Справа № 676/2701/18
Провадження № 1-кп/676/65/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2019 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

потерпілого ОСОБА_14 ,

захисників ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

обвинуваченого ОСОБА_17 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янці-Подільському кримінальне провадження, відомості про яке внесені 26 березня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000191, про обвинувачення

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гомель Гомельської області Республіки Білорусь, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше неодноразово судимого:

- вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 лютого 2007 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки, відповідно до ст.104 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком два роки;

- вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 січня 2009 року за ч.2 ст.190, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки і один місяць, звільненого з місць позбавлення волі 7 грудня 2010 року умовно-достроково на один рік і десять місяців;

- вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 квітня 2011 року за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки і один місяць;

- вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 червня 2012 року за ч.1 ст.309, ч.1 ст.311, ст.70,71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки і два місяці, звільненого з місць позбавлення волі 5 липня 2013 року у зв`язку з відбуттям строку покарання;

- вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 січня 2015 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки;

- вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 червня 2015 року за ч.2 ст.185, ч.1 ст.263, ч.1, 4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки і шість місяців, звільненого з місць позбавлення волі 4 січня 2018 року у зв`язку з відбуттям строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_17 25 березня 2018 року близько 14 год. 00 хв., з метою таємного викрадення чужого майна, умисно, шляхом демонтажу віконної рами через вікно проник до житлового будинку, що по АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_18 , звідки умисно, діючи з корисливих мотивів, повторно, таємно викрав бензопилу червоного кольору марки «Бригадир», вартістю 1000 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_14 майнової шкоди на вказану суму.

Вищевказаними умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло, ОСОБА_17 вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_17 вину в інкримінованому йому правопорушенні визнав повністю та дав показання про те, що незадовго до дня події він познайомився із потерпілим ОСОБА_14 , який зустрів його на залізничному вокзалі та запросив до себе додому переночувати. Декілька днів він жив у потерпілого, який винаймав будинок в с. Кам`янка Кам`янець-Подільського району. Упродовж вказаного періоду він спільно із потерпілим вживали спиртні напої. Через декілька днів він пішов від потерпілого, а в день події він прийшов до будинку, де мешкав ОСОБА_14 , де за допомогою молотка та плоскогубців відчинив вікно, через яке проник до будинку. Звідти спочатку викрав два пакети із харчами, які відніс до будинку в тому ж селі, де спільно із знайомими вживав спиртне. Згодом він викрав із будинку потерпілого бензопилу, яку відніс до будинку, де вживав спиртне, та в подальшому спільно із хлопцем, з яким вживав спиртне, продав бензопилу родичу останнього.

Незважаючи на визнання ОСОБА_17 вини у вчиненні інкримінованого правопорушення, його винуватість підтверджується сукупністю доказів, наданих стороною обвинувачення та досліджених відповідно до ст.23 КПК України судом безпосередньо в ході судового розгляду.

Так, потерпілий ОСОБА_14 надав в суді показання, згідно із яких встановлено, що у березні 2018 року незадовго до події він познайомився на залізничному вокзалі із ОСОБА_17 , якого запросив до себе в будинок, який винаймав тимчасово в с.Кам`янка Кам`янець-Подільського району, де він переночував. Із останнім він вживав спиртне. Через декілька днів в суботу чи неділю він отримав він родичів передачу із продуктами харчування, яку заніс додому. Ввечері, коли він повернувся додому, то не зміг знайти пакунки із харчами, у зв`язку з чим ліг спати, а ранком, коли вийшов на вулицю, виявив пошкодження віконної рами та зникнення бензопили. У зв`язку з цим звернувся із заявою про крадіжку до поліції. Через деякий час він спільно із працівниками поліції приїхав до будинку, де знаходився ОСОБА_17 та інші малознайомі йому люди, які були у стані сп`яніння, а згодом поліцейські повідомили про виявлення його бензопили. Вартість бензопили він оцінює близько 2000 гривень, оскільки за дві неділі до крадіжки замінив на нові шину та ланцюг. Бензопила мала пошкодження алюмінієвої ручки.

