КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого - ОСОБА_3.,

суддів - ОСОБА_4., ОСОБА_5.,

секретаря - ОСОБА_6.,

за участю:

прокурора - ОСОБА_7.

адвокатів, які діє в інтересах

ОСОБА_2. - ОСОБА_8., ОСОБА_9.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали клопотання за апеляційною скаргою адвоката, яка діє в інтересах ОСОБА_2. - ОСОБА_8. на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 квітня 2017 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0000097 від 29.03.2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.1 ст.328, ч. ст.366 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :

07 квітня 2017 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_10. за погодження з прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_11. про накладення арешту в рамках кримінального провадження №0000097 від 29.03.2016 року ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.1 ст.328, ч. ст.366 КК України, а саме: грошові кошти, що були тимчасово вилучені у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_1.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 квітня 2017 року вказане клопотання прокурора задоволено та накладено арешт на грошові кошти, які були тимчасово вилучені в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_1. Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що арешт майна необхідний для забезпечення повного, об'єктивного та всебічного розслідування даного кримінального провадження, а вилучені грошові кошти визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки є достатні підстави вважати, що вони набуті злочинним шляхом.

На вказану ухвалу слідчого судді, адвокат, яка діє в інтересах ОСОБА_2. - ОСОБА_8. подала апеляційну скаргу, в якій не погоджується з ухвалою, вважає її незаконною та необґрунтованою через істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства України. Тому просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Також, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, пославшись на те, що ухвалу постановлено без виклику власника майна, а про її існування стало відомо лише 19.07.2019 року.

Заслухавши:

- доповідача - суддю апеляційного суду;

- прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги;

- адвокатів, які діє в інтересах ОСОБА_2. - ОСОБА_8. та ОСОБА_9., які підтримали апеляційну скаргу, просили задовольнити її у повному обсязі, при цьому, просили поновити строк на оскарження ухвалу слідчого судді, пославшись на те, що про існування даної ухвали власнику майна відомо не було, а копію оскаржуваної ухвали, адвокат ОСОБА_8. отримала лише 19.07.2019 року.

- ознайомившись з матеріалами клопотаннята обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно ч.3 ст.399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, оскаржувана ухвала слідчого судді була ухвалена 13 квітня 2017 року, тобто останній день її оскарження сплив 18 квітня 2019 року, однак дана ухвала у вказаний строк оскаржена не була.

Як пояснила у судовому засіданні апеляційного суду адвокат ОСОБА_8., про існування оскаржуваної ухвали слідчого судді вона дізналася 19 липня 2019 року, що вважає поважною причиною пропуску строк на апеляційне оскарження, оскільки ухвалу про арешт майна було постановлено без його власника, тобто ОСОБА_2. Тому, у даному випадку, адвокат впевнена, що зі скаргою звернулася вчасно, оскільки зважаючи на положення ст.395 КПК України, строк подачі апеляційної скарги на вказану ухвалу слідчого судді для неї не сплив.

Відповідно до вимог ст.399 КПК України пропущений строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин, і вирішення цього питання покладається на суд.

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв'язку з такими обставинами, які були чи об'єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала заяву про перегляд судових рішень, пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Ухвала слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва постановлена 13 квітня 2017 року, а апеляційну скаргу адвокат подала лише 22 липня 2019 року, через 2 роки 3 місяці і 9 днів після закінчення строку на апеляційне оскарження, тобто з пропущеним строком на оскарження ухвали слідчого судді, жодної поважної причини пропуску зазначеного строку адвокат не вказала.

Твердження адвоката ОСОБА_8. щодо вчасної подачі нею апеляційної скарги, з посиланням на причину пропуску строку оскарження, таку як необізнаність власника майна, тобто ОСОБА_2. про існування оскаржуваної ухвали є непереконливими та безпідставними, оскільки з матеріалів клопотання вбачається, а саме протоколу обшуку від 06.04.2017 року (а.п.16) вбачається, що обшук у квартирі, в ході якого було вилучено грошові кошти, проводився за участі, в тому числі і ОСОБА_2., яка в свою чергу мала можливість поцікавитися про подальшу долю належного їй майна, а також дізнатися і про існування оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Крім того, в матеріалах клопотання міститься зворотне поштове повідомлення (а.п. 44), з якого вбачається, що на адресу проживання ОСОБА_2. 26.04.2017 року рекомендованим листом відправлено копію ухвали суду від 13.04.2017 року. Вказане відправлення вручено ОСОБА_1 24.07.2017 року особисто, що підтверджується його підписом.

Тобто ОСОБА_2 мала можливість оскаржити ухвалу від 13.04.2017 року про арешт майна, однак такою можливістю не скористалася та звернулася до суду через свого адвоката зі спливом тривалого проміжку часу, не вказавши, при цьому жодної поважної причини пропуску строку.

Таким чином, апеляційна скарга адвоката, яка діє в інтересах ОСОБА_2. - ОСОБА_8., подана із пропуском строку на її подачу, в наявних матеріалах клопотання відсутні будь-які докази, які б вказували на поважну причину пропуску строку на оскарження ухвали слідчого судді.

Будь-яких причин пропуску зазначеного строку адвокат не вказала та ніяких доказів суду не надала.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання адвоката про поновлення строку слід залишити без задоволення, тобто відмовити у поновленні строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, а подану апеляційну скаргу надіслати особі, яка її подала.

При цьому, суд вважає за необхідне врахувати й практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 07.07.1989 р. справа "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Суботін проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України", суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Заявник має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді.

У справі «Пономарьов проти України» суд вказував, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.309, 399, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Відмовити адвокату, яка діє в інтересах ОСОБА_2. - ОСОБА_8. в задоволенні клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 квітня 2017 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0000097 від 29.03.2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.1 ст.328, ч. ст.366 КК України.

Апеляційну скаргу разом з усіма доданими до неї матеріалами надіслати особі, яка її подала.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5