Справа № 645/1473/17
Провадження № 1-кп/645/67/19
В И Р О К
19 серпня 2019 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не одруженого, працюючого начальником зміни цеху № 1 ТОВ ПК «Індастрі», з вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,
потерпілого ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
17.02.2017, близько 01 год. 00 хв., обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись за адресою: м. Харків, пр. Льва Ландау біля будинку № 40, де між ним та раніше незнайомим йому ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт, унаслідок чого у ОСОБА_3 виник намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . З метою реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_3 , знаходячись навпроти потерпілого ОСОБА_5 , наніс йому один удар по голові зліва скляною пляшкою з-під пива, яка знаходилась у нього у правій руці. Після цього він наніс потерпілому ще декілька ударів кулаком по обличчю та з місця вчинення злочину зник.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1279-ая/17 від 27.02.2017 потерпілому ОСОБА_5 були заподіяні тілесні ушкодження у виді різаних ран на обличчі, синця в області повік лівого ока, які утворилися: рани від ріжучої дії гострого предмета, синець від дії тупого твердого предмета за механізмом удару чи удару стиснення. За ступенем тяжкості різані рани відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров?я, тривалістю понад шести днів, але не більше трьох тижнів (21 дня). Синець за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, які викликали незначні скороминучі наслідки, тривалістю не більше шести днів.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України визнав частково та пояснив, що 17 лютого 2017 року він зі знайомим пив пиво, випили по дві пляшки. Після чого, вийшли та взяли ще по одній плашці пива та розійшлись. Коли обвинувачений шов до дому, він побачив таксі, біля нього була компанія, та обвинувачений вирішив поїхати до дому на такси, оскільки у нього розрядився телефон, тому викликати такси він не зміг. Коли він підходив до машини, його зупинив ОСОБА_9 , ім`я йому стало відомо згодом, і сказав, що це вони викликали такси. Обвинувачений пояснив, що він хоче звернутися до водія, щоб викликати ще одне такси. Але, ОСОБА_9 та люди, які поруч стояли, почали висловляться нецензурною лайкою в його адресу. Такси вже поїхало, обвинувачений не зміг підійти до водія таксі та теж висловився нецензурною лайкою у бік ОСОБА_9 та його компанії. Після цього, його догнав ОСОБА_10 і спитав, чому він так поводиться та оскорбляє їх. Один з їх компанії почав його знімати на мобільний телефон, потім кудись пішов. Обвинувачений залишився з ОСОБА_9 , хотів піти, оскільки таксі вже не було. В цей час ОСОБА_10 схопив його за карман куртки, обвинувачений злякався та у нього в руках була пляшка пива, яку він кинув у ОСОБА_9 . Після цього обвинувачений та потерпілий схопилися за руки, але він вирвав руки і почав бігти, за ним хтось біг, але він вже не бачив. Вранці йому зателефонував знайомий, з яким вони сиділи та сказав, що його шукають, дав номер телефону. ОСОБА_3 зателефонував і призначив зустріч, щоб вибачитися. Коли підійшов до місця, де це трапилося, там був ОСОБА_9 зі своїми друзями, почали розмовляти. Потім приїхала поліція та вони поїхали до відділу. У судовому засіданні обвинувачений попросив пробачення у потерпілого та вказав що невірно оцінив обстановку та зробив невірний висновок, вважаючи що йому з боку ОСОБА_5 загрожує безпека. Також потерпілий вказав, що він намагався відшкодувати шкоду потерпілому, але потерпілий його допомогу не приймав, оскільки був не згоден з сумою відшкодування.
Не дивлячись на часткове визнання своєї провини обвинуваченим ОСОБА_3 , його провина у фактично скоєному повністю підтверджується сукупністю зібраними у справі і дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.
