Справа № 466/1513/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/813/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 18 березня 2019 року,
з участю прокурора ОСОБА_8 ,

встановила:
цією ухвалою відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В апеляційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 покликається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою.

Крім цього акцентує, що на даний час, до закінчення відбування покарання засудженому залишилося менше шести місяців, що порівняно з загальним терміном покарання є незначним строком.

Звертає увагу на те, що на даний момент, та на час розгляду місцевим судом заяви засудженого про умовно-дострокове звільнення, ОСОБА_6 працевлаштований на виробництві при колонії, на ТзОВ «Фуджікура Аутомотів Україна Львів».

Вважає, що вищенаведені обставини не в повній мірі враховані судом при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання.

Просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 18 березня 2019 року, та постановити нову ухвалу, якою звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного вироком Личаківського районного суду м. Львова від 10 жовтня 2012 року.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.
Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" від 26 квітня 2002 року зазначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Відповідно до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Виходячи з вказаної норми закону, умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Колегія суддів вважає, що процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним і суд першої інстанції, дотримавшись вказаних вимог та вимог закону, всебічно й повно дослідив особу засудженого, який раніше неодноразово судимий, відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину, за період відбуття покарання ОСОБА_6 отримав чотири заохочення і чотири дисциплінарних стягнень.

Наведене, на думку колегії суддів, вказує на відсутність переконливих доказів, які б свідчили, що ОСОБА_6 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відтак, місцевий суд вірно відмовив в задоволенні заяви ОСОБА_6 , оскільки, в даному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення останнього від відбування покарання, так як поведінка засудженого повинна бути зразковою впродовж всього строку відбування покарання.
Виходячи з наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали місцевого суду та задоволення апеляційної скарги захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 .
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
ухвалила:
апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 18 березня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3