Справа № 473/3404/19
Номер провадження 1-в/473/235/2019

УХВАЛА
Іменем України

"19" серпня 2019 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську в режимі відеоконференції під час трансляції із адміністративного приміщення Державної установи «Вознесенська ВК №72», яка розташована за адресою: Миколаївська область, місто Вознесенськ, вулиця Київська, 300, заяву засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Первомайськ Миколаївської області, громадянина України, освіта повна загальна середня, до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, засудженого 03 листопада 2016 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.1 ст.121 КК України до 05 років позбавлення /справа №484/3231/16-к, провадження №1-кп/484/201/16/, який відбуває строк основного покарання в Державній установі «Вознесенська ВК №72»

про умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання в порядку статті 81 КК України

Учасники процесу:
прокурор ОСОБА_4 ,

представник Державної установи «Вознесенська ВК №72» ОСОБА_5 ,

засуджений ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :
Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 листопада 2016 року ОСОБА_6 був засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України до 05 років позбавлення волі /справа №484/3231/16-к, провадження №1-кп/484/201/16/.

Початок строку: 06 серпня 2016 року. Кінець строку: 06 квітня 2021 року.

Засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волізнаходиться з 14 серпня 2016 року. Під час тримання у СІЗО №14 міста Кропивницький допустив 2 порушення режиму утримання. Мав 2 стягнення, заохочень не мав.

З 12 січня 2017 року відбуває покарання у Вознесенській ВК №72у Миколаївській області.

З 15 ківтня 2017 року перебував на лікуванні у Вільняській ВК№20 у Запорізькій області. Стягнень та заохочень не мав.

З 22 червня 2017 року відбуває покарання у Вознесенській ВК №72 уМиколаївській області. Стягнень не мав, мав 1 заохочення.

З 16.02.2018 року перебував на лікуванні у Вільняській ВК№20 у Запорізькій області. Стягнень та заохочень не мав.

З 08 червня 2018 року відбуває покарання у Вознесенській ВК №72 у Миколаївській області. Стягнень та заохочень не мав.

З 16 вересня 2018 року перебував на лікуванні у Вільняській ВК№20 у Запоріжській області. Стягнень та заохочень не мав.

З 01 листопада 2018 року відбуває покарання у Вознесенській ВК №72 у Миколаївській області. Стягнень не мав,має 3 заохочення.

За період відбування покарання характеризується позитивно: має 2 стягнення, які погашенні встановленому законом порядку та 4 заохочення.

04 грудня 2018 року засуджений розглядався на комісії, щодо можливості застосування до нього пільги, передбаченої ст.82 КК України на обмеження волі. Рішенням комісії було відмовлено, так як засуджений не став на шлях виправлення. Після розгляду засуджений мав 3 заохочення, до дисциплінарної відповідальності не притягувався.

Загалом за весь період відбування покарання має 2 стягнення, які погашенні встановленому законом порядку та 4 заохочення.

Приймає активну участь у суспільно - корисному житті відділення, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням.

У майстерні установи не працевлаштований, за власною ініціативою активно залучається до ремонтних робіт з благоустрою відділення та установи в цілому, відновлення відділення №6, щоденне прибирання прилеглої території, до праці ставиться відповідально за що і заохочується.

Згідно ст. 123 КВК України приймає активну участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених до позбавлення волі «Духовне відродження».

Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок.

За характером спокійний та врівноважений. Здатний долати життєві труднощі та протистояти чужому негативному впливу. По відношенню до себе самокритичний, вимогливий та дисциплінований. За вольовими якостями цілеспрямований, самостійний та витриманий.

У відношенні до представників адміністрації ввічливий, тактовний, завжди дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом установи, виконує передбачені законом вимоги. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує рівні та доброзичливі стосунки. Загалом поводить себе спокійно, чемний, доброзичливий. Має адекватну самооцінку. Під час проведення індивідуальних бесід - відвертий, розсудливий, робить позитивні висновки з проведених з ним бесід, схильний до самокерованої поведінки. Входить до числа засуджених, які мають позитивну спрямованість. Завжди вчасно та якісно виконує поставлені йому завдання передбачені законом. Спілкується з засудженими позитивної спрямованості. Своїм прикладом позитивно впливає на виправлення інших засуджених.

