ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 725/5412/15-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/133/19 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2019 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора відділу прокуратури Чернівецької області ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_11 на вирок Садгірського районного суду м.Чернівці від 07 липня 2016 року.

Даним вироком,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Поляне Савранського району Одеської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий АДРЕСА_2 , громадянин України, з вищою освітою, приватний підприємець, розлучений, має на утриманні троє неповнолітніх дітей, раніше не судимий, -

визнаний невинним у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.14, п.п.11,12,13 ч.2 ст.115 КК України та по суду виправданий.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець смт.Саврань Савранського району Одеської області, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , громадянин України, з середньою освітою, одружений, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше судимий 10.11.2000 року Одеським обласним судом за ч.3 ст.142, ст.69, ч.1 ст.222, п."а","г","ж","з","и" ст.93, ч.2 ст.17, п. "а", "г", "ж", "з", "и" ст.93, ч.1 ст.42 КК України (в редакції 1960 року) на 14 років позбавлення волі,-

визнаний невинним у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.14, п.п.11,12,13 ч.2 ст.115 КК України та по суду виправданий.

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у тому, що з літа 2014 року ОСОБА_8 , почав переслідувати умисну мету, направлену на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 , який є начальником штабу громадської організації «Народна Самооборона» Івано-Франківської області, оскільки останній умисно перешкоджав у зайнятті незаконною діяльністю, пов`язаної зі збутом підакцизних товарів з території спиртового заводу, що розташований в селі Долішнє Залуччя Снятинського району Івано-Франківської області, територія якого, за ініціативою ОСОБА_11 була забезпечена охороною активістів вказаної громадської організації, для фіксації та припинення зазначеної незаконної діяльності.

З того часу, ОСОБА_8 почав здійснювати систематичні погрози в сторону потерпілого ОСОБА_11 , які виражались в погрозах застосувати щодо нього фізичне насильство, а в подальшому були спрямовані на його залякування, шляхом висловлювання погроз щодо вбивства, які розцінювались ОСОБА_11 як реальні та такі, що загрожували його життю та здоров`ю. Задля реалізації свого заздалегідь обміркованого злочинного умислу, спрямованого на вбивство на замовлення потерпілого ОСОБА_11 , 18.03.2015 ОСОБА_8 , який фактично проживає в м.Снятин Івано-Франківської області, підшукав та придбав спеціально підібраний термінал мобільного зв`язку - мобільний телефон, який ідентифікований ІМЕІ: НОМЕР_1 та стартовий пакет оператора стільникового зв`язку ПрАТ "Київстар" з номером « НОМЕР_2 », а ОСОБА_7 , який фактично проживає в смт. Саврань Одеської області, у свою чергу 17.03.2015 підшукав та придбав спеціально підібраний термінал мобільного зв`язку - мобільний телефон марки «Samsung GT Е-1200», IMEI: НОМЕР_3 та стартовий оператора стільникового зв`язку ПрАТ «Київстар» з номером « НОМЕР_4 », та які ними суто використовувалися як «закриті» засоби зв`язку спілкування, для детального планування та реалізації свого злочинного плану, а не як засоби зв`язку з будь-якими іншими абонентами.

Поряд з цим, ОСОБА_8 , обіцяючи грошову винагороду своєму товаришу ОСОБА_7 , вступив у злочину змову з останнім, запропонував вчинити умисне вбивство ОСОБА_11 , на замовлення. На пропозицію ОСОБА_8 , умисно вчинити вказаний злочин на замовлення, ОСОБА_7 погодився, з метою отримання бажаних для ОСОБА_8 умисних результатів та наслідків у вигляді заподіяння смерті потерпілого ОСОБА_11 , а для себе фінансової винагороди.

За попередньою домовленістю з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 у березні 2015 року, не маючи передбаченого законом дозволу, всупереч вимогам наказу МВС України №622 від 21.08.1998, який затверджує інструкцію «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», реально готуючись до вчинення умисного вбивства потерпілого ОСОБА_11 , заздалегідь підшукав та за невстановлених слідством обставин придбав знаряддя вчинення злочину, а саме пістолет «Макарова», калібру 9 мм, серійний « НОМЕР_5 » з магазином та вісім бойових патронів до нього, калібру 9 мм.

