22.11.2019
Провадження № 1-кп/331/18/2019
Єдиний унікальний номер 331/5882/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2019 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжя у залі суду кримінальні провадження № 0002408 від 15.07.2015 року, № 0000170 від 14.01.2016 року, № 0003454 від 25.07.2016 року, № 0001288 від 29.04.2017 року, № 0001309 від 30.04.2017 року, № 0001738 від 07.06.2017 року, № 0002079 від 04.09.2017 року, № 0002362 від 18.09.2018 року, № 0002419 від 23.12.2018 року, № 0000645 від 17.04.2019 року, № 0001435 від 03.05.2019 року, № 0000966 від 02.06.2019 року з обвинувальними актами у відношенні обвинуваченого
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Запоріжжя, українця, громадянина України, не одруженого, не працевлаштованого, який не має постійного місця реєстрації, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 16.12.1998 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.140 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 20.03.2000 по відбуттю строку покарання;

- 08.09.2000 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 141 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 26.12.2000 Хортицьким районним судом м.Запоріжжя за ч.3 ст.140, ч.2 ст.17, ч.3 ст.140, ч.3 ст.42 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі;

- 02.04.2007 Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.309 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком 1 рік;

- 04.12.2007 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.263 КК України до штрафу у сумі 850 гривень;

- 17.12.2008 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.321 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі;

- 03.06.2009 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.309 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 24.03.2011 р. умовно-достроково; не відбутий термін 6 місяців 8 днів;

- 20.02.2013 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 185, ч. 1, 2 ст.263, ч.2ст. 309 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 12.06.2014 року умовно-достроково, не відбутий термін 3 місяці 29 днів;

- 05.11.2015 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі з випробувальним терміном на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України;

- 30.05.2016 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України до 4 місяців арешту;

- 10.01.2018 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 6 місяців арешту. 21.03.2018 звільнений по відбуттю строку покарання;

- 22.08.2019 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст.185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

06.07.2015 року приблизно об 11 годині 00 хвилин ОСОБА_3 , будучи особою, раніше судимою за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята та непогашена у встановленому законом порядку, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, будучи впевненим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, знаходячись в приміщенні торгового залу магазину «Брусничка» TOB «Український рітейл», розташованому за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 148, шляхом вільного доступу, таємно викрав з торгової полиці магазину «Брусничка» TOB «Український рітейл» товар, сховавши його під підклад куртки, яка знаходилась у нього в руках, а саме: шампунь «H&S» 400 мл, у кількості двох одиниць, вартістю 97 гривень 55 копійок, за одиницю товару, а всього майна на загальну суму 195 гривень 10 копійок, після чого зник з місця скоєння злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Крім того, 15.07.2015 року приблизно о 13 годині ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, будучи впевненим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, знаходячись у приміщенні торгового залу магазину «Брусничка» TOB «Український рітейл», що розташований за адресою: м. Запоріжжя пр. Соборний буд. 148, таємно, шляхом вільного доступу, викрав з торгової полиці товар, який належить ТОВ «Український рітейл», а саме: жувальну гумку «Dirol Для неї» у кількості 54 штук, вартістю 13 гривень 59 копійок за одиницю товару, а всього майна на загальну суму 733 гривень 86 копійок. Сховавши товар під куртку, ОСОБА_3 викинув порожні упаковки у приміщенні торгового залу та направився до виходу з магазину. В цей час злочинні дії ОСОБА_3 були помічені співробітником служби охорони магазину, який в той момент, коли ОСОБА_3 пройшов касову зону та направився до виходу, зробив останньому попередження та став вимагати, щоб той припинив свої злочинні дії, зупинився та повернув не оплачений товар. На законні вимоги охоронця магазину ОСОБА_3 не відреагував та, чітко усвідомлюючи, що його злочинні дії помічені робітниками магазину та мають відкритий характер, на досягнутому не спинився та продовжив вчиняти злочин, вибіг з магазину на проспект Соборний та намагався втекти в невідомому напрямку, утримуючи при собі не оплачений товар. На вулиці ОСОБА_3 був затриманий охороною магазину.
Крім того, 14.01.2016 року приблизно о 10 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись у тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, знаходячись на 2 поверсі «Будинку побуту», а саме - приміщенні фото салону «Колорит» за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 111, шляхом вільного доступу, скориставшись неуважністю потерпілої ОСОБА_9 , з системного блоку комп`ютера таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_9 , а саме: мобільний телефон «Sony Xperia Z3», імеі № НОМЕР_1 , в корпусі чорного кольору, вартістю 14000 гривень, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму та з місця вчинення злочину зник.

Крім того, 25.07.2016 року приблизно о 10 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись в приміщенні магазину «Karter», що розташований на четвертому поверсі в ТЦ «Україна» за адресою: м. Запоріжжя пр. Соборний, буд. 147, діючи повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та переконавшись, що його дій ніхто не бачить, таємно викрав чоловічі брюки «GIO» у кількості двох одиниць та чоловічі брюки «LEO» у кількості однієї одиниці, вартістю 650 гривень кожні, спричинивши потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 1950 гривень.

Крім того, 05.06.2017 року, приблизно о 11 годині 20 хвилин. ОСОБА_3 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись у тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, знаходячись у приміщенні магазину «Спортмастер» за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 146, шляхом вільного доступу, скориставшись неуважністю адміністратора магазину, з торгових полиць, таємно викрав майно, яке належить TOB «Спортмастер-Україна», а саме: сандалі жіночі «FIRECAMP FLEECE», вартістю 1759 гривень 20 копійок за одну пару. Таким чином, у результаті злочинних дій ОСОБА_3 спричинив TOB «Спортмастер Україна», матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, 06.06.2017 року, приблизно о 11 годині 15 хвилин ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись у тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, знаходячись у приміщенні магазину «Спортмастер» за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 146, шляхом вільного доступу, скориставшись неуважністю адміністратора магазину, з торгових полиць, таємно викрав майно TOB «Спортмастер-Україна», а саме: кросівки «Nike», вартістю 2239 гривень 20 копійок за одну пару, без урахування ПДВ; сандалі жіночі «Merrell», вартістю 1839 гривень 20 копійок за одну пару, без урахування ПДВ, а всього майна на загальну суму 4078 гривень 40 копійок. Своїми умисними діями ОСОБА_3 спричинив TOB «Спортмастер Україна» матеріальну шкоду па вказану суму.

