Справа № 333/6064/19
Провадження № 1-кп/333/217/19
УХВАЛА
09 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , за обвинуваченням його у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

09.09.2019 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , за обвинуваченням його у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, реєстр матеріалів досудового розслідування та розписка про отримання ОСОБА_4 та його захисником копій вказаних документів.

Під час підготовчого судового засідання прокурор заявив клопотання про призначення та проведення судового розгляду на підставі обвинувального акту відносно ОСОБА_4 у відкритому судовому засіданні, суддею одноособово. Крім того, просив суд об`єднати кримінальні провадження відносно ОСОБА_4 в одне провадження, а саме: кримінальне провадження № 333/6064/18 за обвинуваченням останнього у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1,2 ст.190 КК України і це кримінальне провадження, так як у скоєнні вказаних злочинів обвинувачується одна й та сама особа.

Потерпілий ОСОБА_6 до суду надіслав заяву, в якій просить суд провести підготовче засідання по даному кримінальному провадженню без його участі, не заперечує проти призначення до судового розгляду.

Обвинувачений та його захисник не заперечували проти призначення судового розгляду та об`єднання вказаних кримінальних проваджень.

Також, у судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 письмово заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , при цьому зазначив, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу останньому, не зникли, тому необхідно задовольнити клопотання. На цей час, з урахуванням особистості обвинуваченого (продовжував скоювати злочини, перебуваючи під домашнім арештом; офіційно не працевлаштований, обвинувачується у скоєнні злочинів середньої тяжкості), на думку прокурора, існують ризики: переховування від суду, можливість впливу на потерпілого і свідків, вчинення інших злочинів.

Обвинувачений та його захисник не заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 .

Суд, розглянувши клопотання про продовження запобіжного заходу, вислухавши думки прокурора, захисника і обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, дійшов до такого.

Частиною 3 ст.315 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 23.11.2017 року у справі № 1-28/2017 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини третьої статті 315 КПК України зазначає, що висновки слідчого судді щодо будь-яких обставин, які стосувалися суті підозри, обвинувачення та були взяті до уваги при обґрунтуванні запобіжного заходу, обраного під час досудового розслідування, для суду на стадії судового провадження не є преюдиційними.

У підготовчому провадженні суд має перевірити обґрунтованість застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, та прийняти вмотивоване рішення, незважаючи на те, чи закінчився строк дії ухвали слідчого судді, постановленої на стадії досудового розслідування про обрання такого запобіжного заходу.

Судом встановлено, що 23.08.2019 року ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя відносно ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21.10.2019 року.
Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).
Прокурор в обґрунтування свого клопотання, на думку суду, довів наявність фактів, зміст яких переконав суд у тому, що обвинувачений ОСОБА_4 міг вчинити злочин, зазначений в обвинувальному акті.
При вирішенні питання про доцільність продовження строку тримання під вартою, суд оцінює та враховує у сукупності такі обставини: особистість обвинуваченого (раніше не судимий), його майновий стан (не працює, відсутній постійний щомісячний дохід), соціальні зв`язки (не одружений, не має на утриманні жодних осіб, має постійне місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ).

Крім того, суд враховує факт перебування у суду з листопада 2018 року кримінального провадження відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням його у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1,2 ст.190 КК України, а також надходження до суду у липні 2019 року ще одного кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , в якому останній обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, вже під час судового розгляду зазначеного кримінального провадження.

Також, враховується факт неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду кримінального провадження за ч.ч. 1,2 ст.190 КК України, в якому останній: декілька разів не з`являвся до суду без поважних причин; 19.08.2019 року ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід цілодобовий арешт, але 23.08.2019 року відповідно до обвинувального акту обвинувачений скоїв інший злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України.

При вирішенні питання про доцільність продовження застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 судом враховується тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України (санкція зазначеної статті передбачає позбавлення волі на строк до 5 років позбавлення волі).

Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.
Отже, обвинувачення особи у скоєнні злочину середньої тяжкості та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є однім з факторів, який має враховувати суд при обранні та продовженні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.
Тому суд, вважає, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, але таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо не враховувати. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Таким чином, при аналізі пояснень учасників судового засідання, дослідженні матеріалів кримінального провадження, на думку суду продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від суду та вчинити інший злочин.
Під час розгляду питання про запобіжний захід ОСОБА_4 , суд розглянув можливість застосування до обвинуваченого іншого, більш м`якого альтернативного запобіжного заходу.
Водночас, в даному випадку, враховуючи особистість обвинуваченого, факти неодноразових порушень обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, а також порушення порядку застосованого до нього більш м`якого запобіжного заходу, є настільки вагомим, що суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти встановленим під час розгляду клопотання ризикам. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є доцільним та відповідає принципу винятковості даного запобіжного заходу.

Підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України, судом не встановлено.

Учасниками процесу не заявлялись інші клопотання про обрання, зміну, скасування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.334 КПК України матеріали кримінального провадження можуть об`єднуватися в одне провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 КПК України.
Згідно ст.217 КПК України у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень.
Встановлено, що в даному кримінальному провадженні та у кримінальному провадженні № 333/6064/18 (провадження №1-кп/333/217/2019) ОСОБА_4 є обвинуваченим, тобто останній обвинувачується у кількох злочинах, тобто маються усі підстави для об`єднання вказаних у клопотанні захисника кримінальних проваджень.

Керуючись ст.ст. 177, 217, 314-317, 334, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , за обвинуваченням його у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, у приміщенні Комунарського районного суду м. Запоріжжя за адресою: м. Запоріжжя, вул. Європейська, 7 на 12 год. 00 хв. 16 жовтня 2019 року.

Справу розглядати суддею одноособово.

Визначити склад осіб, які будуть брати участь у судовому розгляді: прокурор, потерпілий, обвинувачений.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України об`єднати з матеріалами кримінального провадження № 333/6064/18 (провадження №1-кп/333/217/2019) за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1,2 ст.190 КК України, присвоївши єдиний унікальний номер 333/6064/18.

Продовжити строк тримання обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою в ДП «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до 08.12.2019 року (включно).
Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику обвинуваченого, а також надіслати начальнику ДП «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України для виконання.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Повний текст ухвали складено 10.10.2019 року.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1