Показами у ході судового розгляду потерпілого ОСОБА_5 , який зазначив, що з 16 на 17 лютого 2017 року він перебував у салоні краси «Надія», де після закриття салону, разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 спілкувались, відпочивали, приблизно з 20.00 годин до часу ночі. Потім він викликав для ОСОБА_14 такси. Коли вони вийшли, дівчата ОСОБА_15 і ОСОБА_16 залишились на ганку салону, а він зі ОСОБА_17 пішли до такси. Такси знаходилось в 10 метрах від салону. ОСОБА_14 сіла в такси, та в цей час ззаду такси вийшов ОСОБА_3 , висловлювась нецензурною лайкою, наполягав, що в цьому такси повинен їхати саме він. ОСОБА_14 на це відповіла, що їй не потрібні попутники, після чого закрила двері і такси одразу поїхало. ОСОБА_5 почав рухатися до салону, щоб уникнути конфлікту. У обвинуваченого в правій руці була пляшка. Коли потерпілий розвернувся, йому був нанесений удар в область обличчя. Він тримав пляшку в руці та порізав собі палець, і коли він наносив удар потерпілому, він якби вдавив пляшкою йому в обличчя. Оскільки пиво газоване, потерпілого осліпило, він закрив очі, а обвинувачений в цей час підскочив ззаду та схопив його за шиворіт лівою рукою та наніс приблизно 3-4 удару в область обличчя, знаходись позаду. Потерпілий зазначив, що після удару кров залила йому обличчя, праве око було повністю чорне, а ліве мутне. Після удару, ОСОБА_18 відскочив у бік і почав бігти. Він спробував його зупинити, але не змін. Після чого він дійшов до салону, де була викликана швидка допомога. Потерпілий також вказав, що він не погоджується з кваліфікацією дій обвинуваченого, оскільки вважає, що ОСОБА_3 вчинив хуліганські дії щодо нього та наслідком удару пляшкою пива є зневічене обличчя потерпілого, яке потребує хірургічного втручання для його відновлення.
Показаннями свідка ОСОБА_19 , яка пояснила суду, що в лютому, вони з ОСОБА_13 , та ОСОБА_10 приїхали в перукарню під назвою «Надія», де була ОСОБА_20 , яка знаходиться на вулиці 50 років СРСР, та сиділи в ній, спілкувались, живали спиртні напої, а саме коньяк, 0,5. Вони знаходились в перукарні на протязі чотирьох годин до 01.00 години ночі. Потім викликали таксі для ОСОБА_21 . ОСОБА_5 пішов проводжати її до таксі, а вона разом з ОСОБА_22 почали закривати перукарню. Вони знаходились приблизно на відстані п`яти метрів від таксі. Коли таксі вже від`їжджало, в цей момент вони побачили удар, який наніс ОСОБА_3 . ОСОБА_9 . Удар був нанесений правою рукою, але чим саме був нанесений удар вона не бачила. Конфлікту між потерпілим та обвинуваченим свідок та інші особи не бачили, все трапилось миттєво. Крім них на вулиці більше нікого не було. Після удару ОСОБА_23 почав тікати. Підійшовши ближче до потерпілого вони побачили, що в нього розбита голова та голова у крові. Вони викликали швидку допомогу.
Показаннями свідка ОСОБА_22 , яка у судовому засіданні пояснила, що лютому вона була на роботі за адресою пр. Льва Ландау, 40 у перукарні «Надія». Коли закінчувався робочий день, до неї в гості приїхали ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_10 . Вони сиділи відпочивали, спілкувались. Коли вирішили їхати до дому, ОСОБА_5 викликав таксі для ОСОБА_21 та по приїзду таксі потерпілий пішов проводжати ОСОБА_26 . В цей час свідок закривала перукарню, та побачила, що до потерпілого підійшов чоловік, він був високим, але його обличчя вона не бачила. Відразу обвинувачений почав втікати та потерпілий почав кричати «Я нічого не бачу оком». Коли свідок підійшов до потерпілого, вона побачила, що потерпілий стояв весь в крові. ОСОБА_22 допомогла йому дійти до перукарні, та він їй вказав, що якийсь хлопець вдарив його пляшкою по голові. Свідок викликала швидку допомогу, яка забрала потерпілого. Самого удару вона не бачила, та що його обумовило, вона не знає.
Суд, виходячи з принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду доказів, передбачених ст.22 КПК України, прийняв відмову сторони обвинувачення від допиту у судовому засіданні свідка обвинувачення ОСОБА_27 .
Висновком експерта № 1279-ая/17 від 27.02.2017, згідно з яким у ОСОБА_5 мали місце різані рани на обличчі (4), синець в області повік лівого ока, які утворилися: рани - від ріжучої дії гострого предмета, синець від дії тупого твердого предмета за механізмом удару чи удару-стиснення і могли виникнути не пізніше 17 лютого 2017 року і цілком можливо, що в той термін, на який ОСОБА_5 вказує. За ступенем тяжкості різані рани відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров?я тривалістю понад шести днів, але не більше трьох тижнів (21 дня), згідно п. п.2.3.1а, 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року). Синець за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, які викликали незначні скороминучі наслідки, тривалістю не більше шести днів. Ушкодження у ОСОБА_5 не є небезпечними для життя і здоров?я в момент спричинення. (а.с.13-14, том 2).
