печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000368,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2019 року прокурор відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний період доби, що полягає в забороні залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з 22 год. до 06 год. наступної доби.

Одночасно продовжити підозрюваній ОСОБА_5 покладені на неї такі обов`язки:

- прибувати до слідчих ГСУ НП України у вказаному кримінальному провадженні;

- не відлучатися за межі с. Підгірці, Обухівського району, Київської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд в Україну і в`їзд в Україну;

- уникати спілкування із особами визначеними слідчими/прокурорами у кримінальному провадженні.

Обґрунтовуючи означене клопотання, прокурор вказує наступне.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000368 від 15.06.2018 щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_5 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 361, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 361-2 КК України та за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 362, ч. 3 ст. 364, ч. 3 ст. 209 КК України.

Прокурор у клопотанні вказує, що у період з лютого по серпень 2018 року колишній заступник начальника Департаменту зв`язку та телекомунікацій Національної поліції України полковник поліції ОСОБА_7 , спільно з невстановленою особою, з числа керівництва Департаменту інформаційно-аналітичної підтримки Національної поліції (далі ДІАП НП України), та ОСОБА_5 , створили організовану групу та розробили план злочинних дій, суть якого полягала у залученні працівників Національної поліції України, які здійснюють обслуговування інформаційно-телекомунікаційних систем та нададуть змогу іншим учасникам організованої групи здійснювати несанкціоноване втручання до таких систем, підшукати представників комерційних організацій, на користь яких за грошову винагороду забезпечуватимуть безперешкодний несанкціонований доступ до автоматизованих систем ІПНП та ЄІС МВС з метою незаконного отримання конфіденційних відомостей про громадян України.

На виконання злочинного плану, у період з лютого по серпень 2018 року, ОСОБА_7 , спільно з невстановленою особою з числа ДІАП НП України та ОСОБА_5 , на території м. Києва, залучили до діяльності організованої групи активних учасників: головного спеціаліста відділу формування баз даних Єдиної інформаційної системи управління формування інформаційних ресурсів ДІАП Національної поліції України ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , а також невстановлених осіб з метою вчинення тяжких злочинів, а саме несанкціонованого втручання в роботу автоматизованих систем та несанкціонованих збуті інформації з обмеженим доступом.

Приблизно в серпні 2018 року, активний учасник організованої групи ОСОБА_8 , діючи згідно з відведеною йому роллю, здійснив налаштування серверного обладнання та програмного забезпечення, яке надавало можливість віддалено здійснювати несанкціоноване втручання в роботу автоматизованих систем учасникам організованої групи.

Так, в період з серпня 2018 року до 19.02.2019 року, в порушення Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992, Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» від 05.07.1994, Закону України «Про захист персональних даних» від Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015, наказів МВС України № 436 від 12.10.2009 та № 676 від 03.08.2018, учасники організованої групи ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , з корисливих мотивів, шляхом віддаленого доступу з використанням особистих персональних комп`ютерів, систематично здійснювали несанкціоновані доступи до роботи автоматизованих систем - ІПНП та ЄІС МВС, з яких незаконно отримували конфіденційну інформацію про громадян України, та здійснювали несанкціонований збут такої інформації представникам комерційних структур, а також гр. ОСОБА_11 .

19.02.2019 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 361, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 361-2 КК України.

21.02.2019 слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва до підозрюваної ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період часу з 23-00 годин до 06-00 години наступної доби, строком до 19.04.2019 включно та зобов`язано виконувати процесуальні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18.05.2019 року продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження № 0000368 до шести місяців, тобто до 19.08.2019 року включно.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав з підстав викладених у ньому, просив задовольнити.

Підозрювана ОСОБА_5 та її захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечили, просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Слідчий суддя, заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, матеріали, які додатково долучені до клопотання, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів клопотання, Головним слідчим управлінням Національної поліції України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000368 від 15.06.2018 щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_5 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 361, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 361-2 КК України та за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 362, ч. 3 ст. 364, ч. 3 ст. 209 КК України.

19.02.2019 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 361, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 361-2 КК України.

21.02.2019 слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва до підозрюваної ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період часу з 23-00 годин до 06-00 години наступної доби, та зобов`язано виконувати процесуальні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18.05.2019 року продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження № 0000368 до шести місяців, тобто до 19.08.2019 року включно.

Статтею 181 КПК України передбаченого, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або в певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини, а саме: рішення «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 175; «Cebotari v. Moldova», п. 48; «Fox, Campbell and Hartley v. the UK», n. 32, яка вказує на те, що слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин, та в даному випадку вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться в долучених в обґрунтування клопотання матеріалах.

При цьому, враховуючи, що на даному етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час судового розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винною чи невинною в вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі зібраних доказів визначити, що причетність особи до інкремінованого їй злочину є найбільш вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмеження.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 2 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадків за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Так у низці справ (справи «Харченко проти України», «Летельє проти Франції» (Leteliev. France»), «Томазі проти Франції» («Tomasi v. France»), «Мансур проти Туреччини» («Mansur v. Turkey»), «Мамедова проти Росії»), ЄСПЛ закріпив положення, що ризик переховування від слідства та суду та ухилення від з`явлення на виклик не може обґрунтовуватись лише тяжкістю вчиненого злочину.

У пункті 33 рішення по справі «В. проти Швейцарії» («W v. Switzerland») № 14379/88 від 26.01.1993 р.) стверджує: «Небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з урахуванням низки інших факторів, які або можуть підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або ж зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою.

У рішеннях «Becciev v. Moldova», n. 58, «Piruzyan v. Armenia», n.95, суд уважає, що сама по собі тяжкість злочину, в якому підозрюється особа, не може бути підставою для обґрунтування твердження про можливу втечу цієї особи.

Разом з тим, клопотання слідчого не містить жодних обставин, які свідчать про те, що існують ризики, які виправдовували б тримання особи під домашнім арештом.

Також, посилання прокурора на те, що ОСОБА_5 може переховуватися від органу досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, оцінюються критично, оскільки слідчий суддя вважає, що посилання у клопотанні на такі ризики є жодним чином не доведеним, підозрювана з`являється за викликом до органу досудового розслідування, не відмовляється від надання показань.

Слідчий суддя вважає, що прокурор не довів наявність підстав вважати, що підозрювана може негативно впливати на хід досудового слідства.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 , обґрунтування наведені слідчим та прокурором у клопотанні, а також те, що підозрювана з`являється за викликом до органу досудового розслідування та суду, належним чином виконує покладенні на неї обов`язки.

Враховуючи, недоведеність обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 передбачений ст. 179 КПК України запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Крім цього, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, слідчий суддя покладає на підозрюваного, передбачені у ст.194 КПК України обов`язки.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 179, 180, 193, 194, 196, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000368 залишити без задоволення.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Зобов`язати підозрювану ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду.

Покласти на ОСОБА_5 наступні передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки:

- прибувати до слідчих ГСУ НП України у вказаному кримінальному провадженні;

- не відлучатись за межі території України, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд в Україну і в`їзд в Україну;

- уникати спілкування із особами визначеними слідчими/прокурорами у кримінальному провадженні.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді до 16.07.2019.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Проголошення повного тексту ухвали відбудеться 09-50 год. 23.05.2019 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1