Позову за виконавчими листами та аліментів за особовою справою не має.

Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, завжди має охайний зовнішній вигляд.

Підтримує зв`язок з рідними шляхом надання побачень, отримує від них посилки та передачі.

У скоєному злочині, зі слів засудженого, розкаюється. Усвідомив тяжкість та суспільну небезпеку скоєного злочину. Повністю визнає себе винним у скоєному злочині. Вирок суду та призначене покарання вважає справедливим. Прагне сумлінним ставленням до праці та поведінкою спокутувати свою провину перед суспільством.

Заслухавши думки учасників процесу, доводи сторін, пояснення прокурора та засудженого, вивчивши матеріали судового провадження та матеріалами особової справи, обговоривши доводи сторін, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно дострокове звільнення від відбування основного покарання в порядку ст.81 КК України не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до положень пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно до вимог статті 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Системний аналіз Кримінального та Кримінально виконавчого законодавства України, свідчить про те, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині. Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання. Отже, виправлення засудженого передбачає такі зміни у його поведінці та особистості, які дають підстави вважати, що він у разі застосування цієї пільги спроможний свідомо дотримуватись соціальних норм життя та не має установок на повернення до злочинної діяльності. Оцінка ступеню виправлення повинна ґрунтуватися не лише на юридичних критеріях, але й враховувати весь комплекс педагогічних га психологічних аспектів оцінки особистості, які мають підстави вважати, що у засудженого сформувалась соціально визначена самоврегульована поведінка. Сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих у порядку, визначеними статтями 67, 130 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених. При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відсутність порушень дисципліни. Сумлінне ставлення до праці це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків відповідно до статей 59, 60, 118 КВК України, покращення кількісних та якісних показників роботи, підвищення робітничої кваліфікації, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, суворе дотримання правил техніки безпеки тощо. Сумлінне ставлення до праці передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, участь у вирішенні питань організації праці, відшкодування збитків, заподіяних злочином.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Як слідує з даних довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_6 в період відбування покарання піддавався стягненням за зберігання заборонених предметів, що свідчить про схильність останнього до вчинення порушень вимог режиму утримання засуджених.

Тобто, дані про особу засудженого ОСОБА_6 за весь період відбування ним покарання не свідчать про його сумлінну поведінку і, відповідно, доведення його виправлення.

Два стягнення, які були застосовані до засудженого ОСОБА_6 в грудні 2016 року погашені в установленому законом порядку, однак, висновок про сумлінну поведінку і ставлення до праці суд повинен робити після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого за весь період відбування покарання.

Заохочення в загальній кількості 04 /чотири/, із яких 03 /три/ протягом 2019 року, після розгляду комісією установи 04 грудня 2018 року, якою засудженому ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким в виді обмеження волі, в порядку ст. 82 КК України було відмовлено, у зв`язку з тим, що засуджений не став на шлях виправлення, самі по собі не доводять виправлення засудженого в сенсі положень частини 2 статті 81 КК України, так як для такого висновку повинні бути наявні докази, які засвідчують, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці в період усього періоду відбування покарання довів своє виправлення.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідно до протоколу №26 засідання комісії від 04 грудня 2018 року Державної установи «Вознесенська ВК №72» засудженому ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким в виді обмеження волі, було відмовлено, у зв`язку з тим, що засуджений не став на шлях виправлення. Оскільки дані про особу засудженого ОСОБА_6 не доводять того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, то його клопотання про умовно дострокове звільнення не підлягає задоволенню. На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого засуджено вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 листопада 2016 року за ч.1 ст.121 КК України до 05 років позбавлення волі /справа №484/3231/16-к, провадження №1-кп/484/201/16/, який відбуває строк основного покарання в Державній установі «Вознесенська ВК №72» про умовно дострокове звільнення від відбування основного покарання в порядку ст.81 КК України відмовити.

Про прийняте рішення повідомити засудженого ОСОБА_6 .

Апеляційну скаргу на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області учасники процесу у встановленому законом порядку можуть подати до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 7 /семи/ днів з моменту її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 в той же строк, з дня отримання копії даної ухвали.

Суддя Вознесенського

міськрайонного суду ОСОБА_1