Із показань в судовому засіданні свідка ОСОБА_19 встановлено, що в березні 2018 року він спільно із іншими знайомими в одному з будинків в с. Кам`янка вживав спиртне. Серед знайомих, яких було біля дванадцяти чоловік, були ОСОБА_20 , хлопець на ім`я ОСОБА_21 , жінка на ім`я ОСОБА_22 , господар будинку ОСОБА_23 , а також обвинувачений ОСОБА_17 . Близько 14 год. останній приніс до будинку два пакети їжі, а через декілька годин приніс бензопилу, яку попросив здати ОСОБА_24 . При цьому, усім присутнім повідомив, що це його бензопила, а також спільно із ОСОБА_25 обвинувачений ходив в невідоме місце продавати бензопилу. Через деякий час вони повернулися із грошима та горілкою.

Як встановлено із показань в судовому засіданні свідка ОСОБА_26 в день події в березні 2018 року він спільно із знайомими в будинку в с. Кам`янка вживали спиртні напої. З ОСОБА_17 він познайомився в місті в барі «Скіф», після чого привів його до вказаного помешкання. Останній декілька разів відлучався із будинку, першого разу приніс два пакети із харчами, серед яких були яйця, сало, а згодом приніс бензопилу, яку він за його проханням продав своєму брату ОСОБА_27 за 300 гривень. За вказані кошти вони із ОСОБА_17 придбали цигарки і горілку. Під час перебування у відділу поліції він не бачив, щоб до ОСОБА_17 працівники поліції застосовували насильство.

Аналогічні показання в судовому засіданні дав свідок ОСОБА_28 , який підтвердив факт вживання із знайомими в будинку ОСОБА_29 спиртного, а також ту обставину, що ОСОБА_17 приносив в будинок два пакети із харчами, проте, хто саме приніс бензопилу він не пам`ятає, так як сп`янів і в цей час спав. Проте, підтвердив ту обставину, що він бачив бензопилу червоного кольору на подвір`ї будинку і що саме ОСОБА_25 ходив її продавати своєму брату.

Свідок ОСОБА_30 в судовому засіданні дала показання про те, що в день події вона спільно із знайомими в одному з будинків в с. Кам`янка вживали спиртні напої. ОСОБА_17 тоді ж бачила вперше. Останній приніс до будинку два пакети із харчами, серед яких були яйця, сало, копчене м`ясо, вареники. Через деякий час ОСОБА_17 приніс бензопилу червоного чи рожевого кольору, яку планували, як вона зрозуміла із розмови, продати брату одного з присутніх. Після цього ОСОБА_31 із вказаним чоловіком пішли з будинку. Під час перебування у відділку поліції вона не бачила того, щоб до ОСОБА_17 застосовували насильство чи вчиняли на нього тиск.

Свідок ОСОБА_27 в судовому засіданні дав показання про те, що одного з днів весною 2018 року його брат ОСОБА_26 із невідомим хлопцем прийшли до нього додому та запропонували придбати бензопилу червоного кольору марки «Бригадир» із зламаною ручкою. На його запитання, чи бензопила не крадена брат відповів, що ні, а також запросив за неї 500 гривень. При цьому вони повідомили, окрім іншого, що власник спить, але має намір її продати. Після того, як бензопилу не змогли запустити, він запропонував за неї заплатити 300 гривень, оскільки не знав, чи вона справна. Кошти в сумі 300 гривень він передав брату, а через декілька днів на запитання працівників поліції повідомив про факт придбання бензопили, а також добровільно видав її.

Показання потерпілого ОСОБА_14 , свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_26 , ОСОБА_28 , ОСОБА_32 та ОСОБА_27 судом оцінюються як належні докази, оскільки вони прямо підтверджують подію кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_17 .

Крім того, вказані показання потерпілого та свідків судом визнаються допустимими доказами, оскільки вони були отримані у порядку, встановленому КПК України, зокрема, з дотриманням вимог ст.ст. 352, 353 КПК України щодо допиту свідків та потерпілого в судовому засіданні, з наданням можливості стороні захисту перехресного допиту свідків та потерпілого.

Також зазначені показання оцінюються судом як достовірні, оскільки підстав сумніватися у їх правдивості судом не встановлено. Вказані показання потерпілого і свідків збігаються у деталях, зокрема, щодо викрадення двох пакетів із харчами та бензопили, на що вказав у ході судового розгляду як потерпілий, так і свідки, а також в судовому засіданні підтвердив обвинувачений.

