСОБА_4 та законним представником потерпілого ОСОБА_7 заявлено клопотання про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи. Виконання даної експертизи доручити Головному бюро судово-медичної експертизи МОЗ України, що знаходиться у місті Києві. Клопотання мотивують тим, що висновки експертів, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження є неправдивими і сумнівними. Вважають, що на їх думку визначена ступінь важкості тілесних ушкоджень не відповідає дійсності. Окрім того, направлена медична документація на експертизу ввела в оману експертів, оскільки поміж потрібної медичної документації є і інша документація, яка не має значення для експертів.

Прокурор ОСОБА_3 вважає, що це є право потерпілої сторони, визначене КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечив проти задоволення заявленої експертизи, вважає, що є всі докази в матеріалах справи. Судом вже призначались неодноразово експертизи. Проведення цієї експертизи призведене до порушення строків розгляду справи судом.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи, які знаходяться в розпорядженні суду убачається і про це не заперечувалось учасниками кримінального провадження, що судами в попередньому складі призначались ряд судово-медичних експертиз.

В останнє експертиза повторна, комісійна судово-медична призначена ухвалою судового засідання від 24.02.2017 року (том 3 а.с. 247-248). Проведення експертизи доручено Головному бюро судово-медичної експертизи МОЗ України м. Київ, вул. Оранжерейна, 9. Перед експертами було поставлено запитання: до якого ступеню тяжкості належать виявлені тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_4 , які були їй завдані 31.03.2014 року, з врахуванням стану її здоров`я, починаючи з моменту отримання тілесних ушкоджень 31.03.2014 по момент проведення експертного дослідження.

На виконання вимог ухвали суду від 24.02.2017 року експертами представлено комісійний висновок експертів № 323/17 (том. 4 а.с. 62-82).

Під час розгляду справи по суті потерпіла сторона наполягала на призначенні повторної комісійної судово-медичної експертизи, при цьому просила перед експертами поставити аналогічне запитання, яке визначене в ухвалі судового засідання від 24.02.2017 року.

В силу ч. 1, 2 ст. 22 КПК України Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинуваченого і стороною захисту їхніх правових позиція, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Судом встановлено, що систематичне звернення потерпілою стороною до суду з аналогічними клопотаннями, призводить до затягування розумних строків, що збільшує строк перебування обвинуваченого під юрисдикцією суду, що порушує принцип рівності сторін, визначений КПК України.

У ст.6 конвенції гарантується право людини і громадянина на справедливий суд. У цьому аспекті найбільш поширеним порушенням у справах проти України ЄСПЛ встановив порушення права кожного на розгляд судом справи протягом розумного строку.

З аналізу практики ЄСПЛ щодо тлумачення поняття «розумний строк» вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ і було б неприродно встановлювати один і той самий строк для всіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин (рішення у справі «Броуган та інші проти Сполученого Королівства»).

У розумінні ЄСПЛ для визначення того, чи була тривалість певного строку розумною, передусім встановлюється початок цього строку та його закінчення. Строк, який слід брати до уваги в зазначеному відношенні, охоплює весь період провадження.

У кримінальному провадженні відлік часу, на думку ЄСПЛ, починається з моменту пред`явлення обвинувачення в широкому розумінні цих слів. Тобто сюди включаються й арешт, і початок слідства, коли особу притягують як підозрювану, і повідомлення про кримінальне переслідування, й «інші дії, що мають на увазі схожі твердження і що істотно впливають на становище підозрюваного» (справа «Екле проти ФРН»). У п.253 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»: «Суд зазначає, що момент, з якого ст.6 починає застосовуватись до «кримінальних» питань, залежить від обставин справи. Провідне місце, яке займає в демократичному суспільстві право на справедливий судовий розгляд, спонукає Суд надавати перевагу «сутнісній», а не «формальній» концепції «обвинувачення», про яке йдеться у п.1 ст.6 (див. п.62 рішення від 18.01.2007 у справі «Шубінський проти Словенії»)».

Обов`язковість урахування цілої низки конкретних обставин справи при визначенні розумності строку зумовила також необхідність створення ЄСПЛ переліку взаємопов`язаних критеріїв. У п.116 рішення ЄСПЛ від 12.03.2009 у справі «Вергельський проти України» зазначено: «розумність тривалості провадження має оцінюватися у світлі конкретних обставин справи та з урахуванням таких критеріїв, як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів (див., серед багатьох інших, п.67 рішення у справі «Пелісьє і Сассі проти Франції»).

Далі йдеться про те, що обвинувачений у кримінальній справі розраховує на здійснення провадження в його справі з особливою ретельністю і що положення ст.6 покликані не допускати в кримінальних справах надто тривалого перебування обвинувачуваної особи в стані невизначеності щодо своєї долі (див. п.89 рішення від 2.03.2006 у справі «Нахманович проти Росії» та п.71 рішення від 7.12.2006 у справі «Іванов проти України»).

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що клопотання потерпілих про повторну комісійну експертизу не буде виправданим, оскільки комісійною експертизою встановлена тяжкість та характер тілесних ушкоджень.

Керуючись ст.ст. 22, 28, 376 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_4 та законного представника неповнолітнього ОСОБА_7 про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1