Справа № 645/4343/18
Провадження № 1-кп/645/265/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0001241 за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вороніж, Російської Федерації, громадянина України, що має вищу освіту, пенсіонера, не одруженого, мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_8 , 05 червня 2018 року, приблизно о 22 годині знаходився за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де розпивав спиртні напої зі своєю співмешканкою ОСОБА_9 та своїм товаришем ОСОБА_10 . В ході спільного вживання алкогольних напоїв між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_8 на підґрунті особистих неприязних відносин виник злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .. Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , ОСОБА_8 підійшов до останньої, яка сиділа на кріслі за вищевказаною адресою та підняв останню з крісла за комір халату, в цей момент ОСОБА_8 наніс два удари лівою рукою в область потилиці ОСОБА_9 , від чого остання впала на коліна на підлогу, спершись обома руками об диван. Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, спрямованого на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , перебуваючи праворуч від потерпілої діючи умисно, суб`єктивно усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого злочинного діяння та бажаючи діяти саме таким чином, усвідомлюючи, що від його дій можуть настати тяжкі наслідки для здоров`я потерпілої, не передбачаючи можливість настання смерті ОСОБА_9 , хоча повинен був та міг її передбачити, наніс останній не менш чотирьох ударів кулаком руки в область тулубу з правої та лівої сторони. Своїми умисними протиправним діями ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_9 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 10-12/2018-с/18 від 10.07.2018 року наступні тілесні ушкодження: синець на правій бічній поверхні тулуба; перелом правого 6-го ребра по задній паховій лінії, перелом правого 7-го ребра по лопатковій лінії, перелом правого 8-го ребра по передній паховій лінії, перелом 8-го ребра по середній ключичній лінії, перелом правого 9-го ребра по передній паховій лінії, перелом лівого 11-го ребра по лопатковій лінії; розрив печінки з ознаками кровотечі в черевну порожнину. ІНФОРМАЦІЯ_2 приблизно о 03 годині ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , померла, причиною смерті останньої стала травма тулубу у вигляді синця на правій половині тулубу, множинних переломів правих ребер та розриву печінки. Травма тулуба у вигляді синця на правій половині тулуба, множинних переломів правих ребер і розриву печінки має ознаки тяжких тілесних ушкоджень (п.п.2.1, 2.1.1а, 2.1.3к «Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень») і мають причинно- наслідковий зв`язок з настанням смерті ОСОБА_9 ..

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 , вину у вчиненому не визнав та пояснив, що 05.06.2018 року приблизно з 19 години він разом зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_9 та товаришем ОСОБА_10 знаходилися за місцем його мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , у трьох вживали спиртні напої. Скільки вони вжили спиртних напоїв він не пам`ятає, але зазначив, що ОСОБА_10 та він були в стані алкогольного сп`яніння. Біля 02 години ранку ОСОБА_8 ліг спати, спав в той же кімнаті де залишилися ОСОБА_9 з ОСОБА_10 , які продовжили вживати спирті напої. Через деякий час, після того як він заснув, він почув, що по спині його ударила ОСОБА_11 , та попрохала його встати, але він не встав. Чому він вирішив, що саме ОСОБА_9 його постукала по спині, пояснити не зміг. Біля 05 години ранку 06.06.2018 року він проснувся, побачив що ОСОБА_10 вже не було. А ОСОБА_11 лежить на полу. Він доторкнувся до ОСОБА_11 , вона вже була мертва. Він позвав свою сусідку, оскільки вона медичний працівник, після того як прийшла сусідка, остання визвала швидку медичну допомогу та поліцію. Також обвинувачений в судовому засіданні після перегляду відеозапису зі слідчим експериментом за участю ОСОБА_10 пояснив, що того дня, 05.06.2018 року свідок ОСОБА_10 приходив до нього додому, ОСОБА_9 також була вдома, вони вживали спиртні напої. Через деякий час він сказав ОСОБА_10 , щоб він їхав додому. Проте, ОСОБА_10 повідомив, що він випив та не може поїхати вночі додому, на що ОСОБА_12 дозволив йому залишитися, а сам ліг спати. Після того, як ОСОБА_8 ліг на диван, він побачив, як ОСОБА_9 сіла на коліна ОСОБА_10 .. Десь о 02 годині він прокинувся та зрозумів, що це ОСОБА_10 щось зробив ОСОБА_9 . ОСОБА_8 не бачив, щоб хтось наносив ОСОБА_9 удари. Він жодного удару ОСОБА_9 не наносив. Також в судовому засіданні ОСОБА_8 повідомляв, що приблизно о 02 годині ночі ОСОБА_9 сіла на коліна ОСОБА_10 , а ОСОБА_8 ліг спати, при цьому вони усі перебували в одній кімнаті. ОСОБА_8 пояснив, що коли ОСОБА_9 сила на коліна ОСОБА_10 вони вступили в інтимні стосунки неприродним способом. ОСОБА_8 протягом 15 хвилин спостерігав, як вони займалися сексом, потім йому набридло за ними спостерігати та він підійшов до них та відірвав ОСОБА_9 від ОСОБА_10 .. Після того, як ОСОБА_8 відірвав ОСОБА_9 від ОСОБА_10 , під час інтимних стосунків, у ОСОБА_10 будь-яких претензій до нього не виникало. ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_9 поїхати додому, проте вона попросила його залишитись в квартирі до ранку на що він погодився, оскільки дуже кохав її. ОСОБА_10 він не просив покинути квартиру, враховуючи, що останній купляв горілку та йому було не зручно виганяти свого товариша, незважаючи на те, що ОСОБА_13 , вступив в інтимні стосунки неприродним способом з ОСОБА_9 .. В результаті чого, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 залишилися в квартирі, ОСОБА_8 ліг спати, що відбувалося в квартирі далі, йому не відомо. Приблизно після 03 години ранку ОСОБА_8 чув якийсь шум, як хтось сварився, та ОСОБА_9 декілька разів вдарила його по спині, але він не відреагував. Чому ОСОБА_8 вирішив, що саме ОСОБА_14 ударила по спині, пояснити не зміг. В квартирі крім ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 більше нікого не було. Десь о 05 годині ранку 06.06.2018 року ОСОБА_8 прокинувся та побачив як ОСОБА_9 лежала на полу біля дивану, ОСОБА_13 в кватирі не було. На думку ОСОБА_8 , саме ОСОБА_10 наніс ОСОБА_9 тілесні ушкодження, від яких вона загинула оскільки не був закінчений половий акт. ОСОБА_8 пояснював в судовому засіданні, що за чотири роки, протягом яких вони жили з ОСОБА_9 він жодного разу не застосовував до неї насилля, також повідомив, що дуже кохав ОСОБА_9 та не міг спричинити їй будь-яких ушкоджень.