Відповідно до даних протоколу від 26 березня 2018 року прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення потерпілий ОСОБА_14 того ж дня звернувся до поліції із усною заявою про викрадення невстановленою особою його бензопили червоного кольору, електрообігрівача та продуктів харчування (т.3 а.м.к.п.10).

Відомості із заяви потерпілого ОСОБА_14 були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 березня 2018 року о 16 год. 52 хв. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України (т.3 а.м.к.п.1).

Згідно із заявою потерпілого ОСОБА_14 (т.3 а.м.к.п.11), протоколом огляду місця події від 26 березня 2018 року, схемою та фототаблицями до нього (т.3 а.м.к.п.12-13, 16-19, 20), встановлено, що слідчим на підставі письмової заяви володільця 26 березня 2018 року у проміжок часу з 13 год. 25 хв. по 13 год. 56 хв. було проведено огляд домоволодіння АДРЕСА_3 (надалі встановлено, що будинок знаходився по АДРЕСА_4 , в ході якого встановлено, що місцем події є житловий будинок, в якому проживав ОСОБА_33 а також зафіксована обстановка після вчинення злочину та встановлено відсутність віконного скла веранди та вилучено методом масштабної фотозйомки слід взуття.

Вищевказаний протокол огляду місця події є належним доказом, оскільки він прямо підтверджує факт вчинення кримінального правопорушення. Також вказаний доказ визнається допустимими, оскільки огляд проведено на підставі заяви володільця житла - потерпілого ОСОБА_14 з дотриманням вимог ст.ст.233, 237, 238 КПК України.

За даними висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи №226 від 18 квітня 2018 року (т.3 а.м.к.п.137-139) ОСОБА_17 на момент вчинення інкримінованого йому діяння виявляв та виявляє емоційно-нестійкий розлад особистості, імпульсивний тип, проте він міг та може усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Аналогічні висновки містяться і у висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи №274 від 4 квітня 2019 року (т.2 а.м.к.п.207-210), яка проведена після захворювання ОСОБА_17 під час перебування в Державній установі «Хмельницький слідчий ізолятор».

Зазначені вище дані висновків експертів визнаються допустимими доказами, оскільки експертизи проведені особами, які можуть бути згідно із ст.69 КПК України експертами у кримінальному провадженні, експерти були залучені з дотриманням вимог ст.ст.242-244 КПК України, висновки експертів відповідають вимогам ст.ст.101-102 КПК України.

Судом визнається недопустимими доказами дані протоколу добровільної видачі речових доказів від 29 березня 2018 року (т.3 а.м.к.п.21,22), згідно із якого ОСОБА_17 добровільно видав працівникам поліції пару черевиків чорного кольору 44 розміру, оскільки вказаний речовий доказ в порушення вимог ч.5 ст.237 КПК України не було відразу опечатано із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. Той факт, що вказаний речовий доказ не опечатувався у встановленому законом порядку свідчать дані протоколу огляду від 29 березня 2018 року (т.3 а.м.к.п.23-24,25), згідно із якого слідчий оглянув не опечатані будь-яким чином черевики чорного кольору, а також всупереч вимогам ч.5 ст.237 КПК України не опечатав їх і в ході огляду. У зв`язку з наведеним неможливо поза розумним сумнівом стверджувати про те, що подальше експертне дослідження виявлених і вилучених в ході огляду місця події слідів підошви взуття проводилося у порівнянні саме із тими ж черевиками, які надав ОСОБА_17 .

З цих же підстав на переконання суду підлягають визнанню недопустимими доказами як «плоди отруєного дерева» і дані вищевказаного протоколу огляду вказаних доказів від 29 березня 2018 року, а також дані висновку експерта №4.1-0311:18 від 16 квітня 2018 року судової трасологічної експертизи вказаного взуття та вилучених в ході огляду місця події слідів підошви взуття (т.3 а.м.к.п.34-38,39).

Також судом визнається недопустимими доказами дані протоколу добровільної видачі речових доказів від 28 березня 2018 року (т.3 а.м.к.п.51,52), згідно із якого ОСОБА_27 добровільно видав працівникам поліції бензопилу червоного кольору марки «Бригадир», із саморобною ручкою та шиною, оскільки вказаний речовий доказ з порушенням вимог ч.5 ст.237 КПК України не було відразу опечатано із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. Той факт, що вказаний речовий доказ не опечатувався у встановленому законом порядку свідчать також дані протоколу огляду від 28 березня 2018 року (т.3 а.м.к.п.53-54,55-56), згідно із якого слідчий оглянув не опечатану будь-яким чином бензопилу.

