Народицький районний суд Житомирської області
Справа № 284/521/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" липня 2019 р. смт. Народичі

Слідчий суддя Народицького районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 , з участю прокурора Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділу Народицького відділення поліції Коростенського відділу Головного управління національної поліції в Житомирській області майора поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И В:
Слідчий слідчого відділу Народицького відділення поліції Коростенського відділу Головного управління національної поліції в Житомирській області майор поліції ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В обґрунтовування клопотання слідчий зазначає, що у його провадженні перебувають матеріали досудового розслідування, внесені 29 березня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000044, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 185, частиною 1 статті 162 та частиною 2 статті 185 КК України, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 . Посилається на те, що останній не має місця роботи, є раніше судимим, підозрюється у вчиненні трьох злочинів, один з яких є тяжким та санкція якого передбачає позбавлення волі на строк до 6 років, а тому, неможливо запобігти ризикам переховування від органів досудового розслідування та суду, знищення, приховування та спотворення будь-яких речей чи документів, що маються значення для встановлення обставин злочину, впливу на потерпілих та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, а тому, до нього не можливо застосувати більш м`який запобіжний захід.

Прокурор у судовому засіданні вимоги клопотання підтримав та зазначив, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених частиною 3 статті 185, частиною 1 статті 162 та частиною 2 статті 185 КК України, й на даний час наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підозрюваний та захисник підозрюваного щодо задоволення клопотання заперечували та просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись на те, що ОСОБА_4 не має наміру переховуватись від слідчого та суду або вчиняти інші злочини.

Заслухавши думку учасників судового засідання, а також дослідивши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя приходить до такого висновку.

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених частиною 3 статті 185, частиною 1 статті 162 та частиною 2 статті 185 КК України, а саме, у тому, що 27 березня 2019 року близько 23 години 00 хвилин, він повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з корисливих спонукань, перебуваючи на території домогосподарства ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 , металевим прутом, якого знайшов на подвір`ї домогосподарства, зірвав навісний замок на вхідних дверях господарського приміщення та проник до вказаного приміщення, звідки таємно викрав чотири металеві каністри, об`ємом 20л кожна, на суму 1000 гривень, які були заповнені бензином марки А-92, в кількості 80 літрів, по ціні 27 гривень 30 копійок за 1 л, на загальну суму 2184 гривні, та, залишаючись непоміченим, вивіз викрадені каністри з пальним на заздалегідь приготовленому двоколісному візку, заподіявши ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 3184 гривні.

Крім того, 20 липня 2019 року близько 03 години 00 хвилин, діючи умисно, з корисливих спонукань, порушуючи право на недоторканість житла, гарантоване статтею 30 Конституції України, статтею 12 «Загальної декларації прав людини», статтею 8 «Конвенції про захист прав людини та основних свобод», скориставшись тим, що власниця ОСОБА_8 відпочивала за місцем проживання, з метою вживання алкогольних напоїв, через розбиту шибку у віконному отворі, відчинив двері та без дозволу власниці проник у кімнату № НОМЕР_1 житлового будинку АДРЕСА_2 , де побачив на дивані жіночий гаманець червоного кольору, належний ОСОБА_8 , після чого в нього виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення даного гаманця. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно- небезпечних наслідків, повторно, з дивану таємно викрав жіночій гаманець червоного кольору, який для потерпілої ОСОБА_8 , матеріальної цінності не представляє, але в якому знаходились грошові кошти в сумі 1640 гривень, та з викраденим з місця події зник, заподіявши ОСОБА_8 матеріальної шкоди на вище зазначену суму.

Про підозру у вчиненні зазначених вище кримінальних правопорушень ОСОБА_4 був повідомлений 29 липня 2019 року.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 2 частини 2 статті 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обгрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні трьох злочинів, один з яких є тяжким та за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років, проживає не за місцем реєстрації, що дає підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

З доданих до клопотання слідчого матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 був неодноразово засудженим за вчинення умисних злочинів, а саме: 30 липня 2002 року Народицьким районним судом Житомирської області за частиною 3 статті 185 та статтею 70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі; 13 січня 2005 року Народицьким районним судом Житомирської області за частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 185, статтями 70, 71 КК України до 4 років позбавлення волі; 24 червня 2010 року Народицьким районним судом Житомирської області за частиною 3 статті 185, частиною 2 статті 263, частиною 2 статті 307, із застосуванням статті 69 та статті 70 КК України, до 1 року 2 місяців позбавлення волі без конфіскації майна; 31 січня 2012 року Народицьким районним судом Житомирської області за частинами 1, 2 статті 152, частинами 2, 3 статті 185, частиною 2 статті 186, частиною 2 статті 307 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 23 жовтня 2018 року Народицьким районним судом Житомирської області за частиною 3 статті 185, частиною 4 статті 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі статей 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком в 2 роки 6 місяців.

Згідно довідки-характеристики №53, виданої Народицькою селищною радою Житомирської області 29 липня 2019 року, ОСОБА_4 проживає в смт.Народичі без реєстрації, характеризується негативно, вживає алкогольні напої, не працює, веде споживацький спосіб життя та схильний до крадіжок.

Приймаючи до уваги стійку асоціальну поведінку підозрюваного, яка неодноразово була підтверджена судовими рішеннями, що набули законної сили, слідчий суддя дійшов переконання, що в зазначеному кримінальному провадженні наявні інтереси суспільства явно переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи підозрюваного.

На підставі зазначеного й враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватості, особу підозрюваного, який не має постійного джерела прибутку, проживає не за місцем реєстрації, за станом здоров`я може утримуватись в умовах ІТТ, а також те, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, доведеним у ході судового засідання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слід задовольнити й застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Частиною 3 статті 183 КПК України встановлено, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим кодексом.

Враховуючи матеріальне становище підозрюваного, який не працює, тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється, підозрюваному слід визначити заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 липня 2019 року (2007 гривень) складає 40140 гривень, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

У разі внесення підозрюваним застави, суд вважає за необхідне покласти на останнього наступні обов`язки: прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду; повідомляти слідчого, прокурора, чи суд про зміну свого місця проживання.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 196 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Ухвала слідчого судді закінчує свою дію о 17 годині 10 хвилин 28 вересня 2019 року.

Визначити, що грошова сума в розмірі 40140 гривень є достатньою для внесення її в якості застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 обов`язки: прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1