08.04.2015 року ОСОБА_7 з метою умисного вбивства, вчиненого на замовлення, за попередньо узгодженим планом з ОСОБА_8 , використовуючи наявний у своєму користуванні автомобіль марки «ЗАЗ-DAEWOO SENS», держаний знак НОМЕР_6 , який зареєстрований за ОСОБА_12 , виїхав з місця свого проживання, а саме з смт. Саврань Одеської області до місця вчинення злочину, що знаходиться в селі Долішнє Залуччя Снятинського району Івано-Франківської області, де проживає потерпілий ОСОБА_11 ..

При цьому, цього ж дня, біля 19:00 год. ОСОБА_7 , з метою унеможливлення документування та відстеження своїх злочинних дій, свій автомобіль залишив біля автозаправної станції у м. Кам`янець-Подільському Хмельницької області та продовжив пересування до місця вчинення злочину на автомобілі марки «Geely Emgrand-7», державний знак НОМЕР_7 , яким керував його знайомий ОСОБА_13

08.04.2015року, біля 21:35 год., коли ОСОБА_7 , знаходячись на передньому сидінні в салоні легкового автомобіля марки «Geely Emgrand-7», державний знак НОМЕР_7 , під керуванням ОСОБА_13 , рухаючись по вул.Головній у місті Чернівцях, а саме зі сторони площі Соборної у напрямку вулиці Центральної, був зупинений та в подальшому затриманий працівниками УМВС України в Чернівецькій області, під переднім сидінням якого, умисно возив знаряддя, що було ним заздалегідь придбане, підшукане та пристосоване для подальшої реалізації злочинного плану ОСОБА_8 , спрямованого на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_11 , на замовлення, за попередньою змовою.

За вказаних обставин, дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 1 ст. 14, п.п. 11, 12 ч.2 ст. 115 КК України, а дії ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 14, п.п. 11, 12, 13 ч.2 ст. 115 КК України.

З цим обвинуваченням органу досудового слідства суд першої інстанції не погодився і виправдав ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , оскільки стороною обвинувачення не доведено, що в їх діях наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14, п. п. 11, 12, 13 ч.2 ст. 115 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду першої інстанції стосовно виправдування ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених.

Просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.14, п.11,12,13 ч.2 ст.115, ч.3 ст.187 КК України та призначити йому покарання: за ч.1 ст.14, п.11,12,13 ч.2 ст.115 КК України у виді позбавлення волі строком на 10 років; за ч.3 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 10 років із конфіскацією майна. На підставі ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань остаточно призначити до відбуття ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 11 років із конфіскацією майна. У строк відбування покарання зарахувати йому строк попереднього ув`язнення з 23.04.2015 року.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.14, п.11,12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.187 КК України та призначити йому покарання: за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років; за ч.1 ст.14, п. 12, ч.2 ст.115 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 10 років; за ч.3 ст.187 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 10 років із конфіскацією майна. На підставі ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань, остаточно призначити до відбуття ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 11 років із конфіскацією майна. У строк відбування покарання зарахувати йому строк попереднього ув`язнення з 09.04.2015 року.

Обґрунтовує свої вимоги тим, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки виправдовуючи ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у готуванні до вбивства суд взяв до уваги покази обвинувачених, відкидаючи та не приймаючи досліджені докази.

Вказує, що суд безпідставно не взяв до уваги показання потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 як докази обвинувачення зазначаючи, що вони є суперечливими, не узгоджуються між собою. Вважає їх послідовними, такими, що узгоджуються між собою та вказують на ОСОБА_8 , як особу, яка прямо погрожувала вбивством потерпілому ОСОБА_11 ..

Прокурор вважає, що в стенограмах до протоколу НСРД №1/1034 від 31.03.2015 та від 30.03.2015 року до НСРД, містяться достовірні дані, які прямо вказують на готування обвинувачених до вбивства.

Також, стверджує, що суд безпідставно не взяв до уваги досліджені докази, а саме: рапорти працівників поліції, протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення у ОСОБА_11 , протоколи розсекречених негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж з компакт-дисками та стенограмами прослуховування телефонних розмов ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , протокол огляду місця події 08.04.2015 року із застосуванням фото та відеозапису, протокол обшуку житла ОСОБА_7 , показання свідка ОСОБА_16 , протоколи огляду патронів та пістолета від 08.07.2015 року, мобільного телефону ОСОБА_7 , сумки з речами ОСОБА_7 від 22.05.2015 року, речей ОСОБА_13 від 14.04.2015 року, протоколи обшуку автомобіля від 23.04.2015 року і огляду мобільного телефону ОСОБА_8 від 05.05.2015 року, протоколи обшуку від 25.04.2015 року і огляду від 09.07.2015 року автомобіля ОСОБА_7 , протоколи тимчасового доступу до речей і документів.

