Справа № 357/3552/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.09.2019 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судового засідання №4 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальну справу з обвинувальним актом за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Потсдам, Німеччина, громадянина України, офіційно не працюючого, зі слів проживаючого за рахунок надання послуг з вантажних перевезень, розлучений, але має сім`ю без реєстрації шлюбу, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, ідентифікаційний номер платника податку НОМЕР_1 ,-

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

встановив:
28.02.2019 близько 23 години 40 хвилин водій ОСОБА_4 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «BMW 523і» д.н.з. НОМЕР_2 та рухаючись в крайній лівій смузі руху по вул. Леваневського зі сторони вул. Митрофанова у напрямку центра м. Біла Церква Київської області, в порушення вимог п. 1.3 Правил дорожнього руху України, де вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими; п. 1.5 Правил дорожнього руху України, де вказано, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху України, де вказано, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 11.2 Правил дорожнього руху України, де вказано, що на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися як найближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом; п. 18.1 Правил дорожнього руху України, де вказано, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, проявив неуважність та безпечність, не рухався ближче до правого краю проїзної частини, проявив бездіяльність та неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, не зідреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід, не зменшив швидкість та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу, в результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка перетинала проїзну частину дороги зліва направо відносно руху автомобіля.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді переломів кісток склепіння та основи черепа, перелому скуловерхньощелепного комплексу, перелому кісток носа, забою головного мозку важкого ступеню, епідуральної гематоми зліва, рани на голові та на носі, кров в пазухах носа, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя.
Сукупність допущених водієм ОСОБА_4 вимог п. п. 1.3, 1.5, 2.3 (б), 11.2, 18.1 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку із вказаною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю. При цьому дав суду показання, що повністю відповідають викладеним у вироку обставинам. Щодо обставин скоєння злочину дав показання, що ДТП сталося у зв`язку з тим, що в момент коли він доїжджав до перехрестя зі швидкістю приблизно до 50 км/год. то у правій крайній смузі руху на відстані до 10 м від пішохідного переходу стояла фура, що обмежувала оглядовість, у зв`язку з чим, він зайняв крайню ліву смугу і коли обвинувачений був на відстані приблизно 5 м до пішохідного переходу, то він звернув увагу на пішоходів, які стояли з обох боків проїжджої частини і чекали коли проїдуть транспортні засоби та не помітив, що в цей момент потерпіла переходила дорогу по пішохідному переходу, яку він збив правою частиною свого автомобіля. Гальмувати став або в момент зіткнення або відразу після цього. Зазначає, що перед пішохідним переходом не зупинився, оскільки вважав, що зможе проїхати його не створюючи небезпеку для пішоходів, які стояли на узбіччі. На запитання суду чому під`їжджати до пішохідного переходу маючи обмежену оглядовість по ходу руху та побачивши пішоходів, які стояли на краю зустрічної смуги руху не зменшив швидкість і не зупинився зазначив, що так їздить більшість водіїв, які не зупиняються перед пішохідним переходом, якщо на узбіччі стоять пішоходи. Водночас жалкує про скоєне щиро розкаюється та в останньому слові попросив вибачення у потерпілої, просить не позбавляти його права керування транспортним засобом, оскільки це є його єдине джерело заробітку.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження, а саме: обвинувачений, прокурор, потерпіла не заперечують, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції у суду не виникло, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З огляду на вищевказані обставини, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження за якою він і повинен нести відповідальність.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 вчинив закінчений злочин, тяжкий злочин, який характеризується необережною формою вини, наслідки, які настали від вчинення злочину у вигляді заподіяння шкоди здоров`ю потерпілій. Враховуючи характер вчинення злочину, суд враховує, що його не було скоєно в умовах складної дорожньої ситуації та уникнути ДТП можна було внаслідок елементарного дотримання правил дорожнього руху.

Враховуючи особу обвинуваченого, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 , раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягувався, розлучений та має сім`ю без реєстрації шлюбу, виключно позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку у наркологічному кабінеті та у лікаря психіатра не перебуває. Оцінюючи в сукупності усі вищенаведені обставини, які характеризують особу обвинуваченого, виходячи з досудової доповіді суд приходить до висновку, що обвинувачений як до вчинення злочину так і після його вчинення веде соціальний спосіб життя. Водночас суд враховує, що відповідно до досудової доповіді ризик вчинення повторного злочину оцінюється як низький та ризик небезпеки для суспільства оцінюється як низький.

З огляду на вищевказані обставини, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, який вжив заходів до відшкодування потерпілій витрат на лікування, шкодує про вчинені дії, потерпіла до обвинуваченого ніяких претензій не має суд, визнає обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України, щире каяття, добровільне відшкодування потерпілій завданих збитків.

Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд також враховує думку потерпілої ОСОБА_6 , яка просить призначити обвинуваченому якомога м`якіше покарання.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_4 попередження вчинення ним та іншими нових злочинів йому необхідно і достатньо призначити покарання в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, яке за своїм розміром має бути мінімальним. При цьому суд, з урахуванням усіх наведених вище обставин, приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання та вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 роки.
Враховуючи, обставини та характер вчинення злочину, який скоєно за обставин ігнорування водієм елементарних вимог Правил дорожнього руху, які регулюють відносини водіїв та пішоходів, що з огляду на показання обвинуваченого сталося внаслідок не достатньо високого ступеню правової свідомості обвинуваченого, та водночас те, що зі слів обвинуваченого він за професією є водієм і це є єдине джерело існування його сім`ї, суд приходить до висновку про можливість призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами у мінімальному розмірі.
На час ухвалення вироку підстав для застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 не встановлено.
Цивільний позов не заявлено.
Речові докази по справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 127, 349, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити покарання:

за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, із встановленням іспитового строку 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України , а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Запобіжний захід ОСОБА_4 не застосовувати.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази по справі відсутні.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в сумі 1 144 (одна тисяча сто сорок чотири) грн.

Вирок суду може бути оскаржений до Київської апеляційного суду через Білоцерківський міськрайсуд протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції. Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, не може бути оскарженим в апеляційному порядку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_1