Справа № 202/1043/18
Провадження № 1в/202/164/2019
УХВАЛА
Іменем України

30 липня 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника органу пробації ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро подання начальника Новокодацького РВ філії Державної установи "Центр пробації" у Дніпропетровській області про заміну засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше призначеного вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 13 березня 2018 року за ч. 1 ст. 309 КК України покарання у виді штрафу на громадські роботи, виправні роботи чи позбавлення волі, -

ВСТАНОВИВ:

За поданням, ОСОБА_5 засуджений 13 березня 2018 вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень. Проте засудженим ОСОБА_5 вирок суду не було виконано, тобто останнім не сплачено штраф у розмірі 850 гривень.
Представник органа пробації в судовому засіданні підтримала подання та просила його задовольнити.
У судове засідання засуджений ОСОБА_5 не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Прокурор проти задоволення подання заперечувала.

Суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 13 березня 2018 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Вирок суду не оскаржувався та набрав законної сили 13 квітня 2018 року.
За ч. 1 ст. 26 КВК України, засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.
Проте засуджений ОСОБА_5 на порушення вимог ч. 1 ст. 26 КВК України покарання у виді штрафу по цей час не виконав, тобто штраф в розмірі 850 гривень у місячний строк після набрання вироком суду законної сили не сплатив.
У відповідності до приписів ч. 3 ст. 26 КВК України у разі несплати засудженим штрафу у строк, передбачений частиною першою цієї статті, суд за поданням кримінально-виконавчої інспекції розглядає питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.
Згідно з ч. 5 ст. 53 КК України, у разі несплати штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та відсутності підстав для розстрочки його виплати суд замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських робіт із розрахунку одна година громадських робіт за один установлений законодавством неоподатковуваний мінімум доходів громадян або виправними роботами із розрахунку один місяць виправних робіт за двадцять установлених законодавством неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, але на строк не більше двох років.
Статтею 26 КВК України передбачено порядок виконання кримінального покарання у виді штрафу та порядок заміни несплаченої суми штрафу іншим покаранням.
Наведеним нормам КВК відповідають норми КК України: ст. 53 КК України передбачається поняття штрафу та підстави його заміни на інший вид покарання, ст.389 КК України передбачаються наслідки ухилення від виконання покарання у виді штрафу.
Проте, ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми. Ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку встановлюється за чітко регламентованою законодавством процедурою, та вирішується виключно судом, оскільки ухилення від відбування покарання у виді штрафу, відповідно до ч. 1 ст. 389 КК України, є злочином. Отже, особа, визнається такою, що ухиляється від відбування покарання лише за наявності обвинувального вироку. Під ухиленням від відбування покарання розуміють умисні дія або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.
Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, слід дійти до висновку, що несплата штрафу та ухилення від сплати штрафу не тотожні поняття і тягнуть за собою різні наслідки. З метою виконання вироку суду та невідворотності покарання за вчинення кримінального правопорушення законодавцем передбачено, що у разі неможливості сплатити штраф з певних об`єктивних причин, штраф повинен бути замінений на інше покарання. Ухиленням від відбування покарання є дії засудженого, спрямовані на те, щоб уникнути приведення обвинувального вироку у виконання, зокрема виїзд з місця проживання, перехід на нелегальне становище, приховання доходів тощо. А за змістом ст. 389 КК України ухилення від виконання покарання у виді штрафу супроводжується прямим умислом, утворює склад злочину та тягне кримінальну відповідальність. Сюди не відносяться випадки, коли вирок не був виконаний з незалежних від засудженого причин (неналежне виконання своїх обов`язків працівниками державних органів, зміна чинного законодавства щодо визначення компетентних органів, які повинні виконувати покарання тощо).
У клопотанні, що знаходиться на розгляді, начальник Дніпровського РВ філії Державної установи "Центр пробації" у Дніпропетровській області, звертаючись до суду із відповідним поданням, чітко не визначає мету звернення, як це передбачено ст. 26 КВК України, оскільки у поданні ставиться на вирішення питання про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі. Відповідно до матеріалів подання, інспектором було здійснено телефонний дзвінок до матері засудженого, яка повідомила, що останній з нею не проживає і місце його знаходження їй невідоме. Однак суду не надано будь-яких доказів про те, що інспектором взагалі здійснювалось повідомлення ОСОБА_5 про обов`язок останнього щодо сплати штрафу, яке було отримано останнім, про його неспроможність сплатити штраф, правові підстави для заміни штрафу на інше покарання та можливість призначення саме такого покарання.
Враховуючи наведене вище, на даний час вбачається наявність достатніх підстав для відмови у задоволенні подання.
Керуючись ч. 2 ст. 56 КК України, ст. 26 КВК України, п. 10 ч. 1 ст. 537, п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання начальника Новокодацького РВ філії Державної установи "Центр пробації" у Дніпропетровській області про заміну засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше призначеного вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 13 березня 2018 року за ч. 1 ст. 309 КК України покарання у виді штрафу на громадські роботи, виправні роботи чи позбавлення волі - відмовити.
Ухвала може бути оскарженадо Дніпровського апеляційного суду протягом семи діб з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1