Прокурор вказує, що суд необгрунтовано виправдав ОСОБА_7 по п.13 ч.2 ст.115 КК України, оскільки повідомлення про підозру у вчиненні злочину за вказаною статтею останньому не повідомлялось та в суд з обвинувальним актом, за даною кваліфікацією, не скеровувалось.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_11 просить скасувати виправдувальний вирок в частині, що стосується його, як потерпілого, та ухвалити новий, яким засудити ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч.1 ст.14, п.п.11,12,13 ч.2 ст.115 КК України. Посилається на те, що оскаржуваний вирок не відповідає вимогам законності, обґрунтованості та вмотивованості. Стверджує, що судом не з`ясовано обставини, що мають значення для справи, допущено істотне порушення процесуальних норм, а також невстановлені обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими. Вважає, що суд безпідставно не врахував всіх доказів наявності в діях обвинувачених складу кримінального правопорушення, а саме наміру його вбивства. Зазначає, що суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які виявились в тому, що в ході досудового і судового слідства не були досліджені обставини наявності в будинку за місцем проживання ОСОБА_7 патронів та придбання пістолета.

Потерпілий ОСОБА_11 та його представник - адвокат ОСОБА_17 про дату, час та місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, проте в судове засідання не з`явилися і про причини неявки не повідомили, що відповідно до ч.4 ст. 405 КПК України не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах прокурора, яка підтримала подану апеляцію в частині, що стосується виправдування обвинувачених, апеляційну скаргу потерпілого не заперечила, в судових дебатах захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , в судових дебатах та останньому слові обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які заперечили апеляційні скарги прокурора і потерпілого та просять залишити вирок суду в частині їх виправдування без змін, вважають його законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляцій, частково дослідивши обставини, встановлені під час кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, зокрема, повинно бути ухвалене згідно з нормами матеріального та процесуального права, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Згідно зі ст. 368 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у його вчиненні.

За змістом ст. 92 КПК України, обов`язок доказування винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення покладається на слідчого, прокурора та в установлених КПК випадках - на потерпілого.

Відповідно до ст. 373 КПК України, у разі, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа, ухвалюється виправдувальний вирок.

У разі визнання особи виправданою, у мотивувальній частині вироку відповідно до ст.374 КПК України зазначаються: формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдування обвинуваченого із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду кримінального провадження дотримався вказаних вимог закону, тому погоджується з його висновком в частині виправдування ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у зв`язку із недоведеністю в діянні обвинувачених складу інкримінованих їм злочинів.

Такий висновок суду ґрунтується на оцінці перевірених в судовому засіданні доказів, які були надані стороною обвинувачення.

Так, згідно з обвинувальним актом, висунуто обвинувачення - ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14, п.п.11,12 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_8 за ч.1 ст.14, п.п.11,12,13 ч.2 ст.115 КК України, а саме у готуванні до умисного вбивства потерпілого ОСОБА_11 за кваліфікуючими ознаками: вчинене на замовлення, за попередньою змовою групою осіб, ( ОСОБА_8 - особою, яка раніше вчинила умисне вбивство).

Як вбачається з матеріалів провадження, судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку були досліджені надані стороною обвинувачення докази, зокрема: показання потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , письмові докази, в тому числі протоколи розсекречених негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж та стенограми прослуховування телефонних розмов ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ..

Колегія суддів вважає, що суд вірно встановив, що показами потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 спростовуються твердження обвинувачення, що ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_11 здійснював погрози систематично, і що вони ним сприймалися реально.

Так, потерпілий ОСОБА_11 в суді першої інстанції пояснив, що мав погані стосунки із знайомим ОСОБА_8 - ОСОБА_19 , який, на його думку, викрадав спирт зі спиртзаводу. Зазначив, що перед президентськими виборами в 2014 році до нього телефонував ОСОБА_8 та через деякий час, неподалік спиртзаводу, до нього під`їжджав разом з ОСОБА_19 на автомобілі та казав йому забрати бійців Самооборони, не втручатися та не заважати їм працювати на заводі і пригрозив, що його здоров`я коштує тону спирту.