Крім того, 15.06.2017 року, приблизно о 10 годині 10 хвилин ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись у тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, знаходячись у приміщенні магазину «Спортмастер» за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 146, шляхом вільного доступу, скориставшись неуважністю адміністратора магазину, з торгових полиць таємно викрав майно TOB «Спортмастер-Україна», а саме: сандалі жіночі «Outventurc» вартістю 1249 гривень 17 копійок за одну пару, без урахування ПДВ. Своїми умисними діями ОСОБА_3 спричинив TOB «Спортмастер Україна» матеріальну шкоду па вказану суму.

Крім того, 29.07.2017 року, приблизно о 14 годині 50 хвилин, ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись у тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, знаходячись у приміщенні магазину «Спортмастер» за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 146, шляхом вільного доступу, скориставшись неуважністю адміністратора магазину, з торгових полиць таємно викрав майно TOB «Спортмастер-Україна», а саме: сандалі жіночі «Columbia», вартістю 1759 гривень 20 копійок, за одну пару, без урахування ПДВ. Своїми умисними діями ОСОБА_3 спричинив TOB «Спортмастер Україна» матеріальну шкоду па вказану суму.

Крім того, 04.09.2017 року приблизно о 13 годині ОСОБА_3 , знаходячись в магазині «A.S.B.», розташований за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу з шафи магазину викрав рюкзак марки «Kite», вартістю 954 грн. 90 коп., тобто майно, яке належить ОСОБА_11 , та яке виніс за межі магазину не розплатившись за нього. Після цього ОСОБА_3 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 954 грн. 90 коп..

Крім того, 18.09.2018 року приблизно об 11 годині 20 хвилин ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись у приміщенні магазину «Монпас`є», розташованого у ТЦ «Україна» за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 147, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу з полиці касової зони таємно викрав майно, що належить ОСОБА_12 , а саме: мобільний телефон «Huawei P Smart Plus», чим спричинив ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 6996 гривень 67 копійок.

Крім того, 23.12.2018 року приблизно о 10 год. 55 хв., ОСОБА_13 , знаходячись в приміщенні торгівельного залу магазину ТОВ «АТБ-Маркет» «Продукти-091», який розташований за адресою: м. Запоріжжя бул. Будівельників, буд. 4, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, будучі впевненим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, повторно, таємно намагався викрасти з полиці торгівельного залу майно ТОВ «АТБ Маркет» «Продукти-091», а саме: шоколад молочний «Milka» 300 г. з начинкою зі смаком ванілі та печивом «Орео» у кількості 6 одиниць, вартістю 63 гривень 83 копійок за одиницю товару на загальну суму 382 гривень 98 копійок; шоколад молочний «Milka» 300 г. з цілими лісовими горіхами, молочною та карамельною начинками у кількості 3 одиниць, вартістю 66 гривень 25 копійок за одиницю товару, на загальну суму 198 гривень 75 копійок, а всього майна на загальну суму 581 гривень 73 копійок. Після чого ОСОБА_13 сховав зазначений товар у рюкзак, який був при ньому та, пройшовши касову зону, не розплатившись за вказаний товар, намагався покинути приміщення магазину «АТБ-Маркет», однак не довів злочин до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками магазину та в подальшому переданий працівникам поліції.

Крім того, 14.04.2019 року приблизно о 13 годині 30 хвилин, ОСОБА_14 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись в приміщенні магазину «Моя техніка», що розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Інженера Преображенського, буд. 13, діючи умисно, повторно з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, будучи впевненим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, таємно викрав з торгівельного стенду електронний блендер марки «Silver Crest» вартістю 650 гривень, який належить ФОП ОСОБА_15 , чим спричинив потерпілому матеріальні збитки на вказану суму.

Крім того, 21.04.2019 року о 10 годині 10 хвилин ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, із корисливих мотивів, знаходячись в приміщенні магазину «Кокон», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, 114, будучи впевненим, що його дії ніхто не помітить, в той час поки продавець ОСОБА_16 відволіклась, шляхом вільного доступу з торгових стелажів таємно викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_17 , на загальну суму 4 910 грн. 00 коп., а саме:

- нічну сорочку «Cocoon secret», артикул CОC-7018, у кількості двох штук, вартістю 550 грн. за одиницю товару, загальною вартістю 1100 грн.

- нічну сорочку «Cocoon secret», артикул СОС-6009, у кількості трьох штук, вартістю 550 грн. за одиницю товару, загальною вартістю 1650 грн.

- нічну сорочку «Cocoon secret», артикул 4034-GAG, у кількості двох штук, вартістю 450 грн. за одиницю товару, загальною вартістю 900 грн.

- туніку на байці «Vienetta зірка», розмір L, вартістю 480 грн.

- туніку на байці «Vienetta зірка», розмір XL, вартістю 480 грн.

- нічну сорочку на байці «Vienetta зірка», розмір 11-12, вартістю 300 грн.

Вказане майно ОСОБА_3 склав до свого спортивного рюкзаку та разом з вказаним майном покинув приміщення зазначеного магазину, не сплативши за товар.

