ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1498/19 Справа № 209/3130/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
представника третьої особи,
щодо майна якої вирішується
питання про арешт ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт Товариства з обмеженою відповідальністю Лото Плюс - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 жовтня 2019 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0001351,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 жовтня 2019 року клопотання слідчого Дніпровського ВП Кам`янського ВП ГУ НП України в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001351 від 13 вересня 2019 року за ознаками ч. 1 ст. 203-2 КК України було задоволено.
Накладено арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування на рухоме майно, яке вилучено 07 жовтня 2019 року під час проведення обшуку гральної зали «Золотой Кубок» за адресою: м. Кам`янське, пр-т Перемоги № 2Б, а саме: 1) три системних блока: -системний блок «Lenovo», серійний номер №R841CYO, -системний блок «Dell», серійний номер №CX39J4J, - системний блок «Lenovo», серійний номер №R841CYO; 2) грошові кошти:1 шт. 50 грн., ТГ8865430; 1 шт. 10 грн., ЦБ4051159; 2 шт. 5 грн., ЮЗ1399116, УГ4888321;1 шт. 2 грн., РД1170442; 1 шт.1 грн., УП2104919.
Рішення суду обґрунтовано тим, що 13 вересня 2019 року до ЄРДР за №0001351 внесені відомості за правовою кваліфікацією - ч. 1 ст. 203-2 КК України.
У фабулі витягу з кримінального провадження зазначено, що 12 вересня 2019 року до ЧЧ Дніпровського ВП надійшов рапорт заступника начальника сектору превенції Дніпровського ВП про те, що за адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , б-р Героїв, 1А, пр-т Перемоги, 59А, пр-т Перемоги, 2Б, пр-т Перемоги, 29А, пр-т Героїв АТО, 9, пр-т Героїв АТО, 13Е у м. Кам`янському в вищевказаних приміщеннях невстановлені особи організували гральний бізнес.
07 жовтня 2019 року слідчим Дніпровського ВП капітаном поліції ОСОБА_7 був проведений обшук інтернет-клубу під назвою «Золотой Кубок», який розташований по пр-ту Перемоги № 2Б, у м. Кам`янському, в ході якого були виявлені системні блоки та грошові кошти, які тимчасово вилучено у розташування Дніпровського ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області по вул. Харківська, 59 в м. Кам`янському.
Постановою слідчого від 07 жовтня 2019 року вказані предмети визнані речовими доказами, на даний час вони є тимчасово вилученим майном та знаходяться у Дніпровському ВП.
З урахуванням вище викладеного суд визнав за необхідне з метою збереження речових доказів та проведення необхідних експертиз на вилучені системні блоки та грошові кошти накласти арешт.

Представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт Товариства з обмеженою відповідальністю Лото Плюс - адвоката ОСОБА_6 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 жовтня 2019 року скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що слідчий суддя дійшов помилкового висновку про наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно підлягає арешту.
Зазначає, що будь-яких даних внесених у ЄРДР під час реєстрації, або під час встановлення фактичних обставин щодо ТОВ «Лото Плюс» згідно до Положення про порядок ведення ЄРДР затверджених НаказомГенеральної Прокуратури України №139 від 06.04.2018р.зареєстрованого в МЮУ від 05.05.2016р. №680/28810 не проведено.
Вказує на те, що п.1.п.2 ст.1 ЗУ«Про заборону грального бізнесу в Україні» регламентують поняття грального бізнесу та азартних ігор при цьому чітко вказують на те що до азартних ігор не відноситься організація та проведення лотерей, чим і займається підприємство ТОВ «Лото Плюс».
Звертає увагу, що клопотання слідчого суперечить діючим вимогам КПК України та не містить законних правових підстав для арешту майна. Вказівок на розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, не пропорційним, тобто не відповідає тяжкості можливого правопорушення та становить особистий та надмірний тягар для власника майна, адже однозначно порушує справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, зокрема юридичної особи ТОВ «Лото Плюс».

Заслухавши суддю-доповідача, думки учасників судового провадження, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про наступне.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто в тому числі ухвалене з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 цього Кодексу, з наведенням належних та достатніх мотивів і підстав його ухвалення.
Судом першої інстанції вищезазначені вимоги кримінального процесуального закону були дотримані в повному обсязі, а отже доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, про незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді колегія суддів вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки вони не знайшли свого підтвердження при здійсненні апеляційного розгляду та спростовуються даними, які містяться в матеріалах провадження.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі - Закону) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Так, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Разом з тим, за правилами вказаної норми кримінального процесуального закону, а саме частин 3, 5, та 6, арешт на майно може бути накладено в разі відповідності такого майна критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, в разі наявності підстав вважати, що суд може застосувати до підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної особи, юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна, в разі, якщо фізична чи юридична особа в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову або неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
?існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
?потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
?може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Арешт може бути накладеним на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову. Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Приймаючи рішення про накладення арешту на рухоме і нерухоме майно, слідчий суддя повинен керуватись вимогами ст. ст. 170-173 КПК, тобто перевірити: наявність підстав для арешту; обґрунтованість клопотання слідчого про необхідність арешту майна; чи встановлено розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; чи відносяться особи, на майно яких накладається арешт, до підозрюваних, обвинувачених, або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого; чи внесені дані у відношенні відповідних осіб в ЄРДР; чи надана правова кваліфікація кримінально-караним діянням службових осіб відповідного підприємства.
