Справа №766/9759/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 року області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

представника ПВК №90: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

засудженого: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції подання начальника ДУ «Північна виправна колонія №90»(далі ПВК №90) про заміну засудженому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 невідбутої частини покарання більш м`яким, -

встановив:
Начальник ПВК №90 звернувся до суду з поданням про заміну засудженому ОСОБА_6 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким у виді обмеження волі, вказавши, що останній став на шлях виправлення.

Представник ПВК №90 в судовому засіданні подання підтримала, просила його задовольнити.

Прокурор вважав, що підстав для задоволення подання немає. Обґрунтовуючи свою позицію, вказав на те, що засуджений зараз відбуває покарання за вчинення умисного особливо тяжкого злочину, вчиненого в період непогашеної судимості, має недостатню кількість заохочень, в порівняні із застосованими до нього стягненнями, працював нетривалий час.

Засуджений та його захисник просили подання колонії задовольнити

Заслухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали особової справи засудженого, дослідивши доводи подання колонії, суд дійшов до наступних висновків.

З матеріалів подання вбачається, що ОСОБА_6 у ПВК №90 відбуває покарання, призначене вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 07.11.2014 року, яким він засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі.

З матеріалів справи видно, що засуджений ОСОБА_6 станом на 09.04.2019 року фактично відбув 2/3 строку покарання, що дає можливість відповідно до ст. 82 КК України розглянути питання про застосування до нього заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

В силу положень частини 3 зазначеної статті головною умовою прийняття рішення про заміну невідбутої частини строку покарання більш м`яким є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

При цьому, відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.02р. №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

З характеристики засудженого видно, що засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі знаходиться з 02.06.2014 року. За час відбування покарання в ПВК №90 характеризується позитивно. З представниками адміністрації ввічливий, тактовний. На заходи виховного впливу реагує. Зовнішній вигляд, спальне місце та форму одягу утримує у задовільному стані. За характером врівноважений, не схильний до створення конфліктних ситуацій. В скоєному злочині розкаюється. Соціальні зв`язки підтримує.

Дані довідки про заохочення та стягнення свідчать про те, що за весь період відбування покарання до засудженого ОСОБА_6 шість разів застосовувалися заходи заохочення. Чотири рази застосовувались стягнення, в тому числі таке суворе як поміщення в ДІЗО, три з яких на даний час погашені, а одне зняте, та не мають юридичного значення, проте характеризують особу засудженого.

При цьому, суд вважає, що відомості, які містяться у довідці про застосовані до ОСОБА_6 заохочення і відсутність на даний час стягнень не дають також можливості дійти висновку про сумлінність його поведінки як підстави для застосування до нього заміни покарання більш м`яким, оскільки відповідно до положень ст. 107 КВК України додержання умов відбування покарання є обов`язком засудженого.

Згідно відомостей довідки щодо нарахування заробітної плати ОСОБА_6 працював підсобним робітником з вересня 2018 року по липень 2019 року, тобто нетривалий проміжок часу у порівнянні з загальним строком відбування покарання.

На даний час працевлаштований підсобним робітником на підприємстві установи.

Крім того, за змістом роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при вирішенні цього питання суди повинні враховувати, зокрема, дані про його попередні судимості.

Як свідчать матеріали особової справи засудженого, ОСОБА_6 є особою, раніше судимою за умисний тяжкий злочин, покарання за яке відбував реально, звільнився з місць позбавлення волі умовно-достроково. Проте, це не призвело до позитивних змін в особистості засудженого і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, оскільки в період непогашеної судимості за попередній тяжкий злочин він знову вчинив умисний особливо тяжкий злочин, покарання за яке відбуває на даний час.

Такі відомості відносно ОСОБА_6 , на думку суду, не є достатніми для висновку про успішність процесу його виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до нього більш м`якого виду покарання, у зв`язку з чим суд вважає, що подання колонії є передчасним і у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 376, 537 - 539 КПК України, ст. 82 КК України, суд

постановив:

У задоволенні подання начальника ДУ «Північна виправна колонія №90» про заміну засудженому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 невідбутої частини покарання більш м`яким відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим ОСОБА_6 в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали, до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя: ОСОБА_1