Потерпілий вказав, що по телефону ОСОБА_8 йому не погрожував та після зазначених подій до нього не підходив та не дзвонив. А, що на нього готується вбивство, дізнався від працівників правоохоронних органів весною 2015 року.

Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в своїх показах зазначили, що разом з ОСОБА_11 є членами громадської організації Самооборона. В 2014 році чули від односельчан, що із заводу незаконно вивозять спирт через дитячий будинок, заступником директора якого був ОСОБА_19 .. Вказали, що літом, їх членами було знято на відео, як через паркан ОСОБА_19 передається спирт на територію дитбудинку, однак потім це відео випадково видалили.

Свідки повідомили, зокрема ОСОБА_14 , що в серпні 2014 року до нього телефонував ОСОБА_11 та казав, що до нього підходили ОСОБА_8 та ОСОБА_19 і в ході розмови ОСОБА_8 сказав, що його здоров`я коштує тону спирту. Свідок ОСОБА_15 вказав, що ОСОБА_11 розповідав йому про це в серпні 2014 року, однак не конкретизував, хто з них йому ці слова говорив.

Свідки зазначили, що після цих подій, від ОСОБА_11 не чули, щоб йому хтось погрожував ОСОБА_20 .. А у квітні 2015 року, як вказав ОСОБА_14 , чув від ОСОБА_11 , що його хотів вбити ОСОБА_19 , а ОСОБА_15 . ОСОБА_11 повідомив, що дізнався від працівників поліції, що на нього був вчинений замах на вбивство.

Колегія суддів вважає, що суд належно оцінив розбіжності в показах свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та потерпілого ОСОБА_11 і правильно вказав, що потерпілий плутався в періоді часу, коли йому надійшла погроза та хто її висловлював. Зокрема, вказав на травень 2014 року, що протирічить показам свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які ствердили, що ОСОБА_11 погрожували в серпні 2014 року, про що знають від останнього, а хто погрожував ОСОБА_8 чи ОСОБА_19 , потерпілий їм не конкретизував.

Також, потерпілий і ОСОБА_15 стверджують про погрози здоров`ю, а свідок ОСОБА_14 вказує на погрози життю, що має істотне значення для кваліфікації дій обвинувачених. При цьому, до квітня 2015 року свідки про нові погрози від потерпілого не чули і, як вбачається з матеріалів провадження, потерпілий в правоохоронні органи з приводу погроз вбивством в 2014 році із заявою не звертався.

Суперечливими між собою є рапорти працівників поліції ОСОБА_21 від 02.04.2015 року, ОСОБА_22 від 01.04.2015 року, ОСОБА_23 від 03.04.2015 року та протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення у ОСОБА_11 від 25.04.2015 року, оскільки працівники поліції вказували, що в ході оперативно-розшукових заходів їм стало відомо, що ОСОБА_8 разом з ОСОБА_7 готуються до вчинення вбивства, а ОСОБА_11 повідомляв правоохоронні органи, що йому погрожують фізичною розправою та вбивством ОСОБА_19 , ОСОБА_8 та ОСОБА_24 .. Окрім того, зазначені відомості не підтверджені належними та достатніми доказами.

Не знайшло свого підтвердження пред`явлене обвинувачення і в частині мети вбивства, а саме те, що починаючи з літа 2014 року ОСОБА_8 почав переслідувати умисну мету, направлену на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 у зв`язку з діяльністю останнього у складі громадської організації "Народна Самооборона" по припиненню крадіжок і незаконного збуту підакцизних товарів, оскільки свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , хоча і ствердили, що у 2014 році членами самооборони було знято відео, як через паркан спиртзаводу спирт передається ОСОБА_19 на територію дитячого будинку, який працював заступником директора. Однак, ні в ході досудового розслідування, ні під час судового розгляду згаданого відеозапису вони не надали, мотивуючи тим, що випадково його видалили. Також, вони не повідомляли про цей випадок правоохоронні органи.

Окрім того, свідок ОСОБА_25 , директор дитячого будинку, де працював ОСОБА_19 , охарактеризував його позитивно і про будь-які претензії від самооборони, з приводу крадіжок спирту через територію дитбудинку, також не повідомляв.

Колегія суддів вважає, що суд дав належну оцінку показам обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 ..

Зокрема, обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 категорично заперечили факт готування вбивства потерпілого ОСОБА_11 ..