Крім того, 25.05.2019 року приблизно о 09 годині 30 хвилин ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись в приміщенні магазину «Веселка», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Лахтинська, буд. 6, таємно викрав з вішака-вітрини майно, що належить ОСОБА_18 , а саме: шорти дитячі джинсові в кількості 8 штук, вартістю 180 гривень за одиницю товару, чим спричинив потерпілій матеріальний збиток на загальну суму 1440 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у вчиненні усіх вказаних вище епізодів злочинів, окрім епізоду від 15.07.2015 року, визнав повністю, розкаявся та пояснив суду, що дійсно у 2015 році він вчинив декілька крадіжок із магазинів « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а також у ТЦ Україна та у будинку побуту, де викрав мобільні телефони продавців, коли вони не слідкували за своїми речами. Також повністю визнав себе винним за епізодами крадіжок одягу та взуття у магазині «Спортмастер», Також зазначив суду, що дійсно вчиняв крадіжки у 2018 та 2019 році у магазинах Хортицького району м. Запоріжжя. Повністю визнав цивільні позови, заявлені представником потерпілого ТОВ «Спортмастер Україна», а також ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .. В той же час зазначив, що не згоден із кваліфікацією своїх дій за епізодом відкритого викрадення майна із магазину «Брусничка» 15.07.2015 року, вказавши, що дійсно він був у приміщенні цього магазину та скористався тим фактом, що у торгівельному залі не було покупців та охорони, взяв два блоки жувальної гумки та сховав під одяг. Крім того, він взяв пляшку пива та хотів пройти через касу, сплативши тільки за алкоголь. Коли він стояв у черзі, він побачив, що охорони біля турнікету немає, тоді він залишив пляшку пива у торгівельному залі та попрямував на вихід через турнікет, трохи прискоривши крок. На вулиці він швидко пішов по дорозі, але його наздогнали працівники магазину та повели назад до приміщення торгівельного залу, після чого викликали працівників поліції. На момент, коли він виходив із приміщення магазину, він не чув ніяких криків та не бачив, що за ним хтось біжить. Наполягав на тому, що охоронці його наздогнали далеко від приміщення магазину, цей злочин він вчинив таємно, а не відкрито.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_12 пояснила, що вона працює продавцем у магазині «Монпас`є», який розташований у ТЦ Україна. Пам`ятає, що 18.09.2018 року вона перебувала на своєму робочому місці. Приблизно о 11.30 годин вона працювала із клієнтом та відволіклась. Через деякий час вона стала шукати свій мобільний телефон, але не знайшла. Телефон перебував поруч із касовим апаратом та зник. На відеозаписі із камер спостереження було зафіксовано чоловіка, який перебував у приміщенні магазину та викрав телефон. Свій телефон вона оцінює у 7000 грн.

Потерпіла ОСОБА_19 у судовому засіданні пояснила, що вона має магазин побутової техники за адресою: АДРЕСА_3 . 14.04.2018 їй зателефонували продавці та повідомили про крадіжку блендера. Вона викликала працівників поліції, однак викрадене майно їй повернуто не було.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_17 пояснила, що вона має у власності магазин «Кокон». Пам`ятає, що у січні 2019 року до неї у магазин прийшов чоловік та став роздивлятися товар та щось приміряв із одягу, але нічого не придбав. Після його уходу вона виявила пропажу однієї піжами, але не була впевнена, що крадіжку вчинив цей чоловік. Пізніше цього чоловіка вона бачила ще два рази у своєму магазині. Далі, 21.04.2019 він знову прийшов, на той момент продавець відволіклась, розмовляла по телефону з приводу ціни на товар, а цей момент чоловік вчинив крадіжку нічних сорочок та піжам. Нічого із викраденого їй повернути не було.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження інших доказів по справі через повне визнання обвинуваченим обставин скоєння епізодів злочинів від 06.07.2015 року, 14.01.2016 року, 25.07.2016 року, 05.06.2017 року, 06.06.2017 рок, 15.06.2017 року, 29.07.2017 року, 04.09.2017 року, 18.09.2018 року, 23.12.2018 року, 14.04.2019 року, 21.04.2019 року, 25.05.2019 року, оскільки ці обставини ніким не оспорюються.
За епізодом відкритого викрадення майна у магазині «Брусничка» TOB «Український рітейл» від 15.07.2015 року провина ОСОБА_3 підтверджуться наступними доказами.

Так, допитана у судовому засіданні представник ТОВ "Український рітейл» ОСОБА_20 пояснила, що з приводу обставин крадіжки із їх магазину у 2015 році вона особисто нічого не знає. Разом із нею керівництво магазину здійснює її заступник ОСОБА_21 . У них в магазині охоронець зазвичай сидить біля монітору та за допомогою камер спостереження слідкує за діям покупців у торгівельному залі. Коли він помічає щось підозріле, то виходить до торгівельного залу та зупиняє покупця, який не сплачує за товар. Якщо покупець погоджується сплатити, працівників поліції вони не викликають. У приміщенні торгового залу встановлені декілька камер спостереження.

Свідок ОСОБА_22 у судовому засіданні пояснила, що вона працювала касиром у магазині Брусничка», з приводу крадіжки у 2015 році вона нічого не пам`ятає, оскільки такі крадіжки у них відбуваються часто. Ймовірно вона могла брати участь у якихось слідчих діях, але яких саме не пам`ятає.

Крім того, провина ОСОБА_3 за епізодом відкритого викрадення майна підтверджується наступним письмовими доказами:

-заявою представника ТОВ «Український Рітейл» ОСОБА_20 з проханням притягнути до відповідальності ОСОБА_3 , який 15.07.2015 року заволодів майном магазину «Брусничка» на суму 733,86 грн (т. 1 а.с. 141);

-довідкою щодо вартості викраденого майна, яка складає 733, 86 грн ( т.1 а.с. 142)

-протоколом огляду місця події від 15.07.2015 (т.1 а.с. 143-144), згідно якого було оглянуто службове приміщення магазину «Брусничка», у якому знаходився чоловік, який представився як ОСОБА_3 , біля нього на столі лежить чоловіча куртка із підкладом, який розірваний. Під час огляду ОСОБА_3 дістав з-під підкладу власної куртки жувальні гумки «Дирол» у кількості 54 штуки.

-відеозаписом із камер спостереження, який був продемонстрований у судовому засіданні, згідно якого на відео зафіксовано момент, коли ОСОБА_3 перебуває у торгівельному залі магазину «Брусничка» та ховає під куртку жувальні гумки. Потім підходить до каси із пляшкою пива та стоїть у черзі, далі ОСОБА_3 підходить до виходу із магазину через турнікет, не проходячи через касу, після чого підходить до дверей магазину. У цей момент до турнікету підбігають двоє чоловіків, ОСОБА_3 обертається та починає бігти через вхідні двері на вулицю, двоє чоловіків його переслідують.

У судовому засіданні обвинувачений наполягав на тому, що у момент виходу із магазину «Брусничка» він не чув ніяких криків чи інших зауважень від працівників магазину, те, що його наздоганяють охоронці, він помітив, коли вже далеко відійшов від приміщення магазину, тому вважає, що його дії не набули відкритого характеру.

Однак, суд не погоджується із такими доводами обвинуваченого, оскільки відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у злочинах проти власності» № 10 від 06.11.2009 року крадіжку і грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним. Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від обставин справи як закінчений чи незакінчений замах на вчинення відповідного злочину. Закінченим замахом на крадіжку є дії особи, яка викрала майно, але одразу була викрита. Дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж, а в разі застосування насильства чи висловлювання погрози його застосування залежно від характеру насильства чи погрози як грабіж чи розбій.