Незважаючи на не визнання обвинуваченим своєї вини, його вина підтверджується наступними, дослідженими судом доказами, а саме:

-показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який в судовому засіданні пояснив, що він є сином загиблої ОСОБА_9 та близько чотирьох років знає співмешканця своєї матусі ОСОБА_15 . Мати періодично приходила до нього, за місцем його мешкання та залишалася жити протягом деякого часу. Він бачив, що у матері інколи з`являлися тілесні ушкодження синці на обличчі, тілі. Мати йому розповідала, що у неї виникають конфлікти з ОСОБА_8 . Потерпілий повідомив суду, що його мати розповідала, що ОСОБА_8 , зловживає спиртними напоями, коли пиячить веде себе неадекватно, виганяє її з дому. Коли ОСОБА_8 , виганяв мати з дому, вона приходила у синцях. Мати розповідала, що ОСОБА_8 декілька разів виганяв її з дому. 06 червня 2018 року в 05 ранку йому зателефонувала сусідка ОСОБА_8 сказала, що мати померла. Він поїхав до місця мешкання матусі. Приїхав він біля 06 ранку за адресою, де мешкала матуся разом з ОСОБА_8 , двері відчинила сусідка, він пройшов в квартиру та зайшовши до кімнати побачив, що на полу повністю гола лежала його мати, на її обличчі були синці, а саме: в області носа та рота великий синець, садна на тілі, а саме: на задній частині талії, на стегні. На столі стояли 3 чарки, дві порожніх пляшки горілки об`ємом 0.5 літри, також він побачив на ліжку халат матусі, який був розірваний. ОСОБА_8 спав у сусідній кімнаті. Він його розбудив, але останній знаходився в стані алкогольного сп`яніння, оскільки була млява мова, перегар. Потерпілий зазначив, що коли він зайшов до квартири та після того, як він розбудив ОСОБА_8 , останній сказав: «Не трогайте меня, я знаю меня и так посадят.». Потерпілий пояснив, що його мати мешкала з ОСОБА_8 близько 4 років до своєї загибелі, стосунків з іншими чоловіками не мала. Потерпілий також зазначав, що саме коли мати почала мешкати з ОСОБА_8 , у неї не тілі та на обличчі стали з`являтися тілесні ушкодження;