З цих же підстав підлягають визнанню недопустимими доказами як «плоди отруєного дерева» і дані вищевказаного протоколу огляду зазначених доказів від 28 березня 2018 року, а також і безпосередньо сам речовий доказ бензопила «Бригадир», яка оглядалася 9 грудня 2019 року в судовому засіданні.

Судом оцінюються як недопустимі докази дані довідки про вартість бензопили марки «Бригадир» станом на 25 березня 2018 року (т.3 а.м.к.п.71), яка видана підприємцем ОСОБА_34 , оскільки у матеріалах провадження відсутні будь-які дані про те, що останній здійснює торгівлю вказаними речами, а також довідки не конкретні за змістом, із них неможливо встановити критерії оцінки зазначеного у них майна.

Поряд з цим, із врахуванням показань потерпілого ОСОБА_14 про вартість бензопили з урахуванням придбаних за дві неділі до крадіжки нових шини та ланцюга, а також, що вартість вказаних речей, зазначена в обвинуваченні, менша за вказану потерпілим вартість, враховуючи, що відповідно до ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, у зв`язку з чим судом визнається, що ОСОБА_17 було таємно викрадено майно ОСОБА_14 саме тією вартістю, яка зазначена у обвинувальному акті.

Судом оцінюється також як недопустимий доказ дані протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28 березня 2018 року із свідком ОСОБА_26 (т.3 а.м.к.п.74-75), оскільки вказана слідча дія була проведена з порушенням вимог ч.7 ст.228 КПК України. Так, фотознімки осіб, які пред`являлися із фотознімком ОСОБА_17 мали різкі відмінності у зовнішності, зокрема, кольорі волосся ( ОСОБА_17 має світле волосся, в той час як свідку ОСОБА_26 були пред`явлені фотознімки інших осіб із темним волоссям), тобто слідчим було отримано дані з істотним порушенням порядку, встановленому КПК України, і вказаний доказ з наведених підстав не може бути визнаний згідно із ч.1 ст.86 КПК України допустимим доказом.

Також судом оцінюється як недопустимий доказ дані слідчого експерименту (т.3 а.м.к.п.109-110,111), оскільки вказана слідча дія проведена з істотним порушенням вимог ст.240 КПК України. Зокрема, із відеозапису проведення вказаної слідчої дії встановлено, що слідчим було порушено право на захист підозрюваного у провадженні, де була обов`язкова участь захисника ( ОСОБА_17 виявляв емоційно-нестійкий розлад особистості).

Враховуючи, що відповідно до ч.1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, а згідно із пунктом 3 ч.2 ст. 87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння як порушення права особи на захист, дані здобуті в результаті вказаної слідчої дії визнаються судом недопустимими доказами.

Поряд з цим, судом не беруться до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_17 про те, що до нього в ході досудового розслідування застосовувалися недозволені методи отримання доказів, зокрема, психологічне насильство, незаконне затримання до ухвали слідчого судді про взяття під вартою та утримування в приміщенні відділку поліції, оскільки судом не здобуто будь-яких доказів, які б підтверджували показання обвинуваченого. Більш того, про вказані факти судом повідомлено відповідний підрозділ ДБР. Також судом враховується, що про застосування недозволених методів отримання доказів обвинувачений повідомив лише в ході судового розгляду, в ході досудового розслідування вказані дії не оскаржував, хоча й у провадженні було залучено захисника 2 квітня 2018 року. Крім того, судом визнано недопустимими усі докази, які були здобуті в ході досудового розслідування з участю ОСОБА_17 в якості свідка та підозрюваного і факт застосування чи незастосування недозволених методів жодним чином не впливає на сукупність доказів, які оцінені судом як належні та допустимі.

Таким чином, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, суд прийшов до переконання, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_17 мало місце, що воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК Укаїни, а також, що обвинувачений винен у його вчиненні, за що підлягає покаранню. Судом зазначені вище умисні дії ОСОБА_17 , які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло, кваліфікуються за ч.3 ст.185 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_17 , суд на підставі ст.ст.65,66-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, ОСОБА_17 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно із ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів. Крім того, ОСОБА_17 раніше неодноразово судимий, вчинив злочин через короткий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, не працював і не займався будь-якою суспільно-корисною працею, перебуває на обліку у лікаря психіатра, не перебуває на обліку у лікаря нарколога, за місцем проживання характеризується позитивно. Також судом враховується, що потерпілому відшкодовано майнову шкоду, оскільки викрадене майно в ході досудового розслідування вилучене та повернуте потерпілому.