Так, у судовому засіданні встановлено та підтверджується відеозаписом подій, що у момент перебування ОСОБА_3 у приміщенні магазину «Брусника» біля входу із викраденим товаром його дії були помічені охоронцями магазину, які підбігли до виходу з метою зупинити крадія, у цей момент ОСОБА_3 повертається обличчям до охоронців, бачить їх, після чого починає швидко бігти у бік виходу через вхідні двері, охоронці біжуть за ним. Суд зауважує, що відстань між ОСОБА_3 та охоронцями була невеликою, що давало можливість обвинуваченому помітити їх та почути їх крики та зауваження, але обвинувачений не відмовився від вчинення злочину та свої неправомірні дії не припинив, та вибіг на вулицю, перетнувши проїзну частину пр.. Соборного, де і був у подальшому затриманий. Тому, суд розцінює пояснення ОСОБА_3 неправдивими та такими, що спрямовані на уникнення останнім кримінального покарання за вчинене.

За таких обставин, дослідивши усі докази у їх сукупності за епізодом вікритого викрадення майна TOB «Український рітейл», суд доходить висновку про винуватість ОСОБА_3 у його вчиненні.
Оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні зазначених вище епізодах злочинів, поза розумним сумнівом, знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду.
Дії ОСОБА_3 за епізодами злочинних дій від 06.07.2015 року, 15.07.2015 року, 14.01.2016 року, 25.07.2016 року, 05.06.2017 року, 06.06.2017 року, 15.06.2017 року, 29.07.2017 року, 04.09.2017 року, 18.09.2018 року, 23.12.2018 року, 14.04.2019 року, 21.04.2019 року, 25.05.2019 року необхідно кваліфікувати:
- за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно;
- за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, не доведена до кінця з причин, які не залежали від волі особи, яка його вчинила;
- за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, що виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно.

Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні інших епізодів правопорушення, що полягає у таємному викраденні чужого майна, вчинених повторно, за наступних обставин:

29.04.2017 року приблизно о 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 знаходячись в торгівельних рядах ринку «Анголенко» по вул. Жуковського, б. 32 в м. Запоріжжя, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, скориставшись неуважністю ОСОБА_23 та тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з сумки останньої, таємно викрав майно ОСОБА_23 , а саме: мобільний телефон «Samsung g5», вартість якого згідно висновку експерта №10-1478 від 20.10.2017 р., становить 2538 гривень 33 копійок, чим спричинив ОСОБА_23 матеріальну шкоду на вказану суму.

30.04.2017 року о 12-00 годині, ОСОБА_3 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись у тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, знаходячись в торгівельних рядах ринку «Анголенко», по вул. Жуковського, б. 36 в м. Запоріжжя, скориставшись неуважністю потерпілої ОСОБА_24 , шляхом вільного доступу, з сумки, таємно викрав майно, що належить ОСОБА_25 , а саме: мобільний телефон «Samsung Galaxy J5», вартість якого, згідно висновку правобережної товарної біржі, склала 3500 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_25 , матеріальну шкоду па вказану.

06.06.2017 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись на зупинці громадського транспорту «пл. Інститутська» в м. Запоріжжя, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, скориставшись неуважністю ОСОБА_26 та тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з правого карману шортів останнього, таємно викрав майно ОСОБА_26 , а саме: мобільний телефон «Iphone 5s», вартість якого згідно висновку експерта №10-1475 від 20.10.2017, становить 4183 гривень 33 копійок, чим спричинив ОСОБА_26 матеріальну шкоду на вказану суму.

07.06.2017 року о 11-30 годині, ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, знаходячись в торгівельному залі магазину «Україночка», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перша Ливарна, 40 скориставшись неуважністю потерпілого ОСОБА_27 шляхом вільного доступу, з сумки таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_27 а саме: мобільний телефоп «Lenovo С920», вартість якого, згідно висновку експерта № 10-1477 від 23.10.2017 року, складає 1333 гривен, чим спричинив потерпілій ОСОБА_28 , матеріальну шкоду на вказану суму.

11.06.2017 року о 12-00 годині, ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись у тому що за його злочинними діями ніхто неспостерігає, знаходячись в торгівельних рядах ринку «Анголепко». по вул. Жуковського, буд.32 в м. Запоріжжя, скориставшись неуважністю потерпілої ОСОБА_29 шляхом вільного доступу, з жіночої сумки, таємно викрав майно, що належить ОСОБА_29 , а саме: мобільний телефон «LG D 295», вартість якого, згідно висновку експерта № 10-1474 від 23.10.2017. складає 1283 гри. 33 коп., чим спричинив потерпілій ОСОБА_29 , матеріальну шкоду на вказану суму.

14.06.2017 року приблизно о 10 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись в торгівельних рядах ринку «Анголенко», по вул. Жуковського, б. 32 в м. Запоріжжя, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, скориставшись неуважністю ОСОБА_30 та тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з жіночої сумки останньої таємно викрав майно ОСОБА_30 , а саме: мобільний телефон «Lenovo А 6010», вартість якого згідно висновку експерта №10-1481 від20.10.2017 р. становить 1566 гривень 67 копійок, чим спричинив ОСОБА_31 матеріальну шкодуна вказану суму.

15.06.2017 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись в салоні маршрутного таксі №67, яке прямувало з зупинки громадського транспорту «вул. Фортечна» до ЗГТ «вул. Базарна» в м. Запоріжжя, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, скориставшись неуважністю ОСОБА_32 та тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з лівого карману кофти останнього, таємновикрав майно, що належить ОСОБА_32 , а саме: мобільний телефон «ASUS TOOJ», вартість якого згідно висновку експерта №10-1480 від23.10.2017 р. становить 1433 гривень 33 копійок, чим спричинив ОСОБА_32 матеріальну шкоду на вказану суму.

27.06.2017 року, приблизно об 11 годині 40 хвилин, ОСОБА_3 знаходячись в салоні маршрутного таксі №89, на зупинці громадського транспорту «Лахті» в м. Запоріжжя, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, скориставшись неуважністю ОСОБА_33 та тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з сумки останньої, таємно викрав майно, що належить ОСОБА_33 , а саме: мобільний телефон «Samsung Galaxy J3», вартість якого згідно висновку експерта №10-1524 від 25.10.2017 р., становить 2466 гривень 67 копійок, чим спричинив ОСОБА_33 матеріальну шкоду на вказану суму.