-показаннями свідка ОСОБА_16 , яка в судовому засіданні пояснила, що є матір`ю загиблої ОСОБА_9 .. Донька мешкала близько 4 років з ОСОБА_8 .. ОСОБА_11 неодноразово скаржилася їй, що ОСОБА_8 її б`є. ОСОБА_16 розповіла, що неодноразово бачила сліди побиття на тілі доньки. Також свідку було відомо, що ОСОБА_8 ревнував ОСОБА_9 , оскільки саме остання розповідала матері, що вона може телефонувати матері тільки тоді, коли ОСОБА_8 не було вдома, оскільки вона не могла розмовляти по телефону в присутності останнього, через ревнощі. Також свідкові відомо, що ОСОБА_8 розбив телефон ОСОБА_9 , щоб вона взагалі не розмовляла по телефону, вважав, що вона спілкується з іншими чоловіками;

-показаннями свідка ОСОБА_10 , який в судовому засіданні пояснив, що він знайомий з ОСОБА_8 близько 7 років. Свідок зазначив, що коли ОСОБА_8 в тверезому стані він веде себе адекватно, а коли знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, веде себе дуже агресивно, навіть неадекватно. 05.06.2018 року біля 18 години, він зустрів ОСОБА_15 на вулиці, та вони домовилися пом`янути померлу матір ОСОБА_10 .. Вони придбали спиртні напої та пішли до місця проживання ОСОБА_8 , коли прийшли, дома також була ОСОБА_9 , остання накрила на стіл, після чого вони разом почали вживати спиртні напої. ОСОБА_11 сиділа на кріслі, приблизно в 21 год. 30 хв. в ході спільного вживання спиртних напоїв ОСОБА_8 почав пред`являти до ОСОБА_11 претензії, підійшовши до неї підняв за комір халата, наніс декілька ударів долонею в область затилка, потім стягнув з неї халат. Після чого, ОСОБА_8 повернувся до ОСОБА_10 та спитав його чи подобається йому ОСОБА_11 . Свідок мовчав. ОСОБА_8 сказав: «забирай Викторию себе, она мне надоела уже!». Після цих слів, ОСОБА_8 виштовхнув ОСОБА_9 повністю голу на сходову клітину, вони випили з ОСОБА_8 по одній чарці, після чого свідок пішов до туалету, а коли повернувся, ОСОБА_11 вже була в квартирі. Свідок також вказав, що ОСОБА_11 знаходилася на сходовій клітині, приблизно 15 хвилин. Вони продовжили вживати спиртні напої. Приблизно о 22 год. 30 хвилин ОСОБА_8 , знаходившись в стані алкогольного сп`яніння, підійшов до ОСОБА_11 почав на неї нецензурно виражатися, підняв її з крісла після чого ударив правою рукою долоні в праву сторону, лівою рукою по затилку, ОСОБА_11 упала на коліна, ліктями над диван. ОСОБА_8 з правої сторони наніс ОСОБА_9 два удари кулаком правої руки по тулубу з правої сторони почав хватати ОСОБА_9 за халат, який порвався, після чого наніс удар долонею по потилиці ОСОБА_9 від даного удару остання впала на коліна. Потім ОСОБА_8 продовжив наносити удари ОСОБА_9 , а саме кулаком правої руки 2 удари в тулуб з правої сторони. Свідок повідомив, що ОСОБА_8 знаходився у агресивному стані. ОСОБА_10 , вважаючи це сімейними сварками вирішив покинути квартиру та пішов. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишилися у квартирі. ОСОБА_10 також охарактеризував ОСОБА_8 як особу, яка має достатній рівень фізичної підготовки та зазначав, що коли ОСОБА_8 вживав спиртні напої, він вів себе дуже агресивно до оточуючих, у зв`язку з чим ОСОБА_10 побоювався за своє життя, здоров`я. Крім того, свідок зазначав, що не став втручатися у сварку, коли ОСОБА_8 почав бити ОСОБА_11 , оскільки боявся останнього;

-допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 повідомила, що є сусідкою ОСОБА_8 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . Вона знає ОСОБА_8 , їй відомо, що останній вживає спиртні напої. 05 червня 2018 року, приблизно о 23 годині, вона чула як хтось падає на підлогу, це відбувалося 5-6 разів, вона переконана, що падала на підлогу саме людина, а не предмети меблів, оскільки звук падіння був «глухим», а вже з ранку чула, як дуже сильно кричала жінка;

-допитана в судовому засідання свідок ОСОБА_18 пояснила, що знає ОСОБА_8 приблизно з 1996 року, вони є сусідами. Перший раз побачила ОСОБА_11 приблизно 5 років тому. 06.06.2018 року приблизно о 04 годин ранку, до неї постукав ОСОБА_8 та повідомив, що ОСОБА_19 померла, свідок викликала швидку медичну допомогу, зателефонувала матері ОСОБА_11 . Коли свідок зайшла до квартири ОСОБА_8 , то побачила, що ОСОБА_11 лежала гола, на боці, напівзігнута, на підлозі, біля дивану. Обличчя ОСОБА_11 було синього кольору. ОСОБА_8 був в стані алкогольного сп`яніння. Також свідок вказувала, що інколи ОСОБА_11 за місцем свого мешкання АДРЕСА_3 , сиділа на сходовій клітині та кричала, що ОСОБА_20 її ревнує.