Обставин, які пом`якшують покарання, судом не встановлені. Обставиною, яка обтяжує покарання, судом визнається рецидив злочинів (щодо судимостей за злочини, які не утворюють повторності за ч.3 ст.185 КК України).

При цьому, визнаючи відсутність обставин, що пом`якшують покарання, судом враховується наступне. Так, розкаяння передбачає, крім визнання особою факту скоєння злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини в скоєному злочині, щирий жаль із приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинне виражатись у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки скоєного. Факт щирого каяття особи в скоєнні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. На необхідність встановлення вказаних обставин при оцінці наявності цієї обставини, що пом`якшує покарання, звернув увагу Верховний Суд у постанові від 18 вересня 2019 року в справі №166/1065/18.
Проте, на переконання суду визнання вини обвинуваченим ОСОБА_17 в судових дебатах та в останньому слові, а також після відновлення з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, жодним чином не свідчить про наявність щирого каяття, позаяк такого судом не встановлено. В ході судового розгляду ОСОБА_17 винуватість у вчиненні злочину не визнавав, заперечував причетність до вчинення крадіжки майна ОСОБА_14 , будь-якого щирого жалю в судовому засіданні не висловлював, жодним чином не шкодував про вчинене та не просив вибачення у потерпілого. Вищевказані обставини у сукупності свідчать про відсутність такої обставини, що пом`якшує покарання, як щире каяття.

Крім того, при призначення покарання судом враховується досудова доповідь представника персоналу органу пробації щодо дуже високого ризику вчинення ОСОБА_17 повторних кримінальних правопорушень та дуже високого ризику небезпеки для суспільства.

З урахуванням викладеного, на переконання суду ОСОБА_17 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.185 КК України, оскільки таке покарання буде відповідати цілям покарання, передбаченим ч.2 ст.50 КК України, зокрема, буде пропорційною карою за вчинений злочин та є достатнім для виправлення засудженого, а також буде запобігати вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

При цьому, враховуючи, що ОСОБА_17 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, продовжив злочинну діяльність через короткий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, що свідчить про небажання стати на шлях виправлення, а також із врахуванням форми вини й мотивів вчинення злочину, тяжкості і суспільної небезпечності вчиненого злочину та особи обвинуваченого, суд не вбачає підстав для застосування при призначенні покарання статей 69 та 75 КК України.

Цивільний позов не заявлено. Заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна слід після набрання вироком законної сили скасувати. Запобіжний захід не обирався. Процесуальні витрати на залучення експерта слід віднести на рахунок держави, оскільки судом вказаний доказ визнано недопустимим. Питання про долю речових доказів та документів підлягає вирішенню на підставі ч.9 ст.100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_17 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки і шість місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_17 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Зарахувати в строк відбуття покарання час тримання ОСОБА_17 під вартою з 02 квітня 2018 року по 25 лютого 2019 року включно відповідно до ч.5 ст.72 КК України з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі (т.3 а.м.к.п.121-123, т.2 а.м.к.п.202).

Процесуальні витрати на залучення експертів в розмірі 1144 (однієї тисячі сто сорок чотири) грн. (т.3 а.м.к.п.33) віднести на рахунок держави.

Після набрання вироком законної сили скасувати накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 2 квітня 2018 року арешт на бензопилу «Бригадир» та пару шкіряного взуття чорного кольору (т.3 а.м.к.п.61).

Речові докази: бензопилу «Бригадир» після набрання вироком законної сили залишити потерпілому ОСОБА_14

Пару шкіряного взуття чорного кольору, яка зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Кам`янець-Подільського РВП Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області (т.3 а.м.к.п.26-27), після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_17 .

Документи: матеріали кримінального провадження, відомості про яке були внесені 26 березня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000191, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, ДВД-диск із відеозаписом слідчої дії (т.3 а.м.к.п. 111), після набрання вироком законної сили зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження. Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя Кам`янець-Подільського
міськрайонного суду
Хмельницької області ОСОБА_1