Провадження № 1-в/761/435/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2019 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , розглянувши матеріали заяви засудженого ОСОБА_2 про перерахування йому строку тримання під вартою на підставі ч.5 ст.72 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшла заява засудженого ОСОБА_2 про перерахування йому строку тримання під вартою на підставі ч.5 ст.72 КК України.

Заява вмотивована тим, що ОСОБА_2 був засуджений 18.05.2017 року вироком Святошинського районного суду міста Києва за ст.186 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі. Вирок набув законної сили.

Дослідивши клопотання, вважаю, що воно не підлягає розгляду в Шевченківському районному суді м.Києва, виходячи з такого:

Відповідно до пункту 2 Розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким невідбуто повністю.

У пункті 3 Розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», визначено коло суб`єктів, які можуть ініціювати застосування цього Закону, в тому числі, шляхом звернення до суду з клопотанням. З урахуванням наведеного слід вважати, що пункти 2 і 3 Прикінцевих положень нерозривно пов`язані між собою та визначають порядок застосування цього Закону до осіб, щодо яких на момент набрання чинності Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким невідбуто повністю.

Відповідно до положень ч.1, ч.6 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, зобов`язаний неухильно додержуватись вимог Конституції України, цього Кодексу, вимог інших актів законодавства. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст.7 цього Кодексу.

З огляду на системний аналіз положень ст.ст.537, 539 КПК України, питання зарахування строку попереднього ув`язнення під час виконання вироку, враховуючи зміст положень ч.6 ст.9 КПК України, має вирішуватися місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок (п.2 ч.2 ст.539 КПК України).

ОСОБА_2 був засуджений 18.05.2017 року вироком Святошинського районного суду міста Києва за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. Вирок набрав законної сили.

При цьому, відповідно до ст. 86 Кримінально-виконавчого кодексу України, вид колонії, в якій засуджені до позбавлення волі відбувають покарання, визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, тобто зазначеним органом визначається місце відбування покарання засудженим, яке, у розумінні ст. 539 КПК України, і є місцем виконання вироку.
У зв`язку із зазначеним, оскільки ОСОБА_2 був засуджений Святошинським районним судом міста Києва та відомостей від ДУ «Київський слідчий ізолятор», що він на території Київського СІЗО відбуває покарання суду не надано, заява ОСОБА_2 не може бути розглянута у Шевченківському районному суді міста Києва і підлягає поверненню заявнику, що не позбавляє його права звернутися з таким клопотанням до належного суду за місцем відбування покарання або до суду, який ухвалив вирок.

З огляду на викладене, керуючись, ст.ст.9, 537, 539 КПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Заяву засудженого ОСОБА_2 про перерахування йому строку тримання під вартою на підставі ч.5 ст.72 КК України - повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1