Окрім показів потерпілого та свідків вина обвинувачуваного підтверджується наступними письмовими доказами, дослідженими судом, а саме:

-фактичними даними, які містять у протоколі огляду місця події від 06.06.2018 року, згідно якого огляд проводився за адресою: АДРЕСА_1 . Об`єктом огляду є труп ОСОБА_9 , труп лежить в кімнаті на підлозі на правому боці біля дивану, труп без одягу. На обличчі з права та на волоссі нашарування речовини бурого кольору, на лівій стороні обличчя нашарування речовини бурого кольору, аналогічні нашарування маються на лівому передпліччі. На лівому плечі ділянці лівої ключиці, на обох колінах маються синці синьо-фіолетового кольору. В ділянці лівого ліктя, лівого стегна, обох колін садна коричневого кольору округлої та овальної неправильної форми, ілюстративним матеріалом до нього (том 1 а.с. 127,128);

-висновками судово-медичної експертизи № 10-12/1218-с/18 від 10.07.2018 року на підставі результатів судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 , встановлено, що причиною смерті останньої стало поєднана травма тіла у вигляді множинних переломів ребер, розриву печінки з крововиливом в черевну порожнину, що призвело до масивної крововтрати. Про це свідчать наявність пошкоджень печінки, множинних переломів ребер, наявність в черевній порожнині рідкої крові (2300) і згортки крові (500), недокрів`я внутрішніх органів, наявність плям Мінакова (смугасті крововиливи) на внутрішній поверхні лівого шлуночка серця. При дослідженні трупа ОСОБА_9 виявлено: ушкодження голови: садна (1) на лобі справа в 3см від надбрів`я дуги в 4,5 см вправо від умовної серединної лінії; (1) на надбрівній дузі справа; (1) на правому крилі носу; синці: (2) у зовнішнього кута правого ока; (1) на нижньому повіці лівого ока; (1) у правого кута нижньої щелепи; крововиливи: на м`яких покровах голови в тім`яній області. На поверхні твердої мозкової оболонки; ушкодження тулубу: синці: (1) над лівою ключицею; (3) на правій бічній поверхні тулуба: переломи: правого 6 ребра по задній паховій лінії, правого 7 ребра по лопатковій лінії; правого 8 ребра по передній пахвовій лінії та 8 правового ребра по середній ключичній лінії; правого 9 ребра по передній пахвовій лінії; лівого 11 ребра по лопатковій лінії; розрив печінки з ознаками кровотечі в черевну порожнину; ушкодження кінцівок: синці: (2) на зовнішній поверхні лівого плеча; 1) в проекції правого ліктьового суглоба по зовнішній поверхні; (1) на лівому колінному суглобі по передній поверхні; (1) на внутрішній поверхні правого колінного суглобу; садно: (1) на передній поверхні лівого колінного суглобу. Всі пошкодження у ОСОБА_9 крім крововиливів на м`яких покривах голови і на твердій мозковій оболонці, утворилися незадовго до смерті, в швидкій послідовності, на що вказують їх характер, колір синців і ступінь загоєння саден. Крововиливи на м`яких покривах голови і на твердій мозковій оболонці мають давність не менше 12-14 днів, на що вказують характер, колір і наявність ознак «організації», встановленої під час гістологічного дослідження. Травма тулуба у ОСОБА_9 у вигляді синців на правій половині тулуба, множинних переломів правих ребер і розриву печінки з подальшою кровотечою в черевну порожнину утворилася як мінімум від 4 ударних впливів тупих твердих предметів (предмета), що діють з достатньою силою для утворення даної травми, на що вказують наявність синців в даній області, кількість і характер переломів ребер, характер розриву печінки. Синці у ОСОБА_9 виникли від ударної дії тупих твердих предметів (предмета), садна від дії тупих твердих предметів, що діють за механізмом ковзання. Травма тулуба у ОСОБА_9 у вигляді синців на правій половині тулуба, множинних переломів правих ребер і розриву печінки має ознаки тяжких тілесних ушкоджень (п.п.2.1,2.1.1а, 2.1.3.к «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень») і має пряму причинно -послідовний зав`язок з настанням смерті потерпілої. Синці та садна та пошкодження голови у ОСОБА_9 мають ознаки легких тілесних ушкоджень (п. 2.3 «Правил»). Динаміка розвитку трупних явищ вказує на те, що смерть ОСОБА_9 наступила за 4-6 годин від моменту огляду трупа на місці події. В крові від трупа ОСОБА_9 виявлений етиловий спирт в кількості 4,3%0, що відповідає його концентрації у живих осіб важкої інтоксикації алкоголем. Даний факт міг сприяти більш швидкому настанню смерті. Кров від трупа ОСОБА_9 належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В (1 група), схемою ушкоджень на якій зображені синці та садна, фототаблицею до висновку, на якій зображені загальний вид трупа ОСОБА_9 , загальний вид обличчя трупа ОСОБА_9 , ушкодження печінки ОСОБА_9 (том 1 а.с. 130-136);