Висновком експерта № 219-Ц/17 від 21.03.2017, згідно з яким в результаті проведення судово-медичної експертизи марлевих тампонів-змивів (об?єкти № 1 та № 2), вилучених 17.02.2017 у ході огляду місця події за адресою: м. Харків, пр-т Льва Ландау, буд. 40 зі снігу біля входу до перукарні, установлено, що речовина на тампоні є кров?ю людини групи В (ІІІ) з ізогемагглютиніном анти-А. Установити статеву належність крові не виявилося можливим через відсутність в препаратах клітинних елементів крові, необхідних для діагностики статі. Виходячи з наведеного можна вважати, що ці сліди крові могли походити від будь-якої людини з груповою належністю крові В (ІІІ) з ізогемагглютиніном анти-А. (а.с.16-18, том 2).
Висновком експерта № 315-Ц/17 від 16.03.2017, відповідно до якого групова належність крові ОСОБА_5 - В (ІІІ) з ізогемагглютиніном анти-А. (а.с.20, том 2).
Висновком експерта № 314-Ц/17 від 21.03.2017 згідно з яким «відповідно до висновку експерта № 219-Ц/17 від 21.03.2017 в результаті проведення судово-медичної експертизи марлевих тампонів-змивів (об?єкти № 1 та № 2), вилучених 17.02.2017 у ході огляду місця події за адресою: м. Харків, пр-т Льва Ландау, буд. 40 зі снігу біля входу до перукарні, установлено, що речовина на тампоні є кров?ю людини групи В (ІІІ) з ізогемагглютиніном анти-А. Установити статеву належність крові не виявилося можливим через відсутність в препаратах клітинних елементів крові, необхідних для діагностики статі. Виходячи з наведеного можна вважати, що ці сліди крові могли походити від будь-якої людини з груповою належністю крові В (ІІІ) з ізогемагглютиніном анти-А», у тому числі і від потерпілого ОСОБА_5 (а. с. 23, том 2).
Висновком експерта № 358 від 16.03.2017, відповідно до якого на поверхнях фрагментів скла, вилучених під час проведення огляду місця події 17.02.2017 за адресою: м. Харків, пр-т Льва Ландау, 40 за фактом умисного легкого тілесного ушкодження ОСОБА_5 , слідів папілярних узорів виявлено не було. (а.с.25-29,том 2).
Змістом протоколу проведення слідчого експерименту від 17.03.2017, за участю потерпілого ОСОБА_5 , який вказав та показав обставини спричинення йому тілесних ушкоджень 17.02.2017. ОСОБА_3 (а.с.32-33,том 2).
Висновком експерта № 1480-ая/17 від 21 березня 2017 року, згідно якого на підставі даних судово-медичної експертизи громадянина ОСОБА_5 та приймаючи до уваги дані медичної документації експерт прийшов до висновку, що у нього мали місце різані рани на обличчі(4), синець в області повік лівого ока,які утворилися - рани від ріжучої дії гострого предмета, синець від дії тупого твердого предмета за механізмом удару чи удару-стиснення, і могли виникнути не пізніше 17 лютого 2017 року і цілком можливо, що в той термін,на який він вказує. За ступенем тяжкості різані рани відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю
понад 6-ти днів, але не більш 3-х тижнів (21 дня) згідно (п.п.2.3.1а, 2.3.3
«Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»,
затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року). За ступенем тяжкості синець відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, як і викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, (п.п. 2.3.2. «Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року). Ушкодження у гр-на ОСОБА_5 могли утворитися при обставинах, та за механізмом на які він посилається при проведенні слідчого експерименту
17.03.2017р. за його участю - таким чином різані рани на обличчі могли
утворитися від ріжучої дії скла розбитої пляшки, а сінець на обличчі міг
утворитися від удару рукою людини. Утворення ушкоджень у гр-на ОСОБА_5 при падінні з висоті власного зросту у даному разі можливо виключити.(а.с.35-36, том 2).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 23.03.2017 за участю підозрюваного ОСОБА_3 , який вказав на обставини спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень 17.02.2017. (а.с. 36-38, том 2).
Висновком експерта № 1713-ая /17 від 27 березня 2017 року згідно якого, на підставі вищевказаного експерт приходив до наступних висновків, що у гр-ка ОСОБА_5 мали місце різані рани на обличчі(4), синець в області повік лівого ока,які утворилися:- рани від ріжучої дії гострого предмета,синець від дії тупого твердого предмета за механізмом удару чи удару-стиснення, і могли виникнути не пізніше 17 лютого 2017 року і цілком можливо, що в той
термін,на який він вказує. За ступенем тяжкості різані рани відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю
понад 6-ти днів, але не більш 3-х тижнів (21 дня) згідно (п.п.2.3.1а, 2.3,3
«Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»,
затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року). За ступенем тяжкості синець відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, (п.п. 2.3.2. «Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року). Ушкодження у гр-на ОСОБА_5 могли утворитися при обставинах, та за механізмом на які він посилається при проведенні слідчого експерименту
17.03.2017р. за його участю - таким чином різані рани на обличчі могли
утворитися від ріжучої дії скла розбитої пляшки, а сінець на обличчі міг
утворитися від удару рукою людини. Ушкодження виявлені у потерпілого ОСОБА_5 могли утворитися при обставинах та за механізмом, на які вказує ОСОБА_3 у
протоколі слідчого експерименту за його участю від 23.03.2017 р. Таким чином ушкодження, виявлені у потерпілого ОСОБА_5 могли утворитись в наслідок одного удару скляною пляшкою в ліву лобну ділянку обличчя.(а.с.39-40, том 2).
Змістом постанови про приєднання до кримінального провадження речових доказів, а саме фрагментів скла, змиви РВК які були знайдені від час огляду місця події та фототаблиці до нього (а.с. 41-46, том. 2).
Висновком експерта № 09-3258/2018 від 05.11.2018-09.11.2018 року, згідно якого у о гр-на ОСОБА_28 мали місце: різані рани на обличчі (4), синець області повік лівого ока, які утворилися: рани- від ріжучої дії гострого предмета, синець - від дії тупого твердого предмета за механізмом удару чи удару-стиснення, і могли виникнути не пізніше 17 лютого 2017 року і цілком можливо, що в той термін ,на який він вказує. За ступенем тяжкості різані рани відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більш 3-х тижнів (21 дня) згідно (п.п.2.3.1а, 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень». затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року). За ступенем тяжкості синець відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти дній (п.п. 2.3.2. «Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року). Також в експертному висновку зазаначено, що в даний час у гр. ОСОБА_5 мають місце: рубці в лівій надбрівної області, рубці у зовнішнього краю лівої периорбитальної області, у внутрішнього краю лівої периорбитальної області, в області верхньої повіки лівого ока, в області нижньої повіки лівого ока, в області лівого крила носа. Всі зазначені вище рубці на обличчі у гр . ОСОБА_5 є нормотрофіческими, поверхневими, практично на змінюють загальний рельєф поверхні шкіри, мають блідий вигляд, нормальну чутливість, близькі до навколишніх тканин по еластичності, при мімічних рухи, зони нерухомості навколо рубця не відзначається. Таким чином, посттравматичні рубці на обличчі у гр-на ОСОБА_5 відносяться до естетично прийнятним рубцям, не нуждаються хірургічної корекції, з часом стануть більш блідими і менш помітними, тобто ці рубці є ізгладимими.
У судовому засіданні була допитана лікар судово-медичний експерт відділу судово-медичної експертизи потерпілих, обвинувачених та інших осіб Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи ДОЗ ХОДА ОСОБА_29 , яка надавала висновок експерта № 09-3258/2018 та яка у повному обсязі підтвердила свої висновки та вказала які їй були надані документи, та які методи дослідження нею використовувались.
Суд критично ставиться до посилання представника потерпілого щодо неповноти та неточності вищевказаного експертного висновку внаслідок залучення для отримання висновку експерта - керівника Міського центру щелепна-лицьової та реконструктивної хірургії кандидата медичних наук ОСОБА_30 , оскільки як вбачається з висновку експерта ОСОБА_30 не приймав участі при проведенні експертизи, а його висновки тільки були предметом дослідження, оскільки як свідчать матеріали справи експертний висновок до Харківського обласного бюро експертизи від 08.11.2018 року було надано саме Міським центром щелепна-лицьової та реконструктивної хірургії Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О. І. Мещанінова» до якого ОСОБА_5 був доставлений машиною екстреної допомоги 17.02.2017 року та де проходив лікування ОСОБА_5 з приводу отриманих тілесних пошкоджень.
