Справа № 139/929/19
Провадження № 1-кп/139/57/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2019 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючої - судді ОСОБА_1

з участю сторін провадження:
прокурора ОСОБА_2 ,

потерпілого ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

та секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000172 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, неодруженого, непрацюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,
в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 19 вересня 2019 року біля 12-ої години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_1 , де він постійно проживає, діючи умисно, з хуліганських мотивів, з метою перешкоджання законній діяльності працівника правоохоронного органу, жбурнув каменем в область потилиці дільничному офіцеру поліції Мурованокуриловецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 , який в цей час виконував свої службові обов`язки, відповідно до ст.ст. 2, 23 Закону України «Про національну поліцію». У відповідності до висновку експерта № 300 від 20.09.2019, у ОСОБА_3 мало місце тілесне ушкодження у вигляді рани в потиличній ділянці зліва, яке належать до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричиняють короткочасний розлад здоров`я більше 6 днів, але не більше 21 дня.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому злочині визнав повністю та показав: 19 вересня 2019 року у нього гостювала його знайома ОСОБА_7 . Разом з нею він розпивав спиртні напої. В обідню пору до його домоволодіння під`їхав службовий поліцейський автомобіль. Коли він із ОСОБА_7 вийшли до них, поліцейські запропонували останній сісти до них в автомобіль і та погодилася. Така поведінка поліцейських обурила його, він підняв із землі камінь і погрожував кинути ним в автомобіль. Поліцейський ОСОБА_3 попросив викинути камінь, але, коли той повернувся від нього, він кинув каменем в голову поліцейському. Кається у скоєному, просить вибачення у потерпілого, запевняє, що таке більше ніколи не повториться.

Потерпілий ОСОБА_3 суду пояснив, що 17 вересня 2019 року до них звернулася громадянка із с. Снітків про те, що її дочка ОСОБА_7 вчиняє щодо неї домашнє насильство. 19 вересня поточного року він, виконуючи свої службові обов`язки, перебуваючи на службі у форменому одязі та зі зброєю, разом із поліцейським ОСОБА_8 виїхали у с. Снітків на перевірку заяви. Виявилося, що громадянка ОСОБА_7 гостює у ОСОБА_4 , а тому вони службовим автомобілем поїхали до домоволодіння, де він мешкає. ОСОБА_7 , після того як їй повідомили про заяву її матері та запропонували проїхати з ними для відібрання пояснень, сіла в автомобіль. Зненацька в їх сторону з каменем в руці почав бігти ОСОБА_4 та погрожувати, що кине каменем, якщо вони не відпустять ОСОБА_7 . Він заспокоїв ОСОБА_4 і той випусти каменя з рук собі під ноги. Однак, коли він повернувся йти до автомобіля, відчув удар в потилицю та різкий біль від того удару, а рукою виявив у місці удару кров. Зі слів ОСОБА_8 , ОСОБА_4 різко підняв із землі камінь і жбурнув ним за ним - ОСОБА_3 . На даний час не має будь-яких претензій до ОСОБА_4 , він його пробачив.

З урахуванням повного визнання вини обвинуваченим у вчиненні злочину, а також клопотання прокурора, підтриманого всіма сторонами, за відсутності заперечень та сумнівів, переконавшись у добровільності позиції обвинуваченого, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Дослідження доказів було обмежено допитом обвинуваченого і потерпілого та дослідженням доказів, що характеризують його особу та стверджують наявність у кримінальному провадження речових доказів.

Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Відповідно до частин 1 і 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, зокрема, що відповідно до класифікації злочинів, визначеної ст. 12 КК України, вчинене ним діяння є злочином середньої тяжкості.

Суд враховує також особу винного, зокрема, що він не перебуває на обліку в нарколога чи психіатра (а.с. 30), що в силу ст. 89 КК України він є особою раніше не судимою (а.с. 31, 32), що за місцем проживання характеризується як такий, що зловживає спиртними напоями (а.с. 33).

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння (а.с. 34).
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд відносить щире каяття в скоєному злочині та активне сприяння розкриттю злочину.

Згідно абзацу 17 ч. 1 ст. 368 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, також приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого. Відповідно до такої інформації Мурованокуриловецького РС філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області (а.с. 28-29), існує середній ризик вчинення обвинуваченим повторного злочину і середній ризик небезпеки особи обвинуваченого для суспільства та окремих громадян, а виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів.

На підставі викладеного, дотримуючись загальних засад призначення покарання, зокрема, принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням сукупності пом`якшуючих покарання обставин, суд приходить до висновку, що необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 за вчинення ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, буде призначення йому покарання, передбаченого санкцією інкримінованої статті позбавлення волі, з визначенням строку, ближчого до мінімального, передбаченого кримінальним законом.

З врахуванням сукупності пом`якшуючих покарання обставин, враховуючи процесуальну поведінку обвинуваченого, суд вважає за можливе застосувати ст. 75 КК України та звільнити обвинуваченого від покарання з випробуванням. Однак, враховуючи наявність обтяжуючої покарання обставини, суд вважає за правильне призначити іспитовий строк терміном два роки.

Цивільний позов не заявлявся. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Ухвалою слідчого судді Мурованокуриловецького районного суду від 20 вересня 2019 року (а.с. 37-38) щодо ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк до 18 листопада 2019 року.Клопотань про зміну, скасування запобіжного заходу чи продовження строку його дії учасники кримінального провадження не заявляли. Суд також не вбачає підстав для таких дій.

Долю речового доказу вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 345, 75, 76 КК України, ст.ст. 349, 366-368, 369, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_4 та засудити за ч. 2 ст. 345 КК України, призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 (два) роки із покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

На строк до 18 листопада 2019 року залишити в силі запобіжний захід, обраний ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді Мурованокуриловецького районного суду від 20 вересня 2019 року.

Речовий доказ - камінь, що був вилучений під час ОМП по вул. Весняній в с. Снітків навпроти домоволодіння № 37 та упакований до пакету НПУ № 0017572, який знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів Мурованокуриловецького ВП знищити.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Мурованокуриловецький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У випадку подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ________________