ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/3409/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-кп/818/2444/19 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст.185 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 09 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , без участі потерпілого, належним чином повідомленого про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові дану справу за апеляційною скаргою прокурора на вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 06 2019 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 15 11 2016 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, 14 11 2018 року звільнений по відбуттю строку покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України

визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладенням певних обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_7 покладено на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судово-хімічної експертизи в сумі 628 грн. 04 коп.

Вирішено питання щодо речових доказів відповідно до ст.100 КПК України.

ОСОБА_7 визнаний винним судом та засуджений за те, що він:

11 04 2019 року в період часу з 11:00 год. до 14:00 год., знаходячись в своїй квартирі АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний намір направлений на незаконне заволодіння чужим майном, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за чужий рахунок, таємно викрав мобільний телефон Samsung Galaxy J7, золотистого кольору, вартістю 1410,00 грн., належний ОСОБА_8 , чим спричинив йому матеріальну шкоду на вказану суму.

Вказані дії обвинуваченого кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погодившись з вироком суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржуваний вирок скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, яке виразилося у безпідставному звільненні обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, що потягло за собою невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості; ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

В обґрунтування своїх доводів зазначив про те, що судом першої інстанції, при призначенні обвинуваченому покарання, не було належним чином враховано особу обвинуваченого, конкретні обставини та ступінь суспільної небезпеки злочину.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Прокурор просив задовольнити вимоги апеляційної скарги у повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_7 вважав оскаржуване рішення законним та обґрунтованим.

Потерпілий, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Будь-яких клопотань або заяв, які б перешкоджали розгляду справи, від нього не надходило.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, думку обвинуваченого, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України не перевіряє.

Аналізуючи вирок районного суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, колегія суддів виходить із наступного.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції зазначених вимог дотримався.

Зокрема, дослідив дані про особу обвинуваченого, згідно яких ОСОБА_7 раніше судимий, неодружений, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно.

У якості обставини яка пом`якшує покарання судом враховано щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Такий висновок суду ґрунтувався на свідченнях потерпілого ОСОБА_8 , який зазначив, що у нього відсутні будь-які претензії матеріального та морального характеру до обвинуваченого.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_9 , судом не встановлено.

За таких обставин справи, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого злочину, відомості про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання, призначив покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

Також судом першої інстанції належним чином мотивований висновок про звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

При цьому судом взято до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, сукупність обставин, що пом`якшують покарання, а також відсутність обтяжуючих обставин, відсутність тяжких наслідків вчиненого злочину, примирення обвинуваченого з потерпілим, відсутність з боку потерпілого претензій матеріального та морального характеру, можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання, суд обґрунтовано дійшов висновку про звільнення його від відбування покарання з іспитовим строком.

Обставини, на які посилається прокурор у апеляційній скарзі, перевірялися судом першої інстанції та були враховані при прийнятті рішення.

При цьому, належить врахувати те, що при апеляційному перегляді кримінального провадження прокурор не оспорював, що обвинувачений ОСОБА_7 щиро розкаявся у скоєному злочині та визнав свою вину, що фактично підтверджується сукупністю висновків суду наведених у вироку щодо доцільності звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання на підставі норм 75 КК України.

З огляду на викладене, у суду першої інстанції були законні підстави для застосування норм ст.ст. 75,76 КК України, при призначенні обвинуваченому покарання за ч.2 ст.185 КК України. Такий вид і міра покарання, на думку колегії суддів, будуть достатніми для виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Таким чином, підстав для зміни вироку суду щодо ОСОБА_7 , в частині призначеного йому покарання, при перевірці кримінального провадження в апеляційному порядку колегія суддів не встановила, а тому вважає за необхідне вирок районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного вироку, не вбачається. Тому судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки відповідає вимогам ст.370 КПК України.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Комінтернівського районного суду м.Харкова від 03 06 2019 року по справі щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу прокурора, - залишити без задоволення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст.424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________ ________________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4