-висновками судово-медичної експертизи № 14/557-С/17 від 08.06.2018 року, згідно з якими кров від трупа ОСОБА_9 , належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В (том а.с. 137);

-висновками судово-медичної експертизи № 16/1665-с/18 від 04.07.2018 року згідно з якими в тканині головного мозку, печінці з жовчним міхуром, нирці, шлунку та тонкій кишці з їх вмістом барбітурати, морфін, кодеїн, діонін, папаверин, промедол, стрихнін, атропін, гіосциамін, скополамін, кокаїн, пахікарпін, кофеїн, ефедрин, димедрол, опій та похідні піразолону і 1,4-бенздіадепіну не виявлені. В шлунку похідні фенотіазину не виявлені (том 1 а.с. 138, 139);

-висновками судово-медичної експертизи № 14/554-С/18 від 12.06.2018 року, згідно з якими у мазках і тампонах з вмістом піхви, ротової порожнини і прямої кишки від трупа ОСОБА_9 сперматозоїди не виявлені (том 1 а.с. 140);

-висновками судово- медичної експертизи № 16/1660-С/18 від 08.06.2018 року на підставі результатів судово-медичної експертизи крові трупа ОСОБА_9 , виявлений етиловий спирт в кількості 4,3%0 метиловий, ізопропіловий, н-пропіловий, ізобутиловий, н-бутиловий, ізоаміловий спирти не виявлено (том 1 а.с. 141);

-висновками судово-медичної експертизи № 13/875-С/18 від 30.06.2018 року, згідно з якими на підставі проведеної судово-медичної експертизи мікропрепаратів із внутрішніх органів від трупа ОСОБА_9 , встановлено: вогнищеві крововиливи у м`яких тканинах з області переломів правих ребер. Розриви паренхіми печінки з вогнищевими крововиливами у зоні дефектів, крововилив у прилеглій до капсули печінки сполучній тканині. Вказані ушкодження без проявів перифокальної запальної реакції. Крововилив у стадії організації на поверхні «твердої мозкової оболонки». Дифузний великокраплинний жировий гепатоз. Помірна гіпертрофія та дистрофія міокарду. Склероз артерій міокарду, периваскулярний та дрібновогнищевий кардіосклероз. Помірний склероз артерій в нирках, вогнищевий нефросклероз. Венозне повнокров`я та набряк строми внутрішніх органів. Порушення реології крові у судинах легенів. Помірний набряк речовини головного мозку. Осередки гострої альвеолярної емфіземи у легенях. Автолітичні зміни паренхіми нирок, селезінки. Підшлункової залози (том 1 а.с. 142, 143);