Так, ОСОБА_7 суду повідомив, що ніколи раніше не знав ОСОБА_11 , вказав, що ОСОБА_8 не розповідав йому про свої відносини з ОСОБА_19 та ніколи не просив його вчиняти будь-який злочин.

З показів ОСОБА_8 вбачається, що він не просив вчиняти вбивства ОСОБА_11 , не погрожував йому, знає його як односельчанина та активіста Самооборони, з ним приймав участь в акції непокори.

Свідок ОСОБА_19 підтвердив, що пропозицій скоїти вбивство ОСОБА_11 йому ні від кого не поступало, знає потерпілого як односельчанина, відносин з ним не підтримував, конфліктів з ним не мав та погроз йому не висловлював.

З показів свідка ОСОБА_18 вбачається, що є родичем потерпілого ОСОБА_11 , а також координатором Самооборони, однак у 2014 році ОСОБА_11 про погрози йому не повідомляв, вказав, що не бачив відеозаписів крадіжок зі спиртзаводу та йому не відомо, щоб ОСОБА_8 був причетний до них.

Не знайшов свого підтвердження в суді і факт того, що ОСОБА_8 обіцяв грошову винагороду ОСОБА_7 за вчинення умисного вбивства ОСОБА_11 , як стверджує обвинувачення.

Так, суд вірно оцінив надані стороною обвинувачення результати негласних слідчих дій, а саме стенограми записів розмов ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та прийшов до правильного висновку, що надані стороною обвинувачення записи розмов, в тому числі і ті, на які прокурор посилається в апеляційній скарзі стенограма до протоколу НСРД №1/1034 від 31.03.2015 року та від 30.03.2015 року між абонентом ОСОБА_7 з номеру телефону НОМЕР_4 та абонентом ОСОБА_8 з номеру телефону НОМЕР_2 , не містять даних, які би без сумніву доводили факт готування та досягнення учасниками цих розмов результативної згоди на вчинення умисного вбивства на замовлення з корисливих мотивів, тобто визначення ними деталей підготовлюваного злочину, розміру чи виду винагороди тощо.

Окрім того, суд обґрунтовано не взяв до уваги дані протоколу обшуку житла ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_2 , де виявлено та вилучено стартовий пакет від сім-картки оператора стільникового зв`язку оператора Київстар № НОМЕР_8 , номер абонента НОМЕР_9 ; дані протоколу огляду сумки з речами ОСОБА_7 , що знаходилася в багажнику автомобіля Geelu Emgrand -7, д.н.з. НОМЕР_7 , з якої вилучено мобільний телефон марки Самсунг ІМЕІ: НОМЕР_10 з сім-карткою оператора стільникового зв`язку Київстар номер абонента НОМЕР_2 та його огляду, дані протоколу огляду мобільного телефону ОСОБА_8 марки Iphone IMEI: НОМЕР_11 з сім-картою оператора стільникового зв`язку МТС Україна номер абонента НОМЕР_12 , а також дані протоколу обшуку та огляду автомобіля марки ЗАЗ-DAEWOO SENS, д.н.з. НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_7 , відповідно до яких в даному автомобілі відсутні будь-які речі та документи, які мають значення для кримінального провадження, дані протоколів тимчасового доступу до речей і документів, відповідно до яких вказано проміжок часу з`єднання абонентів між собою, оскільки вони разом з іншими доказами не містять обставин скоєння інкримінованого органом досудового слідства злочину та не доводять вчинення реальних дій, спрямованих на реалізацію наміру вчинити злочин, тому не можуть вважатися достатніми для настання кримінальної відповідальності.

Також, суд вірно оцінив як припущення те, що з метою вбивства ОСОБА_11 , за попередньо узгодженим планом з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 в квітні 2014 року виїхав з м.Саврань Одеської області до місця вчинення злочину, зокрема в село Долішнє Залуччя Снятинського району Івано-Франківської області, де проживає потерпілий ОСОБА_11 , оскільки фактичних даних які би підтверджували обвинувачення в цій частині в ході судового розгляду не встановлено.

Як повідомив обвинувачений ОСОБА_7 , в квітні 2015 року, виїхав з місця свого проживання на автомобілі, який належить його знайомому ОСОБА_12 в Івано-Франківську область з метою придбати сільгосптехніку для здійснення підприємницької діяльності. В м.Кам`янець-Подільському автомобіль поламався, він пересів в автомобіль знайомого ОСОБА_13 Geelu Emgrand -7, д.н.з. НОМЕР_7 та в місті Чернівці їх зупинили працівники поліції.