Суд, при оцінці доказів по справі, ставиться критично до стверджень потерпілого та його представника на той факт, що внаслідок нанесення тілесного ушкодження обвинуваченим є непоправне знівечення обличчя. Так, відповідно до Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року № 6, судово-медичний експерт не кваліфікує ушкодження обличчя як знівечення, оскільки це поняття не є медичним. Він визначає вид ушкодження, його особливості та механізм утворення, встановлює, чи є це ушкодження виправним або невиправним. Під виправністю ушкодження належить розуміти значне зменшення вираженості патологічних змін (рубця, деформації, порушення міміки тощо), з часом чи під дією нехірургічних засобів. Коли ж для усунення необхідне оперативне втручання (косметична операція), то ушкодження обличчя вважається невиправним. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 7 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», визначення наявності знівечення обличчя є компетенцією суду. Встановлювати ж, чи є знівечення обличчя непоправним, необхідно за допомогою судово-медичної експертизи. Зі змісту проведеної експертизи вбачається, що всі зазначені вище рубці на обличчі у гр. ОСОБА_5 є нормотрофіческими, поверхневими, практично на змінюють загальний рельєф поверхні шкіри, мають блідий вигляд, нормальну чутливість, близькі до навколишніх тканин по еластичності, при мімічних рухах, зони нерухомості навколо рубця не відзначається. Таким чином, посттравматичні рубці на обличчі у гр-на ОСОБА_5 відносяться до естетично прийнятним рубцям, не потребують хірургічної корекції, з часом стануть більш блідими і менш помітними, тобто ці рубці є ізгладімими. Враховуючи вказане, відсутні підстави для кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 121 ч. 1 КК України.
Суд критично ставиться до посилання потерпілого ОСОБА_5 , та його представника адвоката ОСОБА_6 не неправильність кваліфікації дій обвинуваченого та необхідність кваліфікації його дій за ст. 296 КК України з огляду на наступне.
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року, справа № 288/1158/16-к, провадження № 13-28кс19 визначене, що безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за статтею 296 КК є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших поза юридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.
Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.
Кримінально каране хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.
За зовнішніми ознаками хуліганство певним чином схоже на ряд інших злочинів, зокрема на ті з них, що посягають на здоров`я, честь і гідність людини, її майно. Критеріями розмежування цих діянь є насамперед об`єкт посягання, що визначає правову природу та суспільну небезпечність кожного з них, і мотив як ознака суб`єктивної сторони злочину.
Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо. Винятковим цинізмом у контексті статті 296 КК визнаються дії, що демонструють брутальну зневагу до загальноприйнятих норм моралі, зокрема прояви безсоромності чи грубої непристойності, публічне оголення, знущання з хворих, дітей, людей похилого віку, осіб, що знаходяться у безпорадному стані.
Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.
Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.
З урахуванням зазначеного дії, що супроводжувалися погрозами вбивства, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, обумовлені особистими неприязними стосунками, підлягають кваліфікації за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
Таким чином, для юридичної оцінки діяння за статтею 296 КК обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.
За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.
Зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними.
Відповідно до фактичних обставин цієї справи, встановлених на безпосередньо сприйнятих судом доказів, зокрема показань потерпілого ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_22 , обвинуваченого ОСОБА_3 , обвинувачений наніс удар потерпілому на ґрунті особистого конфлікту. Обстановка й обставини подій, динаміка їх розвитку й об`єктивні ознаки насильницької поведінки обвинуваченого свідчать про те, що вона була зумовлена особистою неприязню до потерпілого, а не бажанням протиставити себе суспільству і продемонструвати зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Враховуючи зазначене, у діях ОСОБА_3 відсутній мотив явної неповаги до суспільства, що є обов`язковою юридичною ознакою злочину, передбаченого статтею 296 КК.
Також суд критично ставиться до вимог сторони захисту про необхідність виключення з об`єму обвинувачення нанесення потерпілому, обвинуваченим, після нанесення удару пляшкою пива, декілька ударів кулаком по обличчю, оскільки обвинувачений не заперечує того факту, що після нанесення удару пляшкою пива, потерпілий намагався затримати обвинуваченого, а обвинувачений ОСОБА_3 виривався та відштовхував потерпілого, а згідно показів потерпілого після нанесення удару пляшкою пива, обвинувачений підскочив ззаду та схопив його за шиворіт лівою рукою та наніс приблизно 3-4 удару в область обличчя, знаходячись позаду. Зазначенні покази потерпілого є послідовними та узгоджуються з дослідженими доказами п справі.
