Справа № 497/1182/19
Провадження № 1-кс/497/346/19
УХВАЛА
07.08.2019 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна,-

ВСТАНОВИВ:
05.08.2019 року старший слідчий СВ Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна.

З клопотання вбачається, що в ході розслідування кримінального провадження № №0000251 від 05.08.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, було встановлено те, що 04.08.2019 року близько 13:30 години, у своєму персиковому саду, розташованому на південній околиці с.Криничне Болградського району ним застигнуті невідомі хлопці, які без його дозволу збирали у ящики з дерев врожай персиків, та побачивши його з місця події зникли на двох автомобілях.

Дане повідомлення було зареєстроване в ЖЄО № 2342 від 04.08.2019 року та було внесено до ЄРДР 05.08.2019 року за № 0000251, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

При огляді місця події встановлено, наявність на території саду ОСОБА_5 свіжих двох колій автомобілів, чисельні сліди взуття, розкинуті на одному рядку п`ять пластмасових ящиків, два з яких заповнені врожаєм персиків загальною вагою 16,280 кг.

З пояснень ОСОБА_5 , один з автомобілів був марки ВАЗ 21061 р/н НОМЕР_1 , який він встиг сфотографувати на свій телефон.

У цей час в с. Виноградівка Болградського району нарядом ГРПП Болградського ВП був зупинений автомобіль ВАЗ 21061 р/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , разом з пасажиром ОСОБА_7 , яких для з`ясування обставин вищевказаного злочину запрошено до Болградського ВП.

04.08.2019 року при огляді автомобіля ВАЗ 21061 р/н НОМЕР_1 , припаркованого на стоянці перед Болградським ВП, було вилучено зазначений автомобіль, та встановлено, що на ногах у присутнього при огляді ОСОБА_6 обуті кросівки «Humme!», малюнок підошов яких схожий на сліди взуття з малюнком, зафіксованим на місці події, які він добровільно надав органу досудового розслідування.

З показань ОСОБА_6 встановлено, що зазначений автомобіль фактично належить йому, однак зареєстрований за іншою особою. Дійсно 04.08.2019 року, він знаходячись за кермом вказаного автомобіля разом з пасажиром ОСОБА_7 повертаючись з м.Ізмаїл, заїхали у вищевказаний персиковий сад, щоб набрати персиків для дому. Персики набирали у ящики, які знайшли у саду, однак через деякий час до них підійшов, як він здогадався господар саду, тоді вони залишили весь набраний до того часу персик у саду, а самі сіли у автомобіль та поїхали додому.

З метою забезпечення збереження вилучених у кримінальному провадженні предметів, які за обставинами кримінального провадження можуть бути визнані речовими доказами, слідчий просить накласти арешт на вищевказане майно.

Старший слідчий СВ Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання у його відсутності, клопотання підтримує та просить його задовольнити в повному обсязі.

ОСОБА_6 , який є розпорядником майна, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання у його відсутності, та просить вирішити питання щодо накладення арешту на його майно на розгляд суду.

Слідчий суддя перевіривши наданні матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, дійшов висновку щодо часткового задоволення клопотання, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст. 1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

В судовому засіданні встановлено, що 04.08.2019 року до чергової частини Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_5 про те, що 04.08.2019 року невстановлені особи намагалися викрасти врожай персиків з території персикова садочку, розташованого на південній околиці с.Криничне Болградського району, який належить ОСОБА_5 (ЖЄО №2342 від 204.08.2019 року).

Вказані відомості 05.08.2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000251 за попередньою правовою кваліфікацією ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

З протоколу огляду місця події 04.08.2019 вбачається, що в ході цієї слідчої дії з місця події було вилучено п`ять пластмасових ящиків, а також були зафіксовані сліди взуття та дві колії від колес транспортного засобу.

Також з протоколу огляду транспортного засобу ВАЗ 21061 р/н НОМЕР_1 від 04.08.2019 року вбачається, що цей транспортний засіб було вилучено працівниками поліції, також вилучено свідоцтво про реєстрацію даного автомобіля та кросівки, належні ОСОБА_6 .

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження є всі підстави обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, про що свідчать вилучені предмети. Також слідчим доведено, що майно, на яке він просить накласти арешт, буде використано, як доказ у кримінальному провадженні, в тому числі і автомобіль, на якому особи намагалися перевезти викрадене майно.

Але задовольняючи клопотання, слідчий суддя вважає необхідним передати вилучений автомобіль на зберігання болгар І.Г.

Оцінивши обставини визначені ст.ст. 132,170 КПК України, суд дійшов висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим і підлягає частковому задоволенню, так як вищезазначене майно, є речовим доказаом у кримінальному правопорушенні, та вважає необхідним застосувати захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вилученого майна.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 132,170-173,395 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання старшого слідчого СВ Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна - задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000251 від 05.08.2019 року, а саме на:

- п`ять пластмасових ящиків, чорного кольору;

- автомобіль ВАЗ 21061 р/н НОМЕР_1 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ;

- пару кросівок «Humme!».

П`ять пластмасових ящика та кросівки, передати на зберігання до Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області, який розташований за адресою Одеська область м. Болград проспект Соборний, 97.

Автомобіль ВАЗ 21061 р/н НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 передати на зберігання фактичному володільцю ОСОБА_6 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1