Номер провадження: 11-сс/813/1519/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 29 серпня 2019 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0004640 від 27 серпня 2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 29 серпня 2019 року було задоволено клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб до 26 жовтня 2019 року.
Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Доводи апеляційної скарги захисник обґрунтував тим, що матеріали кримінального провадження не містять фактичних даних, що унеможливлюють застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу. Зазначив, що у підозрюваного наявні міцні соціальні зв`язки, він має постійне місце реєстрації, за яким проживає разом з бабусею та матір`ю. Крім того захисник зазначив, що слідчий та прокурор не довели існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України у даному кримінальному провадженні.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов висновків про таке.
Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя-доповідач апеляційного суду вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а саме в тому, що 26 серпня 2019 року, приблизно о 22:00 годині він разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 перебуваючи за адресою: м.Одеса, сквер імені А.С. Пушкіна, діючи з корисливих мотивів за попередньою змовою користуючись своєю фізичною та чисельною перевагою над потерпілим, погрожуючи застосуванням фізичного насильства, виказали вимогу потерпілому ОСОБА_12 , передати належне йому цінне майно.

При цьому, діючи відповідно до заздалегідь погодженого плану ОСОБА_10 та ОСОБА_8 розмістились по боках від потерпілого, а ОСОБА_11 обшукав одяг ОСОБА_12 та дістав з кишень мобільний телефон марки «Samsung Galaxу J4 2014» у корпусі сірого кольору, 20 гривень, 70 лей та банківську картку, які передав ОСОБА_8 . Заволодівши вказаним чужим майном ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з місця вчинення злочину зникли.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується доказами, які долучені до клопотання слідчого, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_12 та протоколом його допиту: протоколом пред`явлення особи для впізнання, в ході якого потерпілий ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_8 як особу, яка вчинила відносно нього злочин, іншими доказами наявними в матеріалах кримінального провадження.
Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування зазначені докази є достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину. При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено та стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено.
Злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України, відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, оскільки за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.
Таким чином, відповідно до положень ч.2 ст.183 КПК України, до ОСОБА_8 може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_8 у разі доведеності його вини існує ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути кримінального переслідування.
Разом з тим Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України підтверджується і тією обставиною, що ОСОБА_8 не має міцних соціальних зв`язків за місцем його проживання, він не одружений, а відсутність у останнього постійного місця роботи ставить під сумнів доводи сторони захисту про те, що матір та бабуся з якими ОСОБА_8 разом проживає знаходяться на його утриманні.
Крім того, відсутність у ОСОБА_8 постійного місця роботи, а отже і джерел доходу, свідчить про існування ризику того, що перебуваючи на свободі він може продовжити вчиняти нові корисливі злочини.
Аналізуючи характер та обставини злочину, який інкримінується ОСОБА_8 та був вчинений групою осіб і із погрозою застосуванням фізичного насильства до потерпілого ОСОБА_12 , апеляційний суд вважає, що у випадку застосування до підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного з позбавлення волі останній може незаконно впливати на потерпілого у кримінальному провадженні, з метою схилити його до зміни своїх первинних показань, що в свою чергу буде перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а також повному, всебічному та об`єктивному дослідженню всіх обставин справи.
З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим слідчим ризикам та не дозволить контролювати місце перебування ОСОБА_8 .
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про безпідставність задоволення клопотання слідчого про застосування до його підзахисного запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необґрунтованими, а слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та не виявив перешкод для застосування такого запобіжного заходу, передбачених ч.2 ст.183 КПК України.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 29 серпня 2019 року, якою до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбачено ч.2 ст.186 КК України, був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0004640 від 27 серпня 2019 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3