02.07.2017 року об 11-00 юдині. ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись у тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, знаходячись в торгівельних рядах ринку «Анголенко», по вул. Жуковського, буд.32 в м. Запоріжжя, скориставшись неуважністю потерпілої ОСОБА_34 шляхом вільного доступу, з рюкзаку, таємно викрав майно, що належить ОСОБА_35 а саме: мобільний телефон «Meizu M3S», вартість якого, згідно висновку експерта №10-1476 від 23.10.2017 року складає 2466 гривень 67 коп., чим спричинив потерпілій ОСОБА_36 матеріальну шкоду на вказану суму.

26.07.2017 року о 11-40 годині, ОСОБА_3 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись у тому що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, знаходячись в маршрутному таксі яке прямувало з зупинки громадського транспорту «ТЦ Україна» до ЗГТ «Лахті», скориставшись неуважністю потерпілої ОСОБА_37 шляхом вільного доступу, з сумки, останньої викрав манно, що належить ОСОБА_38 , а саме: мобільний телефон «Samsung Galaxy J5», вартісно 5000 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_38 , матеріальну шкоду на вказану суму.

07.08.2017 року, приблизно о 08 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 знаходячисьв салоні маршрутного таксі №67, яке прямувало з зупинки громадського транспорту«вул. Базарна» до зупинки громадського транспорту «театр Магара» в м. Запоріжжя, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, скориставшись неуважністю ОСОБА_39 та тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з карману брюк останнього, таємно викрав майно, що належить ОСОБА_40 а саме: мобільний телефон «Хіаomі Redmi 4 Pro Ргіте», вартість якого згідно висновку експерта №10-1530 від 27.10.2017 р., становить 3033 гривень 33 копійок, чим спричинив ОСОБА_39 матеріальну шкоду на вказану суму.

27.08.2017 року приблизно о 12 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 знаходячись в салоні трамваю, який прямував з зупинки громадського транспорту «вул. Базарна» до зупинки громадського транспорту «Трампарк» в м. Запоріжжя, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, скориставшись неуважністю ОСОБА_41 та тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з сумки останньої, таємно викрав майно, що належить ОСОБА_42 а саме: мобільний телефон «Хіаоmі Redmi 3», вартість якого згідно висновку експерта №10-1531 від 27.10.2017 р., становить 2766 гривень 67 копійок, чим спричинив ОСОБА_43 матеріальну шкоду на вказану суму.

05.09.2017 року приблизно о 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись в торгівельних рядах ринку «Анголенко», по вул. Базарна в м. Запоріжжя, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, скориставшись неуважністю ОСОБА_44 та тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з сумки останньої, таємно викрав майно, що належить ОСОБА_45 а саме: мобільний телефон «Samsung J500». вартість якого згідно висновку експерта №10-1528 від 27.10.2017 р. становить 2500 гривень 00 копійок, чим спричинив ОСОБА_46 матеріальну шкоду на вказану суму.

10.09.2017 року приблизно об 11 годині 45 хвилин, ОСОБА_3 знаходячись в торгівельних рядах ринку «Анголенко». по вул. Жуковського, б. 32 в м. Запоріжжя маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, скориставшись неуважністю ОСОБА_47 та тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з кишені останнього, таємно викрав майно, що належить ОСОБА_48 , а саме: мобільний телефон «Lenovo А850». вартість якого згідно висновку експерта №10-1527 від 23.10.2017 р. становить 1600 гривень 00 копійок, чим спричинив ОСОБА_48 матеріальну шкоду на вказану суму.

17.09.2017 року приблизно о 12 годині 00 хвилин ОСОБА_3 , знаходячись в торгівельних рядах ринку «Анголенко», по вул. Жуковського, б. 32, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, скориставшись неуважністю ОСОБА_49 та тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з сумки останньої, таємно викрав майно, що належить ОСОБА_50 , а саме: мобільний телефон «Lenovo А6000». вартість якого згідно висновку експерта №10-1526 від 25.10.2017 р. становить 1800 гривень 00 копійок, чим спричинив ОСОБА_50 матеріальну шкоду на вказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою причетність до скоєння зазначених злочинів в судовому засіданні заперечив та пояснив, що вказаних злочинів він не вчинював, потерпілих цих не бачив та не знає. Взяти провину на себе його умовили працівники поліції, які пообіцяли йому вирішити питання зі зменшенням строку покарання. Участь у слідчому експерименті він брав за примушуванням працівників поліції, які вказували йому адреси місць ймовірно вчинених злочинів та приводили фотографуватися у тих місцях. Крім того, йому не дали захисника під час проведення цих слідчих дій.

На підтвердження провини обвинуваченого ОСОБА_3 стороною обвинувчення було надано наступні докази.

За епізодом від 29.04.2017:
Потерпіла ОСОБА_23 у судовому засіданні пояснила, що 29.04.2017 у денний час вона прийшла на ринок ОСОБА_51 , ходила по рядах та роздивлялась товар, коли почула, що хтось штовхнув її ззаду, при цьому її сумка з`їхала з плеча. Через деякий час вона помітили, що зник її телефон Самсунг. Вона намагалась розшукати свій телефон, питала у продавців, які їй повідомили, що часто бачать на ринку чоловіка, який вчинає крадіжки. Цього чоловіка вона описувала слідчому, однак його не приводили для впізнання. Хто саме вчинив крадіжку її телефона, вона не пам`ятає.

Крім того суду надано письмові документи:

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 29.04.2017 року, з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_23 просить притягнути до відповідальності невідому особу, яка 29.04.2017 року на ринку ОСОБА_51 викрала її телефон Самсунг, при цьому будь-які ознаки зовнішності підозрюваної особи не наводить (т. 4 а.с. 134-135)

-протокол пред`явлення особи для впізнання від 04.10.2017 року, згідно якого свідок ОСОБА_52 , впізнав особу під № 1 як чоловіка, у якого він 29.04.2017 року придбав мобільний телефон «Самсунг» ( т.4 а.с. 136-138)

Однак, аналізуючи вказаний доказ суд враховує, що згідно ст.. 228 КПК України перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо зясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Якщо особа заявляє, що вона не може назвати прикмети, за якими впізнає особу, проте може впізнати її за сукупністю ознак, у протоколі зазначається, за сукупністю яких саме ознак вона може впізнати особу. Забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути предявлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети цієї особи.