-висновками додаткової судово-медичної експертизи № 10-14/20/10-12/1218-с/18 від 12.07.2018 року, згідно з якими у трупа ОСОБА_9 виявлено ушкодження голови: садна: (1) на лобі справа в 3 см від надбрівної дуги і в 4,5 см вправо від умовної серединної лінії; (1) на надбрівній дузі справа; (1) на правому крилі носу; синці: (2) у зовнішнього кута правого ока; (1) на нижньому повіці лівого ока; (1) у правого кута нижньої щелепи; крововиливи: на м`яких покровах голови в тім`яній області, на поверхні твердої мозкової оболонки; ушкодження тулубу: синці: (1) над лівою ключицею; (3) на правій бічній поверхні тулуба: переломи: правого 6 ребра по задній паховій лінії, правого 7 ребра по лопатковій лінії; правого 8 ребра по передній пахвовій лінії та 8 ребра по середній ключичній лінії; правого 9 ребра по передній пахвовій лінії; лівого 11 ребра по лопатковій лінії; розриви печінки з ознаками кровотечі в черевну порожнину; ушкодження кінцівок: синці: (2) на зовнішній поверхні лівого плеча; (1) в проекції правого ліктьового суглоба по зовнішній поверхні; (1) на лівому колінному суглобі по передній поверхні; (1) на внутрішній поверхні правого колінного суглобу; садно: (1) на передній поверхні лівого колінного суглобу. Всі пошкодження у ОСОБА_9 , крім крововиливів на м`яких покривах голови і на твердій мозковій оболонці, утворилися незадовго до смерті, в швидкій послідовності, на що вказують їх характер, колір синців і ступінь загоєння садна. Крововиливи на м`яких покривах голови і на твердій мозковій оболонці мають давність не менше 12-14 днів, на що вказують характер, колір і наявність ознак «організації», встановленої під час гістологічного дослідження. Травма тулуба у ОСОБА_9 у вигляді синців на правій половині тулуба, множинних переломів правих ребер і розриву печінки з подальшою кровотечою в черевну порожнину утворилася як мінімум від 4 ударних впливів тупих твердих предметів (предмета), що діють з достатньою силою для утворення даної травми, на що вказують наявність синців в даній області, кількість і характер переломів ребр, характер розриву печінки. Синці у ОСОБА_9 виникли від ударної дії тупих твердих предметів, що діють за механізмом ковзання. Травма тулуба у ОСОБА_9 у вигляді синців на правій половині тулуба, множинних переломів правих ребер і розриву печінки має ознаки тяжких тілесних ушкоджень і має прямий причинно-наслідковий зв`язок з настанням смерті потерпілої. Синці та садна та пошкодження голови у ОСОБА_9 мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Смертельна травма тулуба у ОСОБА_9 у вигляді синців на правій половинні тулуба, множинних переломів правих ребер і розриву печінки з подальшою кровотечою в черевну порожнину утворилася від як мінімум від 4 ударних впливів тупих твердих предметів (предмета), які діяли в напрямку справа на ліво спереду назад, з достатньою силою для переломів ребер, характер розриву печінки. Локалізація і характер наявних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_9 дає підставу припускати, що в момент утворення ушкоджень вона могла знаходиться як в вертикальному, так і в горизонтальному положенні, при чому чинний травмуючий предмет діяв справа наліво і спереду назад. Таким чином, нападник в момент виникнення пошкоджень у ОСОБА_9 міг знаходитися як перед нею, так з правого боку від тулубу і за спиною від постраждалої. Характер і локалізація пошкоджень у ОСОБА_9 вказують на те, що вони могли утворитися як від ударної дії сторонньої руки або ноги. Характер смертельного ушкодження у ОСОБА_9 вказує на те, що вона могла самостійно пересуватися в короткий проміжок часу, який обчислюється кількома хвилинами, до наростання клінічних ускладнень травми (внутрішньої кровотечі). Точно відповісти на дане питання не представляється можливим, через відсутність будь-яких об`єктивних судово-медичних критеріїв. У мазках і тампонах з вмістом піхви, ротової порожнини і прямої кишки від трупа ОСОБА_9 сперматозоїди не виявлені (том 1 а.с. 144-147);

-речовими доказами СD-R диском світлого кольору на якому міститься відеозапис зі слідчого експерименту за участю ОСОБА_10 від 12.06.2018 року, який оглянутий в судовому засіданні в ході якого свідок ОСОБА_10 повністю розповів про сварку яка відбувалася в червні 2018 року між ОСОБА_8 та його співмешканкою ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , та розповів, що в ході сварки ОСОБА_8 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_9 (том 1 а.с. 149);

-висновками судово-медичної експертизи № 218-с/18п/п від 13.06.2018 року, згідно з якими у ОСОБА_8 мали місце наступні тілесні ушкодження: синці на правій руці, тулубі, садно на правій руці. Ці пошкодження утворилися від ударної (ударно-сдавлюючої) дії тупих твердих предметів. За винятком садна, яке утворилося за механізмом тертя-ковзання (удару-тертя) і могли бути отримані в строк в межах 5-99 діб до огляду. Цей висновок підтверджується виглядом, характером пошкоджень, а також стадією загоєння садна і кольором синців. За ступенем тяжкості синці та садно викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2. «Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року відноситься до легких тілесних ушкоджень (том 1 а.с. 150).

Статтею 337 КПК України визначені межі судового розгляду та встановлено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно обвинувачених і лише в межах висунутого їм обвинувачення, сформульованого та викладеного в обвинувальному акті, що є суттєвою гарантією справедливого розгляду та вирішення справи.

В разі визнання особи винуватою, в мотивувальній частині вироку судом зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Свої висновки суд може обґрунтовувати лише на доказах, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

Після дослідження доказів під час судового розгляду суд вправі змінити юридичну кваліфікацію вчиненого особою кримінального правопорушення, якщо нове обвинувачення не є більш тяжким або змінити формулювання фактичної сторони обвинувачення без зміни юридичної кваліфікації, якщо в результаті такої зміни формулювання фактичної сторони обвинувачення не зазнає істотних змін або тісно пов`язане з первісним, якщо в результаті такої зміни не погіршується становище обвинуваченого та не порушується його право на захист.