Враховуючи вищевказане, у відповідності до вимог ст.ст. 85, 86 КПК України, суд вважає вище перелічені докази, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні є належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.
За таких обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України в обсязі пред`явленого обвинувачення доведена повністю.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров? я.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що мета покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів. Відповідно до загальних засад призначення покарання згідно зі ст. 65 КК України суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ОСОБА_3 злочину, особу винного, його ставлення до вчиненого, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність обвинуваченого.
Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд визнає намагання відшкодувати шкоду потерпілому про що свідчить квитанція від 18.05.2018 року про направлення суми обвинуваченим потерпілому у розмірі 3000 грн., а також ставлення обвинуваченого до скоєного, осуду своїх дій, який у судовому засіданні попросив вибачення у потерпілого.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання судом не встановлено.
Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий, не одружений, працює начальником зміни цеху № 1 ТОВ ПК «Індастрі», за місцем проживання та колишнім місцем роботи характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.
Згідно досудової доповіді, обвинувачений ОСОБА_3 не становить високої небезпеки для суспільства, а тому Немишлянський районний сектор з питань пробації вважає за можливе виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк.
Судом, враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Застосовуючи принцип індивідуалізації та співмірності покарання, суд вважає, що ОСОБА_3 слід призначити покарання у межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії у виді громадських робіт. Таке покарання на переконання суду є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів у майбутньому.
Потерпілий ОСОБА_5 пред?явив цивільний позов про відшкодування майнової та моральної шкоди, в обґрунтування якого зазначив, що діями обвинуваченого ОСОБА_3 йому завдано майнової шкоди у розмірі двадцять тисяч гривень у зв?язку з реабілітацією його здоров?я, яка пов?язана з наданням йому медичної допомоги, купівлею ліків, проведенням операцій на обличчі. Моральну шкоду потерпілий оцінює у сумі 200 000 грн, в обґрунтування якої вказує на моральні страждання, пов?язані з ушкодженням його здоров?я, фізичний біль, перенесену хірургічну операцію.
Обвинувачений ОСОБА_3 визнав позов частково, з цього приводу пояснив, що згоден з відшкодуванням моральної шкоди на загальну суму 5000 грн, на обґрунтування вказав, що потерпілим не доведено наявність майнової шкоди, а розмір моральної шкоди він вважає завищеним та не підтвердженим належними та допустимими доказами.
Суд, вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 , дійшов наступних висновків.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 128, ч. 1 ст. 129 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, в КПК не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна особі або майну громадянина, підлягає відшкодуванню особою, що заподіяла шкоду в повному обсязі, за винятком випадків, передбачених законодавством України.
Цивільний позов ОСОБА_5 у частині стягнення з ОСОБА_3 майнової шкоди задоволенню не підлягає, оскільки у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази про суму понесених ним витрат, пов`язаних із даним кримінальним провадженням.
При цьому, суд роз`яснює, що потерпілий не позбавлений можливості у майбутньому у разі проведення необхідних медичних процедур, косметичної операції про яку потерпілий заявляв у судовому засіданні, звернутися до обвинуваченого у цивільному порядку з вимогою щодо відшкодування матеріальних витрат.
Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Витрати на залучення експерта по проведенню судової товарознавчої експертизи № 358 від 16.03.2017 у розмірі 879 грн. 60 коп., відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.
Керуючись ст. 368, 370, 371, 374, 395 КПК України, суд -
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави в особі Харківського науково-дослідного Експертно-криміналістичного центру витрати на залучення експерта по проведенню судової товарознавчої експертизи в сумі 879 грн. 60 коп.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 відшкодування моральної шкоди у сумі 20 000,00 (двадцять тисяч) грн.
В задоволенні решти цивільного позову - відмовити.
Речові докази: картонну коробку, у якій знаходяться вилучені з місця події фрагменти скла у кількості 39 шт.; паперовий пакет, у якому знаходяться зразок крові на марлі ОСОБА_5 та зразок марлі; два паперових пакета, в яких знаходяться марлевий тампон-змив (об?єкт № 1), марлевий тампон-змив (об?єкт № 2), нитки, залишені після дослідження, які передані на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів Немишлянського ВП, після набрання вироком законної сили знищити.
Апеляційна скарга на вирок суду подається до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суд роз`яснює обвинуваченому, потерпілому право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Головуючий суддя ОСОБА_1