Миколаївський районний суд Одеської області
Справа № 508/1262/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2019 року Миколаївський районний суд

Одеської області

В складі : головуючого судді ОСОБА_1

Секретаря ОСОБА_2

За участю прокурора ОСОБА_3

Обвинуваченого ОСОБА_4

Захисника ОСОБА_5

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Миколаївка обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000149 від 30.09.2019 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новопетрівка, Миколаївського району, Одеської області, громадянина України, не одруженого, з професійно технічною освітою, не працюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого відповідно до ст. 89 КК України, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 , в кінці червня місяця 2019 року об 11 годині 00 хвилинах в с. Новопетрівка, Миколаївського району, Одеської області, поряд з колишнім асфальтним заводом, де на даний час сміттєзвалище, пас корів по найму і на сміттєзвалищі шукав лом чорного металу де придбав, тобто знайшов обріз з двоствольної рушниці в стволах якого знаходився патрон та стріляна гільза 16 калібру який умисно, усвідомлюючи, що носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї ( крім гладкоствольної мисливської ) являється заборонене без передбаченого законом дозволу, незаконне зберігання за місцем свого мешкання розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на горищі літньої кухні в одязі.

30.09.2019 року з 16.21 години по 17.05 годину працівниками Миколаївського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області, було проведено огляд, в ході проведення огляду домоволодіння ОСОБА_4 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на горищі літньої кухні було виявлено та вилучено предмет схожий на обріз, який являється нестандартною гладкоствольною вогнепальною зброєю обрізом мисливської рушниці «ТОЗ БМ» 16 калібру, б/н виготовлений саморобним способом, шляхом внесення у первинну конструкцію мисливської рушниці промислового виробництва ( виробник «Тульський оружейний завод» м. Тула СРСР ), незворотних конструкційних змін у вигляді вкорочення її стволів до залишкової довжини 289 мм та відпилювання значної частини прикладу, придатний для неодноразового проведення пострілів із правого ствола на час дослідження не придатний для проведення пострілів із лівого ствола у зв`язку з розкомплектованістю його лівого ударно - спускового механізму, а саме - відсутністю у ньому на час дослідження такої основної складової частини, як ударник з бійком.

Предмет схожий на патрон являється боєприпасом, мисливським дробовим патроном 16 калібру виготовленим саморобним способом, шляхом переспорядження гільзи мисливського патрона 16 калібру, з використанням капсуля центрального займання типу «ЖЕВЕЛО Н», навіски метального заряду бездимного пороху масою 1,95 г, навіски множинного ( дробового ) метального снаряду, масою 29,26 г та використанням саморобних повстяних пижів. Наданий мисливський дробовий патрон 16 калібру може бути використаний для проведення пострілу з гладкоствольної вогнепальної зброї 16 калібру мисливських рушниць «ИЖ 5», «ТОЗ БМ», «Mossberg А 500» та інших рушниць вказаного калібру, а також їх обрізів.

Предмет схожий на гільзу являється складовою частиною боєприпаса стріляною гільзою мисливського патрона 16 калібру, виготовлено промисловим способом. Гільза мисливського патрона 16 калібру була відстріляна із правого ствола представленого на дослідження обрізу мисливської рушниці «ТОЗ БМ» 16 калібру б/н.

Дії ОСОБА_4 , кваліфіковані за ст. 263 ч. 1 КК України вірно носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу.

Як вбачається з обвинувального акту та угоди про визнання винуватості від 28.11.2019 року у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000149 від 30.09.2019 року, ОСОБА_4 , беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину. Обвинувачений також погодився з прокурором на призначення йому покарання за ст. 263 ч. 1 КК України у виді 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити від подальшого відбуття призначеного покарання з випробуванням іспитовим строком 1 рік та покладенням на ОСОБА_4 , обов`язків, а саме обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти цим органам про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, передбачених ст. 76 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 , суду пояснив, що він підтримує укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості, вину визнає в повному обсязі, з узгодженою мірою покарання згоден, угода є добровільною, він цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч. 4 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, які йому були роз`яснені прокурором та судом.

Суд, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинувачуваного повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які б примусили ОСОБА_4 , погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості. При цьому,суд виходить з того, що угода укладена відповідно до ст. ст. 469 ч. 4 , 472, 473 КПК України.

Суд, також у судовому засіданні переконався в тому, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань.

По справі присутні витрати на проведення судової експертизи зброї за експертною спеціальністю 3.1 «Балістичне дослідження вогнепальної зброї та бойових припасів до неї» в сумі 1884 гривень 12 копійок, які підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 .

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, а саме знищити.

Міра запобіжного заходу не обиралась.

Арешт на майно обвинуваченого не накладався.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 28 листопада 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000149 від 30.09.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні злочину, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у виді 3 ( трьох ) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням встановивши іспитовий строк 1

( один ) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти цим органам про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 за проведення судової експертизи зброї за експертною спеціальністю 3.1 «Балістичне дослідження вогнепальної зброї та бойових припасів до неї» в сумі 1884 ( одну тисячу вісімсот вісімдесят чотири ) гривні 12 копійок на користь держави.

Речові докази: обріз в стволі якого знаходиться патрон 16 калібру, сірого кольору марки «ТАХО» та стріляна гільза 16 калібру, сірого кольору марки «ТАХО», які знаходиться на зберігання в камері зберігання речових доказів Миколаївського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській Області знищити.

На вирок сторонами може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, але лише у випадках, встановлених ст. ст. 473, 394 КПК України.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження копію даного вироку мають право отримати в суді.

Суддя: ОСОБА_1