Відповідно до вимог ст. 94 КПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Досліджені і перевірені судом докази у справі, якими обґрунтовується винуватість ОСОБА_8 у вчиненому є узгодженими, співпадають між собою та сумніву у своїй належності та допустимості у суду не викликають.

Відповідно до ст. 86 КПК України доказ є допустимим, якщо він отриманий в порядку, передбаченому цим Кодексом. Статтею 87 КПК України визначений вичерпний перелік підстав, за яких доказ може бути визнаний недопустимим. Достовірність та об`єктивність вищенаведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази. У відповідності до вимог ст.ст. 85, 86 КПК України, суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.

В судовому засідання ОСОБА_8 повідомляв, що після вживання спиртних напоїв заснув, а коли прокинувся то бачив, як ОСОБА_9 вступила з ОСОБА_10 в інтимні стосунки неприродним способом, однак ОСОБА_8 нічого робити не став та спокійно на це відреагував, оскільки дуже кохав ОСОБА_9 та бажав їй щастя. В результаті чого вважав, що саме ОСОБА_10 винен в загибелі ОСОБА_11 , через те, що він не дав їм можливості закінчити статевий акт.

Проаналізувавши викладені по даному кримінальному провадженню докази та оцінивши їх в сукупності, суд визнає необґрунтованими твердженняобвинуваченого про невизнання ним своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки вони спростовуються доказами викладеними у вироку, які об`єктивно узгоджуються з обставинами справи.

Крім того, доводи що саме ОСОБА_10 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_9 не зайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Свідок ОСОБА_16 , потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні, попереджені про кримінальну відповідальність, пояснювали, що ОСОБА_11 неодноразово скаржилася, що її б`є ОСОБА_8 , свідок ОСОБА_16 зазначила, що неодноразово бачила сліди побиття на тілі доньки, їй достеменно відомо, що ОСОБА_8 дуже ревнував її доньку.
Свідчення ОСОБА_8 про те, що його цивільна дружина ОСОБА_9 , яку він дуже кохав, в його квартирі та на його очах вступила в інтимні стосунки неприродним способом з його товаришем ОСОБА_10 , є неспроможними, протирічить іншим доказам, дослідженим судом. Крім того, показання, які надав в судовому засіданні ОСОБА_8 були не послідовні, мали плутаний характер.
Суд, враховуючи вищевикладені докази, які були надані суду у ході розгляду провадження та визнані належними і допустимими, вважає висловлені стороною захисту доводи та докази в частині перебігу подій, а саме що обвинувачений не наносив потерпілій удари, беручи до уваги показання потерпілого, свідків, дані висновків судово-медичних експертиз, за своєю суттю такими, що прямо суперечать установленим обставинам у ході цього провадження.
За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за обставин, встановлених судом.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 в справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.
За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України.
З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує діїОСОБА_8 за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілої.

Вину обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд вважає доведеною.

Доводи обвинуваченого щодо не причетності до вчинення злочину, а саме спричинені тілесних ушкоджень, які спричинили смерть ОСОБА_9 , суд розцінює як спосіб захисту та спробу уникнути кримінальної відповідальності за тяжкий злочин, тому що його доводи спростовуються вищезазначеними доказами.

Суд, оцінюючи наведені докази в їх сукупності відповідно до положень ст. 94 КПК України, приходить до переконання, що вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 121 КК України, доведена.

Підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого, суд не вбачає.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 , передбачених ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 у «Про практику призначення судами покарання» , роз`яснив, наступне: «Виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , передбаченою ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_8 встановлено, що він пенсіонер, раніше не судимий. Згідно довідки КЗОЗ «Харківський міський психоневрологічний диспансер № 3», ОСОБА_8 впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою не звертався. Довідкою КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» встановлено, що ОСОБА_8 на диспансерному (профілактичному) обліку не перебуває.

Згідно висновку судово психіатричної експертизи № 574 від 24.07.2018 року ОСОБА_8 на теперішній час страждає на психічне захворювання у формі синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними (в тому числі і відповідь на першу частину питання № 4 ухвали Чи не є ОСОБА_8 душевнохворим?). У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_8 перебував у стані вищевказаного хронічного психічного захворювання, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_8 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (том 1 а.с. 157, 158).