Частиною 6 зазначеної статті передбачено, що за необхідності впізнання може провадитися за фотознімками, матеріалами відеозапису з додержанням вимог, зазначених у частинах першій і другій цієї статті. Проведення впізнання за фотознімками, матеріалами відеозапису виключає можливість у подальшому пред`явлення особи для впізнання. Фотознімок з особою, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими фотознімками, яких повинно бути не менше трьох. Фотознімки, що предявляються, не повинні мати різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення. Особи на інших фотознімках повинні бути тієї ж статі і не повинні мати різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягає впізнанню.

Як вбачається зі змісту протоколу свідок ОСОБА_53 не вказував ознаки зовнішності, за якими він впізнав особу, яка приносила йому на продаж мобільний телефон. Крім того, у протоколі не вказано анкетні дані осіб, які зображені на фотографіях, які пред`являлись свідку, а слідчим лише скаладена довідка без дати із вказівкою їх даних, що ставить під сумнів достовірність проведеної слідчої дії.

Судом неодноразово викликався у судове засідання свідок ОСОБА_53 , однак судові виклики за вказаною прокурором адресою він не отримав, ухвали про його примусовий привід виконані не були через відсутність свідка за місцем проживання, ухвала суду про зобов`язання прокурора надати суду докази обвинувачем була проігнорована. Таким чином, у судовому засіданні перевірити правильність проведеної слідчої дії за участю свідка не вдалося, з`ясувати у судовому засіданні, обставини придбання ним мобільного телефону також не виявилось можливим.

Суд, оцінюючи зазначені докази за даним кримінальним провадженням на відповідність їх вимогам КПК, враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.12.2012 року). Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (рішення у справі «Вєренцов проти України`від 11.04.2013).

Оскільки безпосередньо викрадене майно не було відшукано у свідка та не було ним видано, а також не було повідомлено місце перебування, прокурором не було забезпечена явка свідка для допиту у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що протокол пред`явлення особи для впізнання є сумнівним доказом, тому не може бути покладений в основу обвинувального вироку у зв`язку із відсутністю інших доказів та відсутностю засобів для перевірки його достовірності та точності.

-висновок експерта № 10-1478 від 20.10.2017 року, згідно якого вартість мобільного телефону «Самсунг» складає 2538, 33 гривень. ( т.4 а.с. 142- 144).

Інших доказів за вказаним епізодом злочинної діяльності суду не надано.

За епізодом від 30.04.2017:
Потерпіла ОСОБА_54 у судовому засіданні прояснила, що 30.04.2017 у денний час вона прийшла на ринок ОСОБА_51 , ходила по рядах та роздивлялась товар, на руках у неї була її малолітня дитина, а сумка із телефоном висіла на спині. Через деякий час вона помітила, що її сумка розтібнута та зник її телефон Самсунг. Хто саме вчинив крадіжку її телефона, вона не знає, телефон їй повернуто не було.

Крім того суду надано письмові документи:

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 30.04.2017 року, з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_55 , просить притягнути до відповідальності невідому особу, яка 30.04.2017 року на ринку ОСОБА_51 викрала її телефон Самсунг, при цьому будь-які ознаки зовнішності підозрюваної особи не наводить (т. 4 а.с. 146-147)

-протокол пред`явлення особи для впізнання від 04.10.2017 року, згідно якого свідок ОСОБА_52 , впізнав особу під № 2 як чоловіка, у якого він 30.04.2017 року придбав мобільний телефон «Самсунг» ( т.4 а.с. 148-150)

Однак, аналізуючи вказаний доказ суд враховує вимоги ст.. 228 КПК України, які викладені вище та зазначає, що зі змісту протоколу видно, що свідок ОСОБА_53 не вказував ознаки зовнішності, за якими він впізнав особу, яка приносила йому на продаж мобільний телефон. Крім того, у протоколі не вказано анкетні дані осіб, які зображені на фотографіях, які пред`являлись свідку, а слідчим лише складена довідка без дати із вказівкою їх особистих даних, що ставить під сумнів достовірність проведеної слідчої дії.

Судом неодноразово викликався у судове засідання свідок ОСОБА_53 , однак судові виклики за вказаною прокурором адресою він не отримав, ухвали про його примусовий привід виконані не були через відсутність свідка за місцем проживання, ухвала суду про зобов`язання прокурора надати суду докази обвинувачем була проігнорована. Таким чином, у судовому засідання перевірити правильність проведеної слідчої дії за участю свідка, який впізнавав ймовірного злочинця за спливом шести місяців після подій, не вдалося, з`ясувати у судовому засіданні обставини придбання ним мобільного телефону також не виявилось можливим.

Суд, оцінюючи зазначені докази за даним кримінальним провадженням на відповідність їх вимогам КПК, враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.12.2012 року). Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (рішення у справі «Вєренцов проти України`від 11.04.2013).

Оскільки безпосередньо викрадене майно не було відшукано у свідка та не було ним видано, а також не було повідомлено місце перебування, прокурором не було забезпечена явка свідка для допиту у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що протокол пред`явлення особи для впізнання є сумнівним доказом, тому не може бути покладений в основу обвинувального у висновку у зв`язку із відсутністю інших доказів та відсутності засобів для перевірки його достовірності та точності.

-звіт щодо вартості майна від 25.10.2017 року, згідно якого вартість мобільного телефону «Самсунг» складає 3500 гривень. ( т.4 а.с. 153- 170).

Інших доказів за вказаним епізодом злочинної діяльності суду не надано.

За епізодом від 06.06.2017:
Потерпілий ОСОБА_26 у судове засідання не з`явився, надавши заяву із проханням розглядати справу у його відсутність.

Крім того суду надано письмові документи:

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08.06.2017 року, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_26 просить притягнути до відповідальності невідому особу, яка 06.06.2017 року на ЗГТ «Радянська» викрала його телефон Айфон, при цьому будь-які ознаки зовнішності підозрюваної особи не наводить (т. 4 а.с. 171-172)

-протокол пред`явлення особи для впізнання від 04.10.2017 року, згідно якого свідок ОСОБА_52 , впізнав особу під № 4 як чоловіка, у якого він 06.06.2017 року придбав мобільний телефон «Айфон» ( т.4 а.с. 173-175)

Однак, аналізуючи вказаний доказ суд враховує вимоги ст.. 228 КПК України, які викладені вище та зазначає, що зі змісту протоколу видно, що свідок ОСОБА_53 не вказував ознаки зовнішності, за якими він впізнав особу, яка приносила йому на продаж мобільний телефон. Крім того, у протоколі не вказано анкетні дані осіб, які зображені на фотографіях, які пред`являлись свідку, а слідчим лише складена довідка без дати із вказівкою їх особистих даних, що ставить під сумнів достовірність проведеної слідчої дії.

