Справа № 466/7075/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/361/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2019 року у м.Львові.
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарях судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м.Львова від 11 червня 2018 року щодо ОСОБА_8 ,
з участю прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
захисника ОСОБА_12 ,
обвинуваченої ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_8 визнано невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю в її діянні складу кримінального правопорушення.
Раніше обраний ОСОБА_8 запобіжний захід особисте зобов`язання скасовано.
Згідно з вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 обвинувачувалась у тому, що вона, будучи службовою особою, перебуваючи на посаді головного спеціаліста Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, маючи повноваження щодо офіційного визнання та підтвердження від імені держави фактів виникнення, переходу та припинення прав на нерухоме майно, будучи достовірно обізнаною у здійсненні процедури реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, встановленій Законом України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та Порядком державної реєстрації прав нерухоме майно та їх обтяжень, будучи ознайомленою із обов`язками державного реєстратора ,маючи реальну можливість виконати свої службові обов`язки належним чином, усвідомлюючи факт порушення нею своїх службових обов`язків, передбачаючи і свідомо допускаючи можливість настання негативних наслідків у результаті недбалого відношення до їх виконання, 31.01.2013 року, отримавши заяву ОСОБА_13 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, копії паспорта та ідентифікаційний код ОСОБА_13 , технічний паспорт та свідоцтво про право власності на нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_13 , всупереч вимог Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, не встановила у наданому ОСОБА_13 свідоцтві про право власності на нежитлові приміщення відсутності в графі «за реєстровим номером» реєстраційного номеру та дати реєстрації, у зв`язку з чим не мала повної та достовірної інформації про достовірність правовстановлюючого документу, оформила витяг про реєстрацію права власності на нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 без перевірки факту видачі правовстановлюючих документів на вказане майно ОСОБА_13 , тобто незаконно провела державну реєстрацію речових прав ОСОБА_13 на приміщення, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 , яке фактично на праві власності ОСОБА_13 не належало. Недбале ставлення ОСОБА_8 до своїх службових обов`язків призвело до безпідставної реєстрації права власності на нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 за ОСОБА_13 ,що спричинило тяжкі наслідки, оскільки у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно були внесені неправдиві відомості, як об`єкт права власності зареєстровано фактично відсутній об`єкт та створено сприятливі умови для вчинення невстановленими на даний час особами особливо тяжкого злочину при укладенні договору купівлі-продажу вказаного нежитлового приміщення, в результаті якого ОСОБА_14 та ОСОБА_15 завдано матеріальної шкоди на 800 000 грн.
Таким чином, ОСОБА_8 органом досудового розслідування обвинувачувалась у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, а саме неналежного виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки.
Не погоджуючись із зазначеним вироком прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати такий вирок та ухвалити новий, яким ОСОБА_8 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України та призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі із позбавленням права обіймати посади, пов`язані з адміністративно-розпорядчими функціями строком на 3 роки та із сплатою штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України та ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_8 від призначеного покарання, у зв`язку із закінченням строків давності.
В обґрунтування покликається на те, що оскаржуваний вирок є незаконним та необґрунтованим, таким, що підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Апелянт звертає увагу, що державний реєстратор повинен встановити справжність поданих документів, тобто їх відповідність вимогам законодавства та отримати повну та достовірну інформацію про об`єкт нерухомості, проте державний реєстратор ОСОБА_8 не встановила належним чином відповідність поданого свідоцтва про право власності на нежитлові приміщення вимогам нормативно правових актів. Зокрема, оскільки свідоцтво про право власності на нежитлові приміщення серія Г-00091 було видано у 2000 році, то державний реєстратор зобов`язана була встановити його відповідність вимогам Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 09 червня 1998 року № 121, п.2.1 якої встановлюється порядок реєстрації та відзначається, що на оригіналі правовстановлюючого документа робиться реєстраційний напис, а на копії правовстановлюючого документа робиться відмітка про реєстрацію з посиланням на реєстровий номер та дату реєстрації.
Крім того, як встановлено під час судового розгляду, інформація про нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 в інформаційних системах відсутня, оскільки приміщення у такому вигляді, який зазначений у правовстановлюючих документах, виданий на ім`я ОСОБА_13 не існує.
Також, апелянт окремо зазначає, що за результатами судового розгляду, 27 липня 2016 року судом ухвалено обвинувальний вирок, яким ОСОБА_13 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 358, ч.4 ст. 358, ч.4 ст.190 КК України, остаточне покарання ОСОБА_13 призначено у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.