Судом при призначенні покарання враховуються вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Також судом беруться до уваги, роз`яснення, які містяться у п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» із змінами, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, тощо). При цьому, суд приймає до уваги, що обвинувачений скоїв умисний тяжкий насильницький злочин, який характеризується підвищеною суспільною небезпекою, внаслідок якого було спричинено тяжкі тілесні ушкодження потерпілій, що спричинило її смерть. Судом такожвраховується, що ОСОБА_8 вчинив тяжкий злочин, вину у вчиненому злочині не визнав, відсутність обставин, що пом`якшують, наявність обставин, що обтяжують покарання.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи підвищену суспільну небезпечність скоєного злочину проти життя та здоров`я особи, а також позицію потерпілого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 не можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити покарання у вигляді позбавлення волі з його реальним відбуттям, оскільки обґрунтованих підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.
Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 і попередження вчинення нових злочинів. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.
У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.
Так, справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Таке покарання за глибоким переконанням суду буде обґрунтованим і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним інших злочинів.

Що стосується цивільного позову потерпілого, суд приходить до наступних висновків.
Потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов згідно якого він просить стягнути з обвинуваченого на його користь матеріальну шкоду в розмірі 11856 грн. 42 коп., на відшкодування моральної шкоди 500 000 грн., судові витрати 15 000 грн..
Так, відповідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, оскільки судом встановлено, що саме обвинуваченими завдано матеріальну шкоду потерпілому, то вона підлягає стягненню.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно до ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

В частині стягнення матеріальної шкоди позов підлягає задоволенню, оскільки підтверджений відповідними чеками про сплату потерпілим послуг на поховання, в матеріалах справи міститься рахунок замовлення від 08.06.2018 року та договір замовлення № 6/06 від 06.06.2018 року, загальна сума становить 11856 грн. 42 коп..

На підставі ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
За змістом п.п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року (зі змінами й доповненнями) - відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Так, у відповідності із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985 року у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Суд керується також рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Ромашов проти України» від 27.07.2004 року і вважає, що завдана позивачу моральна шкода не може бути виправлена лише шляхом Констатації Судом факту порушення.

Крім того, в даному рішенні Європейський суд констатує, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Встановлено, що у зв`язку зі смертю ОСОБА_9 , її син ОСОБА_5 зазнав сильних душевних переживань та страждань. При цьому він зазнав тяжких моральних страждань та перебуває у стресовому стані, оскільки назавжди втратив свою рідну матір. У такий спосіб йому була заподіяна моральна шкода. З урахуванням глибини втрати близької людини, непоправної втрати та тривалості душевних страждань, яких зазнав син, пов`язаних з невідворотністю втрати своєї матері, позбавленням можливості спілкуватись з нею в подальшому та істотними змінами в житті, ступеня вини ОСОБА_8 , та з огляду на вимоги розумності і справедливості розмір моральної шкоди, яку належить відшкодувати, становить 100 000 гривень.

Визначений судом розмір відшкодування не перевищує відповідних засад розумності, виваженості та справедливості, визначених згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Щодо витрат на правову допомогу, то при визначені їх розміру суд виходить з наступного.
Питання процесуальних витрат у кримінальному провадженні врегульовано главою 8 КПК України. Перелік видів таких витрат міститься у ст. 118 цього Кодексу, а їх розподіл регламентовано ст. 120 КПК України.

До таких належать, зокрема, витрати на правову допомогу. За правилами ч. 2 ст. 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, який надає правову допомогу за договором, несе потерпілий, а згідно ч. 1 ст. 124 того ж Кодексу, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Тотожного роду позицію з даного питання щодо алгоритму відшкодування потерпілому витрат на професійну правничу допомогу висловив і Верховний суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду в ухвалі від 25.04.2018 в справі № 740/3447/17.
Згідно статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У пунктах 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», які знайшли своє відображення, як слушні, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 у справі № 569/10915/17, судам роз`яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, перегляд документів, копіювання документів). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У даному випадку, з цивільного позову вбачається, що 24.07.2018 року між потерпілим ОСОБА_5 та адвокатом ОСОБА_6 укладено договір про надання правової допомоги.
Так, згідно квитанції потерпілим 23.07.2018 року сплачено суму 2000 грн. на користь ОСОБА_6 , інші витрати в судовому засіданні не доведені належними та допустимим доказами, тому суд стягує витрати на суму 2000 грн..
Запобіжний захід, у вигляді домашнього арешту, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні сплив, клопотання з цього приводу не надходило, тому підстави для його визначення, на даному етапі, відсутні.
Долю речових доказів суд вирішує на підставі положень ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись 349, 369-371, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років.

Запобіжний захід, до набрання вироком законної сили, - не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту затримання та приведення вироку до виконання.
Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 на відшкодування матеріальної шкоди 11856 грн. 42 коп., на відшкодування моральної шкоди 100 000 грн., витрати на правову допомогу 2000 грн.

Речовий доказ СD-R диск, на якому міститься відеозапис зі слідчим експериментом за участю свідка ОСОБА_10 від 12.06.2018 року, після набрання вироком законної сили, залишити в матеріалах справи.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1