Справа № 188/1211/19
Провадження № 1-кп/188/188/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесеному до ЄРДР за № 0000109 від 05.02.2019, що надійшов 03.09.2019 від заступника керівника Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с. Самарське Петропавлівського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта вища, одруженого, на утриманні має малолітню дитину, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 в 20-х числах травня 2018 року, точної дати не встановлено, в мережі Інтернет на невстановленому сайті придбав предмет «Г»-образної форми по своїм зовнішнім ознакам схожий на стартовий пістолет, і, в повній мірі усвідомлюючи, що придбаний ним стартовий пістолет є вогнепальною зброєю, діючи умисно і цілеспрямовано, привласнив його собі, тобто своїми діями вчинив придбання вогнепальної зброї. Після чого переніс його до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та зберігав за вказаною адресою, тим самим вчинив носіння та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу для власного використання з метою самозахисту, чим порушив постанову Верховної Ради України від 17.06.1992 року №2471-ХІІ «Про право власності на окремі види майна», якою затверджено Перелік видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України (додаток №1), ст.39 Закону України «Про Національну поліцію», Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і холощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року, не маючи дозволу, передбаченого Положенням про дозвільну систему, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №576.

27 жовтня 2018 в період часу з 07 годин 15 хвилин по 08 годин 40 хвилин в межах розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000925 від 21.07.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 189 КК України, на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2019 на проведення обшуку території домоволодіння, житлового будинку та інших будівель, транспортних засобів, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_3 в присутності останнього та понятих було проведено обшук вказаного домоволодіння, в ході якого було виявлено та вилучено в спальній кімнаті в шафі для одягу предмет «Г»-подібної форми, по своїм зовнішнім ознакам схожий на пістолет, з надписами «Zoraki MOD 914» з номером НОМЕР_1 .

Предмет схожий на пістолет, вилучений в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_3 , є вогнепальною зброєю - самозарядним пістолетом, переробленим саморобним способом, шляхом видалення з каналу ствола заглушки, що забезпечувала неможливість залишення будь-яким снарядом каналу ствола під час пострілу, з стартового пістолета моделі «Zoraki MOD 914» виробництва Туреччини заводський номер НОМЕР_1 .

Вказаний перероблений пістолет «Zoraki MOD 914» № НОМЕР_1 , придатний до проведення пострілів шумовими та газовими патронами калібру 9 мм Р.А. Knall та сферичних куль, зі сплаву свинцю, діаметром 6 мм, при цьому постріляні набої володіють достатньою вражаючою здатністю.

Таким чином ОСОБА_3 , без передбачених на те законом дозволів незаконно придбав, носив та зберігав вогнепальну зброю, без передбаченого законом дозволу.

Під час досудового слідства 30.09.2019 прокурор Петропавлівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_3 уклали угоду про визнання винуватості відповідно до норми ст. 472 КПК України.

За цією угодою прокурор ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_3 дійшли згоди щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, правової кваліфікації дій підозрюваного як кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України - придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської) без передбаченого законом дозволу, у скоєнні якого підозрюваний беззастережно визнав свою винуватість; щодо покарання у виді позбавлення волі на строк три роки із застосуванням ст. 75 КК України, на підставі якої звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, згідно з цією угодою визначаються судом.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, кримінальних правопорушень невеликої чи середньої тяжкості, тяжких кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, суд бере до уваги правову позицію Європейського суд у з прав людини, висловлену у справі «Natsvlishvili тa Togonidze проти Грузії» за заявою № 9043/05 від 29 квітня 2014 року. Зокрема, у рішенні Суд зазначає, що «угоди про визнання вини, що призводять до засудження, без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобов`язані перевіряти, чи були досягнуті угоди про визнання вини відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, чи уклав підсудний угоду добровільно і свідомо, чи існують докази, які підтверджують визнання підсудним вини в угоді, і чи є умови угоди відповідними» (п.66). Суд (національний), який розглядає таке питання, як правило, зобов`язаний вивчити матеріали справи, перш ніж вирішити, чи затвердити або відхилити угоду про визнання вини. Він також має переконатися в тому, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують визнання обвинуваченим вини в угоді або ж визнавальні свідчення, надані обвинуваченим (п.67).

Судом встановлено в підготовчому судовому засіданні, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке правильно кваліфіковане як придбання, носіння, зберігання вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської) без передбаченого законом дозволу, і згідно зі ст. 12 КК України є тяжким кримінальним правопорушенням, внаслідок якого шкода завдана лише державним та суспільним інтересам. Обвинувачений визнає свою вину у його вчиненні.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені абзацом 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та наслідки її невиконання.

Захисник обвинуваченого не заперечував щодо затвердження угоди про визнання винуватості, вважав, що угода не порушує прав та інтересів обвинуваченого.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, існують фактичні підстави для визнання винуватості, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, характеру і тяжкості обвинувачення, особі обвинуваченого, який раніше не судимий (а.с. 57), має на утриманні двох малолітніх дітей (а.с. 59, 62), за місцем проживання зауважень та скарг від жителів села не надходило (а.с. 61), на обліку у нарколога і психіатра не перебуває (а.с. 64, 65). обставиною, що пом`якшує покарання, є щире каяття, обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено. Приймаючи до уваги обставини справи, особу обвинуваченого, суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості від 30 серпня 2019 року, призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання у виді позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування узгодженого сторонами покарання, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 та ч.3 ст.76 КК України.

Потерпілих від даного кримінального правопорушення немає.

Майнової шкоди кримінальним правопорушенням не завдано. Цивільний позов не заявлено.

Речовий доказ перероблений пістолет «Zoraki MOD 914» заводський № НОМЕР_1 , що зберігається в камері схову речових доказів Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (а.с. 29), слід знищити.

Процесуальні витрати на проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 1144,00 гривень, підтверджені довідкою експертної установи (а.с. 20), слід на підставі ч.2 ст.124 КПК України стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався і підстав для його обрання немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 368-376, 468-476, 392-395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, яку 30.08.2019 уклали прокурор Петропавлівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ перероблений пістолет «Zoraki MOD 914» заводський № НОМЕР_1 знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) гривні 00 копійок.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1