Визнавши вищезазначене клопотання обґрунтованим, слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що підставою для накладення арешту на виявлене та вилучене в ході проведеного обшуку майно є збереження речових доказів у кримінальному провадженні, що відповідає підставам та меті арешту майна, визначеному ч.2 ст.170 КПК України, а вилучені речі та документи могли бути засобами вчинення злочину та зберігати ознаки протиправної діяльності. Оцінюючи правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного та третіх осіб, слідчий суддя визнав за необхідне накласти арешт на майно з метою збереження речових доказів, відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України, та запобігання в подальшому можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, оскільки наразі даний захід є необхідним.
З вказаними висновками колегія суддів погоджується та вважає, що, приймаючи рішення про накладення арешту на майно, слідчий суддя діяв в межах чинного законодавства, керуючись статтями 170-173 КПК України, з`ясував всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, та прийняв в даному випадку законне та обґрунтоване рішення.
З наданих матеріалів випливає, що майно, яке було вилучено під час проведення обшуку, має важливе значення для встановлення обставин у даному кримінальному провадженні, а отже це є достатньо обґрунтованим і вагомим для вжиття на даному етапі досудового розслідування заходів забезпечення кримінального провадження.
Таким чином, це майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 170 КПК України дає підстави для їх арешту як речових доказів, оскільки арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, та процесуального статусу останнього, а отже оскаржувана ухвала слідчого судді є обґрунтованою та відповідає вимогам процесуального закону, а доводи апеляційних скарг не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не спростовують вищенаведених висновків колегії суддів.
Як убачається з наданих матеріалів, 13 вересня 2019 року до ЄРДР були внесені відомості про кримінальне правопорушення за правовою кваліфікацією ч.1 ст.203-2 КК України з тих підстав, що 12 вересня 2019 року до ЧЧ Дніпровського ВП надійшов рапорт заступника начальника сектору превенції Дніпровського ВП про те, що за адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_3 , пр-т Перемоги, 2Б, пр-т Перемоги, 29А, пр-т Героїв АТО, 9, пр-т Героїв АТО, 13Е у м. Кам`янському в вищевказаних приміщеннях невстановлені особи організували гральний бізнес.
07 жовтня 2019 року старшим слідчим Дніпровського ВП ОСОБА_7 був проведений обшук інтернет-клубу під назвою «Золотой Кубок», який розташований по пр-ту Перемоги № 2Б, у м. Кам`янському, в ході якого були виявлені три системних блока: -системний блок «Lenovo», серійний номер №R841CYO, -системний блок «Dell», серійний номер №CX39J4J, - системний блок «Lenovo», серійний номер №R841CYO; 2) грошові кошти:1 шт. 50 грн., ТГ8865430; 1 шт. 10 грн., ЦБ4051159; 2 шт. 5 грн., ЮЗ1399116, УГ4888321;1 шт. 2 грн., РД1170442; 1 шт.1 грн., УП2104919.
Постановою старшого слідчого СВ Дніпровського ВП ОСОБА_7 від 07 жовтня 2019 року вищезазначене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні
Так, слідчий суддя або суд під час судового провадження за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину, може накласти арешт на майно.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Сукупність даних, які містяться в наданих до суду матеріалах, свідчить про те, що слідчим суддею були в повному обсязі дотримані вимоги ст. ст. 170, 171, 173, 214 КПК при розгляді даного клопотання про арешт майна.
З огляду на викладене, з висновком слідчого судді про задоволення клопотання слідчого із зазначених в ухвалі мотивів колегія суддів погоджується, оскільки у слідчого судді були наявні підстави для його задоволення, а що стосується посилань апелянта на недостатню обґрунтованість ухвали слідчого судді про арешт майна, то вони є його особистою суб`єктивною оцінкою та не обґрунтовують необхідності скасування вірного по суті судового рішення.
Посилання ж апелянтів на те, що в ухвалі слідчого судді не наведено сукупності підстав чи розумних підозр, виходячи з яких суддя міг вважати, що вилучене майно є доказом злочину, є також неприйнятним для колегії суддів, оскільки при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування, й на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу. Приймаючи до уваги, що наявність чи відсутність складу злочину в діях відповідних осіб можна встановити саме під час проведення досудового розслідування, з метою забезпечення та збереження вказаного майна і виникла необхідність в накладенні арешту на нього, тож апеляційні вимоги в цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню.
А посилання апелянта на те, що потреби досудового розслідування не виправдовують арешт зазначеного в оскаржуваній ухвалі майна, то на думку колегії суддів, вжитий слідчим суддею захід забезпечення кримінального провадження є необхідним на стадії з`ясування обставин, які мають істотне значення для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, та має на меті саме збереження речових доказів, відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України, та запобігання в подальшому можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Отже, за таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді та наявність підстав для накладення арешту на майно. У даному конкретному випадку задля досягнення мети, зазначеної слідчим та встановленої слідчим суддею в суді першої інстанції, на переконання колегії суддів, є необхідним та достатнім саме накладення арешту на дане майно у спосіб, визначений судом.
Оскільки судом першої інстанції постановлено судове рішення, яке є законним та обґрунтованим, ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга, подана на дане рішення суду, на даному етапі досудового розслідування - залишенню без задоволення.
У випадку, якщо в подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваними кримінальними правопорушеннями у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянти не позбавлені права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.
Процесуальні порушення, які б потягли за собою скасування судового рішення, по провадженню не встановлені
На підставі вищевикладеного, керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт Товариства з обмеженою відповідальністю Лото Плюс - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 жовтня 2019 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0001351 залишити без змін .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ _______________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4