Судом неодноразово викликався у судове засідання свідок ОСОБА_53 , однак судові виклики за вказаною прокурором адресою він не отримав, ухвали про його примусовий привід виконані не були через відсутність свідка за місцем проживання, ухвала суду про зобов`язання прокурора надати суду докази обвинувачем була проігнорована. Таким чином, у судовому засідання перевірити правильність проведеної слідчої дії за участю свідка, який впізнавав ймовірного злочинця за спливом шести місяців після подій, не вдалося, з`ясувати у судовому засіданні обставини придбання ним мобільного телефону також не виявилось можливим.

Суд, оцінюючи зазначені докази за даним кримінальним провадженням на відповідність їх вимогам КПК, враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.12.2012 року). Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (рішення у справі «Вєренцов проти України`від 11.04.2013).

Оскільки безпосередньо викрадене майно не було відшукано у свідка та не було ним видано, а також не було повідомлено місце перебування, прокурором не було забезпечена явка свідка для допиту у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що протокол пред`явлення особи для впізнання є сумнівним доказом, тому не може бути покладений в основу обвинувального у висновку у зв`язку із відсутністю інших доказів та відсутності засобів для перевірки його достовірності та точності.

-висновок експерта від 20.10.2017 № 10-1475, згідно якого вартість мобільного телефону «Айфон» складає 4183,33 гривень. ( т.4 а.с. 179- 181).

Інших доказів за вказаним епізодом злочинної діяльності суду не надано.

За епізодом від 07.06.2017:
Потерпіла ОСОБА_28 у судове засідання не з`явилась, надавши заяву із проханням розглядати справу у її відсутність.

Крім того суду надано письмові документи:

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 07.06.2017 року, з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_27 просить притягнути до відповідальності невідому особу, яка 07.06.2017 року у магазині викрала її телефон Леново, при цьому будь-які ознаки зовнішності підозрюваної особи не наводить (т. 4 а.с. 181)

-протокол пред`явлення особи для впізнання від 04.10.2017 року, згідно якого свідок ОСОБА_52 , впізнав особу під № 3 як чоловіка, у якого він 07.06.2017 року придбав мобільний телефон «Леново» ( т.4 а.с. 183-185)

Однак, аналізуючи вказаний доказ суд враховує вимоги ст.. 228 КПК України, які викладені вище та зазначає, що зі змісту протоколу видно, що свідок ОСОБА_53 не вказував ознаки зовнішності, за якими він впізнав особу, яка приносила йому на продаж мобільний телефон. Крім того, у протоколі не вказано анкетні дані осіб, які зображені на фотографіях, які пред`являлись свідку, а слідчим лише складена довідка без дати із вказівкою їх особистих даних, що ставить під сумнів достовірність проведеної слідчої дії.

Судом неодноразово викликався у судове засідання свідок ОСОБА_53 , однак судові виклики за вказаною прокурором адресою він не отримав, ухвали про його примусовий привід виконані не були через відсутність свідка за місцем проживання, ухвала суду про зобов`язання прокурора надати суду докази обвинувачем була проігнорована. Таким чином, у судовому засідання перевірити правильність проведеної слідчої дії за участю свідка, який впізнавав ймовірного злочинця за спливом шести місяців після подій, не вдалося, з`ясувати у судовому засіданні обставини придбання ним мобільного телефону також не виявилось можливим.

Суд, оцінюючи зазначені докази за даним кримінальним провадженням на відповідність їх вимогам КПК, враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.12.2012 року). Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (рішення у справі «Вєренцов проти України`від 11.04.2013).

Оскільки безпосередньо викрадене майно не було відшукано у свідка та не було ним видано, а також не було повідомлено місце перебування, прокурором не було забезпечена явка свідка для допиту у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що протокол пред`явлення особи для впізнання є сумнівним доказом, тому не може бути покладений в основу обвинувального у висновку у зв`язку із відсутністю інших доказів та відсутності засобів для перевірки його достовірності та точності.

-висновок експерта від 23.10.2017 № 10-1477, згідно якого вартість мобільного телефону «Леново» складає 1333,00 гривень. ( т.4 а.с. 190- 192).

Інших доказів за вказаним епізодом злочинної діяльності суду не надано.

За епізодом від 11.06.2017:
Потерпіла ОСОБА_56 у судовому засіданні пояснила, що 11.06.2017 у денний час вона прийшла на ринок ОСОБА_51 , ходила по рядах та роздивлялась товар, свій мобільний телефон вона зберігала у сумці. Через деякий час вона помітила, що її сумка розтібнута та зник її телефон LG. Хто саме вчинив крадіжку її телефона, вона не знає, телефон їй повернуто не було.

Крім того суду надано письмові документи:

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 11.06.2017 року, з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_56 просить притягнути до відповідальності невідому особу, яка 11.06.2017 року на ринку ОСОБА_51 викрала її телефон LG, при цьому будь-які ознаки зовнішності підозрюваної особи не наводить (т. 4 а.с. 193-194)

-протокол пред`явлення особи для впізнання від 04.10.2017 року, згідно якого свідок ОСОБА_52 , впізнав особу під № 1 як чоловіка, у якого він раніше придбав мобільний телефон «LG» ( т.4 а.с. 195-197)

Однак, аналізуючи вказаний доказ суд враховує вимоги ст.. 228 КПК України, які викладені вище та зазначає, що зі змісту протоколу видно, що свідок ОСОБА_53 не вказував ознаки зовнішності, за якими він впізнав особу, яка приносила йому на продаж мобільний телефон. Крім того, у протоколі не вказано анкетні дані осіб, які зображені на фотографіях, які пред`являлись свідку, а слідчим лише складена довідка без дати із вказівкою їх особистих даних, що ставить під сумнів достовірність проведеної слідчої дії.

Судом неодноразово викликався у судове засідання свідок ОСОБА_53 , однак судові виклики за вказаною прокурором адресою він не отримав, ухвали про його примусовий привід виконані не були через відсутність свідка за місцем проживання, ухвала суду про зобов`язання прокурора надати суду докази обвинувачем була проігнорована. Таким чином, у судовому засідання перевірити правильність проведеної слідчої дії за участю свідка, який впізнавав ймовірного злочинця за спливом шести місяців після подій, не вдалося, з`ясувати у судовому засіданні обставини придбання ним мобільного телефону також не виявилось можливим.

