Справа № 487/4869/19
Провадження № 1-кс/487/5108/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2019 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводський районний суд м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Третього слідчого відділу Слідчого управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

ВСТАНОВИВ:
24.06.2019 року слідчий Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування відносно підозрюваного за ч. 4 ст. 407 КК України ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання слідчий обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років, тому може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення настання кримінальної відповідальності може впливати на своїх однослужбовців, спонукаючи їх до надання завідомо неправдивих показів та сусідів за місцем свого мешкання, тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, на думку слідчого, не гарантують запобігання настання вказаних ризиків.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні вину за обставин, зазначених у підозрі про вчинення кримінального правопорушення, визнав, пояснивши, що 28.03.2018 року виїхав з військової частини для отримання паспорту, але завчасно не повернувся, з`явившись лише 19.04.2018 року. Просив обрати йому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, врахувати, що утримує батька-пенсіонера, який є інвалідом 1 групи, наміру переховуватися від органів досудового слідства і суду немає, добровільно звернувся до районного відділу поліції, коли отримав виклик, місце проживання не змінював.

Заслухавши сторони, дослідивши надані докази, слідчий суддя дійшов наступного.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Частиною першою статті 194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно зі ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Судом встановлено, що Слідчим управлінням Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000212, відомості про яке 30.05.2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що Указом виконувача обов`язків Президента України №303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період це час, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

31.10.2017 ОСОБА_4 направлений на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_1 за контрактом.

Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 11.03.2017 № 39-РС солдата ОСОБА_7 , зараховано до списків особового складу військової частини та поставлено на усі види забезпечення.
Згідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 06.11.2017 № 226 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду старшого навідника 1 протитанкового артилерійського взводу 2 протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_2 , зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та поставлено на всі види забезпечення.
Згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, є день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату.

Відтак, з 06.11.2017, тобто з дня зарахування ОСОБА_4 до списків військової частини, останній, набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку проходження військової служби.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Батьківщини, незалежності і територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та ст. 11 Статуту внутрішньої служби ЗС України, військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати і виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати і утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.
Згідно вимог п. п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника),на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Проте, ОСОБА_4 , всупереч вищезазначених вимог закону, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи службу на посаді старшого навідника 1 протитанкового артилерійського взводу 2 протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні «солдат», з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, не маючи відповідного дозволу командира, о 09 год. 00 хв. 28.03.2018 в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без поважних причин, не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 та ухиляється від проходження військової служби, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

З 23.10.2018 року підозрюваного ОСОБА_4 було оголошено в розшук у зв`язку з неможливістю встановити його місцезнаходження, а досудове розслідування кримінального провадження зупинено у зв`язку з переховуванням підозрюваного від органів досудового розслідування.

16.08.2019 року було відновлено досудове розслідування кримінального провадження №0000212 від 30.05.2018 року у зв`язку з встановленням місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_4 .

16.08.2018 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні даними акту службового розслідування від 07.04.2018 військової частини НОМЕР_2 , в якому зафіксовано обставини самовільного залишення військової частини ОСОБА_4 , протоколами допитів свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9 від 07.09.2018, які повідомили обставини самовільного залишення військової частини ОСОБА_4 .

Підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, має постійно місце проживання; в судовому засіданні запевняв, що не має намірів переховуватися від органів досудового слідства та суду, куди з`явився добровільно.

Слідчий суддя вважає, що наявний ризик, передбачені п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду.

Проте, слідчий суддя вважає, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 та запобігти зазначеним ризикам можливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладанням на підозрюваного обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України можуть бути покладені на підозрюваного на строк не більше двох місяців.

А за такого, у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 177, 179, 183, 194 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Обрати ОСОБА_4 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 16.10.2019 року наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого Третього слідчого відділу Слідчого управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_5 за вимогою;

-не відлучатися з місця проживання - АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання, роботи;

-утриматись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні №0000212, крім випадків участі у проведенні слідчих (розшукових) дій у даному провадженні.

Попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1