Під час огляду вказаного автомобіля, відповідно до даних протоколу огляду місця події від 08.04.2015 року, протоколів огляду патронів та пістолета, показів свідка ОСОБА_16 , з вказаного автомобіля виявлено та вилучено вогнепальну зброю пістолет Макарова та вісім патронів до нього, які були споряджені в магазин, який знаходився у рукоятці зазначеного пістолету.

Разом з тим, сам факт виявлення цього пістолета, який, як встановлено належав ОСОБА_7 , без доведення реальних дій спрямованих на реалізацію вчинення злочину, не доводить ті обставини, що був намір вчинити вбивство ОСОБА_11 ..

Необґрунтованими є доводи потерпілого, що не були досліджені обставини наявності в будинку за місцем проживання ОСОБА_7 патронів, оскільки у зв`язку зі знищенням оригіналу протоколу обшуку в ході судового розгляду було перевірено інші надані стороною обвинувачення відомості щодо обставин обшуку, а саме в якості свідків були допитані поняті, однак жоден з них виявлення за місцем проживання ОСОБА_7 патронів не підтвердив.

При досліджені наданих стороною обвинувачення матеріалів судом першої інстанції встановлено істотні суперечності щодо кількості цих боєприпасів. Зокрема, відповідно до висновку судової експертизи №1254,1255 від 11.06.2015 року на експертизу слідчим надано 41 патрон. З протоколу огляду речей від 08.07.2015 року, які надійшли від експерта, вбачається, що спеціалістом оглянуто три набої до пістолета, в той час як постановою слідчого, того ж дня, визнано речовими доказами та долучено до кримінального провадження чотири патрони.

Окрім того, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 використовував пістолет під час розбійного нападу ще в грудні 2014 року, а тому доводи апеляційної скарги прокурора, що ОСОБА_7 заздалегідь підшукав і придбав зброю та патрони з метою готування до вбивства ОСОБА_11 на замовлення ОСОБА_8 є припущенням, яке не підтверджене належними і достатніми доказами, як і пред`явлене обвинувачення в цій частині.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що винуватість ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ґрунтується лише на припущеннях та на доказах, які, поза розумним сумнівом, не доводять їх винуватість.

Будь-яких інших доказів, в тому числі клопотань про допит будь-яких інших свідків, дослідження додаткових письмових доказів чи речей, які б вказували на доведеність в діях ОСОБА_7 та ОСОБА_8 складу інкримінованого їм злочину, прокурором суду не надано.

Відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може грунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990 року "Про виконання судами України законодавства і постановлення вироку", при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного, обвинувальний ухил є неприпустимим, усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного. Коли зібрані в справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливі збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Оскільки прокурором не доведено поза розумними сумнівами, що в діянні обвинувачених - ОСОБА_7 є склад злочину, передбаченого ч.1 ст.14, п.п.11,12 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_8 є склад злочину, передбаченого ч.1 ст.14, п.п.11,12,13 ч.2 ст.115 КК Україн, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, провівши судовий розгляд даної кримінальної справи у відповідності до положень ст.22 КПК України, зберігаючи неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, безпосередньо дослідивши, надані докази, давши їм належну оцінку, прийшов до правильного висновку про виправдування ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , оскільки не доведено їх участі у вчиненні злочину, в якому вони обвинувачуються.

Поряд з цим, перевіркою матеріалів провадження встановлено, що ОСОБА_7 повідомлення про підозру у вчиненні злочину за п.13 ч.2 ст.115 КК України сторона обвинувачення не повідомляла та в суд з обвинувальним актом з такою кваліфікацією не скеровувала, тому суд безпідставно виправдав його за цим пунктом, в зв`язку з чим вирок в цій частині підлягає зміні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Чернівецької області ОСОБА_6 в частині оскарження виправдування обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - задовольнити частково, апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_11 - залишити без задоволення.

Вирок Садгірського районного суду м.Чернівці від 07 липня 2016 року змінити. Виключити з його резолютивної частини вказівку на виправдування ОСОБА_7 за кваліфікуючою ознакою вчинення готування до умисного вбивства особою, яка раніше вчинила умисне вбивство (п.13 ч.2 ст.115 КК України).

Вважати ОСОБА_7 виправданим за ч.1 ст.14, п.11,12 ч.2 ст. 115 КК України.

В решті вирок суду в цій частині залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи