КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 06 листопада 2019 року, з використанням відеоконференцзв`язку з Київським СІЗО, де перебуває підозрюваний ОСОБА_5 , апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 12 вересня 2019 року, відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Васильків Київської області, громадянин України, фізична особа підприємець, неодружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,

за участю: прокурора захисників підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів у сфері транспорту Слідчого управління Головного управління Національної поліції у Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_7 , та продовжено підозрюваному ОСОБА_5 строк тримання під вартою до 10 листопада 2019 року включно.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та врахував дані про особу підозрюваного у їх сукупності, та необхідність проведення органом досудового розслідування ряду експертиз та слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 , які унеможливлюють завершення досудового розслідування на даний час.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , подав апеляційну скаргу з письмовими поясненнями до неї, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 12 вересня 2019 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого і застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою. При цьому, в письмових поясненнях захисник просить лише відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Автор апеляційної скарги вважає, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм кримінального процесуального законодавства.
Так, захисник зазначає про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри, зокрема, звертає увагу суду на те, що у такій категорії кримінальних проваджень як порушення правил безпеки дорожнього руху не можна покладатися на показання потерпілих та свідків як на основний доказ, так як для встановлення вини водія чи пішоходів проводиться ряд судово-автотехнічних експертиз, які і дають чітку відповідь на запитання чиї саме дії (чи водія, чи пішохода) знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням наслідків, і порушення ким саме (водія чи пішохода) вимог Правил дорожнього руху України призвело до ДТП. І без проведення ряду судово-автотехнічних експертиз на даний час неможливо говорити, що саме порушення водієм ОСОБА_5 правил безпеки дорожнього руху знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням наслідків, а саме вчинення ДТП.
Також сторона захисту вважає, що не можна покладати в обґрунтування підозри протокол огляду місця ДТП із план-схемою до нього, так як вказані процесуальні документи носять лише інформаційний характер про обстановку на місці ДТП, а ні в якому разі не вказують на те, ким саме були допущені порушення вимог ПДР що і потягло за собою вчинення ДТП.Однак слідчий суддя не прийняв до уваги вказані обставини, і дійшов помилкового висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 286 КК України, що призвело до постановления незаконної ухвали.

Зазначає захисник і про недоведеність слідчим та прокурором існування жодного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. При цьому, підозрюваному не має сенсу переховуватись від органів слідства, оскільки він розуміє, що такими діями нашкодить собі.

Жодним чином необґрунтовано та не доведено на переконання сторони захисту, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого.

Окрім того, поза увагою слідчого судді залишились обставини, які повинні бути враховані при застосуванні запобіжного заходу в силу ст. 178 КПК України, а саме: підозрюваний має постійне місце проживання, місце роботи, утримує батьків пенсіонерів, позитивно характеризується, та раніше не судимий.

З огляду на викладене, на думку захисника відносно підозрюваного цілком можливо застосувати інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисників, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, виступ прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, та просила залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги з письмовими поясненнями до неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним управлінням Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 20 липня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000533, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

20 липня 2019 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22 липня 2019 року відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 17 вересня 2019 року.

Ухвалою слідчого судді того ж районного суду від 12 вересня 2019 року продовжено строк досудового розслідування даного кримінального провадження до шести місяців, тобто до 20 січня 2020 року.

10 вересня 2019 року старший слідчий в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів у Сері транспорту Слідчого управління Головного управління Національної поліції у Київській області ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_5 строку тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, на 60 днів.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 12 вересня 2019 року клопотання слідчого задоволено.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою, перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою.

Так, під час судового розгляду слідчий суддя, з`ясував, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні згаданого кримінального правопорушення слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.
На об`єктивне переконання і колегії суддів апеляційного суду сукупність всіх даних зазначених в ухвалі слідчого судді дає достатні підстави вважати ймовірним причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, що є підставою для продовження застосування відносно підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування кримінального правопорушення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

За таких умов, всупереч доводам сторони захисту, слідчий суддя, як уважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язує його з ним, тобто підтверджує існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_5 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні слідчим і прокурором доведено існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою, для запобігання зазначеним ризикам.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, колегія суддів приходить до висновку про доведеність органом досудового розслідування ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах провадження відсутні.

Матеріали судового провадження містять докази про існування іншого ризику неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_5 незаконно впливати на свідків та інших причетних до кримінального провадження осіб , який поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишається існувати та вірогідність його настання є досить високою.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на дані про особу підозрюваного, були відомі слідчому судді, враховані ним під час прийняття рішення, та не спростовують висновки суду про те, що останній може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.

Також, на переконання колегії суддів, слідчий суддя при вирішенні клопотання слідчого обґрунтовано врахував те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні неможливо завершити у встановлені строки, оскільки на даний час ще необхідно провести певні слідчі та процесуальні дії, у тому числі, ряд експертиз та слідчий експеримент за участю підозрюваного.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з рішенням судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про продовження підозрюваному ОСОБА_5 строку тримання під вартою, оскільки слідчий і прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують подальше обмеження права останнього на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Продовжуючи ОСОБА_5 строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_5 , під вартою, матеріали судового провадження не містять.

Крім того, слідчим суддею обґрунтовано зазначено про відсутність підстав для визначення підозрюваному розміру застави, з урахуванням положень ч. 4 ст. 183 КПК України.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, з матеріалів провадження не вбачається.

За таких обставин, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 183, 194, 199, КПК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , даних про його особу в їх сукупності, продовжив підозрюваному строк тримання під вартою, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника, навіть з урахуванням усіх викладених у ній доводів, та скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 176 178, 181, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 12 вересня 2019 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів у сфері транспорту Слідчого управління Головного управління Національної поліції у Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_7 , та продовжено підозрюваному ОСОБА_5 строк тримання під вартою до 10 листопада 2019 року включно, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/824/5639/2019 Категорія: ст. 199 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_10 Доповідач: ОСОБА_1