На вказаний вирок суду засудженим ОСОБА_13 було подано апеляційну та касаційну скарги, які Апеляційним судом Львівської області та Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ залишені без задоволення.
У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції прокурори підтримали апеляційну скаргу з мотивів у ній наведених, обвинувачена та захисник таку заперечили, просили оскаржуваний вирок залишити без змін.
Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення прокурора, обвинуваченої, щодо якої постановлений виправдувальний вирок, та її захисника, вивчивши матеріали провадження, встановила наступне.
Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Європейський Суд з прав людини наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення вини поза розумним сумнівом (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Згідно із п 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод: «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».
Колегія суддів приходить до переконання, що ухвалення виправдувального вироку за відсутністю у діях ОСОБА_8 складу злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України є правильним та підставним з огляду на таке.
Із оскаржуваного вироку суду першої інстанції вбачається, що основою висновку суду про невинуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованому їй злочину, а саме службової недбалості, що спричинила тяжкі наслідки стало відсутність причинного зв`язку між заподіяною шкодою та діяннями обвинуваченої ОСОБА_8 , а також відсутність тяжких наслідків, зокрема у тій частині, що власнику об`єкту нерухомості (територіальній громаді м.Львова в особі Львівської міської Ради), а саме нежитлового приміщення, що знаходиться по вул. Пильникарській 2/12 у м.Львові, не заподіяно жодних матеріальних збитків.
Такий висновок суд ухвалив на основі внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.
Так, колегія суддів повністю погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що злочин передбачений ч.2 ст.367 КК України є злочином із матеріальним складом, обов`язковою умовою якого є тяжкі наслідки, і закінченим він вважається, якщо діяння ОСОБА_8 спричинило матеріальних збитки, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Відповідно до п.8-1 ч.2 ст.9 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01 липня 2004 року, у редакції від закону України №3613-VI ід 01 січня 2013 року державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов`язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки.
Згідно роз`яснення Державної реєстраційної служби України №9355/07-15-14 від 26 серпня 2014 року, інші документи для проведення реєстраційних дій щодо речових прав на нерухоме майно, крім тих, які чітко вказані у законі, державний реєстратор не вправі, оскільки, це є перевищенням повноважень державних реєстраторів.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_8 при виконанні посадових обов`язків 31 січня 2013 року прийнято рішення про проведення державної реєстрації права власності нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 за ОСОБА_13 . Необхідні для проведення вказаної реєстраційної дії документи, в тому числі оригінал Свідоцтва про право власності на приміщення виданого у 2000 році відділом приватизації Шевченківського району м. Львова та оригінал технічного паспорта на це приміщення оформлений ЛМБТІ у 2000 році, були подані особисто заявником, вищевказане відповідає вимогам ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №868 від 17 жовтня 2013 року.
Крім того, із вищевказаних нормативних актів слідує, що відповідальність за достовірністю даних у поданих документах для проведення державної реєстрації несе заявник.
Службова недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою, а саме державним реєстратором ОСОБА_8 своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам окремих юридичних осіб, якщо воно спричинило тяжкі наслідки,- у межах цього кримінального провадження не знайшло свого підтвердження зібраними у справі доказами, відтак таке обвинувачення є необґрунтованим.
Апеляційні доводи прокурора, зокрема щодо наявності обвинувального вироку щодо ОСОБА_13 , на кваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_8 не впливають, тому колегія їх до уваги не бере. При цьому колегія суддів погоджується з тим, що доказом відсутності вини ОСОБА_8 за ч.2 ст.367 КК України є те, що нею самостійно було виявлено у березні 2013 року та повідомлено правоохоронній органи про факт подачі ОСОБА_13 підроблених документів для реєстрації права власності на нежитлові приміщення по АДРЕСА_1 .
Що стосується інших апеляційних доводів прокурора, то колегія суддів вважає, що такі були предметом розгляду у суді першої інстанції і зводяться фактично до не згоди з їх оцінкою.
Таким чином, при перевірці справи в апеляційному порядку не виявлено підстав, передбачених нормами кримінального процесуального кодексу для скасування чи зміни судового рішення, на що покликається прокурор у поданій апеляційній скарзі.
Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Вирок Шевченківського районного суду м.Львова від 11 червня 2018 року щодо ОСОБА_8 залишити змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 - без задоволення
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги на протязі трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий :
Судді :