Суд, оцінюючи зазначені докази за даним кримінальним провадженням на відповідність їх вимогам КПК, враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.12.2012 року). Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (рішення у справі «Вєренцов проти України`від 11.04.2013).

Оскільки безпосередньо викрадене майно не було відшукано у свідка та не було ним видано, а також не було повідомлено місце перебування майна, прокурором не було забезпечена явка свідка для допиту у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що протокол пред`явлення особи для впізнання є сумнівним доказом, тому не може бути покладений в основу обвинувального вироку у зв`язку із відсутністю інших доказів та відсутності засобів для перевірки його достовірності та точності.

-висновок експерта № 10-1474 від 23.10.2017, згідно якого вартість мобільного телефону «LG» складає 1283,33 гривень. ( т.4 а.с. 202- 204).

Інших доказів за вказаним епізодом злочинної діяльності суду не надано.

За епізодом від 14.06.2017:
Потерпіла ОСОБА_30 у судове засідання не з`явилась, надавши заяву із проханням розглядати справу у її відсутність.

Крім того суду надано письмові документи:

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14.06.2017 року, з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_31 , просить притягнути до відповідальності невідому особу, яка 14.06.2017 року на ринку ОСОБА_51 викрала її телефон Леново, при цьому будь-які ознаки зовнішності підозрюваної особи не наводить (т. 4 а.с. 212-213)

-протокол пред`явлення особи для впізнання від 04.10.2017 року, згідно якого свідок ОСОБА_57 впізнав особу під № 2 як чоловіка, у якого він 14.06.2017 року придбав мобільний телефон «Леново» ( т.4 а.с. 214-215)

Однак, аналізуючи вказаний доказ суд враховує вимоги ст.. 228 КПК України, які викладені вище та зазначає, що зі змісту протоколу видно, що свідок ОСОБА_57 не вказував ознаки зовнішності, за якими він впізнав особу, яка приносила йому на продаж мобільний телефон. Крім того, у протоколі не вказано анкетні дані осіб, які зображені на фотографіях, які пред`являлись свідку, а слідчим лише складена довідка без дати із вказівкою їх особистих даних, що ставить під сумнів достовірність проведеної слідчої дії.

Судом неодноразово викликався у судове засідання свідок ОСОБА_57 , однак судові виклики за вказаною прокурором адресою він не отримав, ухвали про його примусовий привід виконані не були через відсутність свідка за місцем проживання, ухвала суду про зобов`язання прокурора надати суду докази обвинувачем була проігнорована. Таким чином, у судовому засідання перевірити правильність проведеної слідчої дії за участю свідка, який впізнавав ймовірного злочинця за спливом шести місяців після подій, не вдалося, з`ясувати у судовому засіданні обставини придбання ним мобільного телефону також не виявилось можливим.

Суд, оцінюючи зазначені докази за даним кримінальним провадженням на відповідність їх вимогам КПК, враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.12.2012 року). Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (рішення у справі «Вєренцов проти України`від 11.04.2013).

Оскільки безпосередньо викрадене майно не було відшукано у свідка та не було ним видано, а також не було повідомлено місце перебування, прокурором не було забезпечена явка свідка для допиту у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що протокол пред`явлення особи для впізнання є сумнівним доказом, тому не може бути покладений в основу обвинувального у висновку у зв`язку із відсутністю інших доказів та відсутності засобів для перевірки його достовірності та точності.

-висновок експерта від 20.10.2017 № 10-1481, згідно якого вартість мобільного телефону «Леново» складає 1566,67 гривень. ( т.4 а.с. 220- 222).

Інших доказів за вказаним епізодом злочинної діяльності суду не надано.

За епізодом від 15.06.2017:
Потерпілий ОСОБА_58 у судове засідання не з`явився, надавши заяву із проханням розглядати справу у його відсутність.

Крім того суду надано письмові документи:

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15.06.2017 року, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_58 просить притягнути до відповідальності невідому особу, яка 15.06.2017 року у маршрутному таксі № 67 викрала його телефон Асус, при цьому будь-які ознаки зовнішності підозрюваної особи не наводить (т. 4 а.с. 223-224)

-протокол пред`явлення особи для впізнання від 04.10.2017 року, згідно якого свідок ОСОБА_57 впізнав особу під № 2 як чоловіка, у якого він 15.06.2017 року придбав мобільний телефон «Асус» ( т.4 а.с. 226-228)

Однак, аналізуючи вказаний доказ суд враховує вимоги ст.. 228 КПК України, які викладені вище та зазначає, що зі змісту протоколу видно, що свідок ОСОБА_57 не вказував ознаки зовнішності, за якими він впізнав особу, яка приносила йому на продаж мобільний телефон. Крім того, у протоколі не вказано анкетні дані осіб, які зображені на фотографіях, які пред`являлись свідку, а слідчим лише складена довідка без дати із вказівкою їх особистих даних, що ставить під сумнів достовірність проведеної слідчої дії.

Судом неодноразово викликався у судове засідання свідок ОСОБА_57 , однак судові виклики за вказаною прокурором адресою він не отримав, ухвали про його примусовий привід виконані не були через відсутність свідка за місцем проживання, ухвала суду про зобов`язання прокурора надати суду докази обвинувачем була проігнорована. Таким чином, у судовому засідання перевірити правильність проведеної слідчої дії за участю свідка, який впізнавав ймовірного злочинця за спливом шести місяців після подій, не вдалося, з`ясувати у судовому засіданні обставини придбання ним мобільного телефону також не виявилось можливим.

Суд, оцінюючи зазначені докази за даним кримінальним провадженням на відповідність їх вимогам КПК, враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.12.2012 року). Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (рішення у справі «Вєренцов проти України`від 11.04.2013).

Оскільки безпосередньо викрадене майно не було відшукано у свідка та не було ним видано, а також не було повідомлено місце перебування, прокурором не було забезпечена явка свідка для допиту у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що протокол пред`явлення особи для впізнання є сумнівним доказом, тому не може бути покладений в основу обвинувального у висновку у зв`язку із відсутністю інших доказів та відсутності засобів для перевірки його достовірності та точності.

-висновок експерта від 23.10.2017 № 10-1480, згідно якого вартість мобільного телефону «Асус» складає 1433,33 гривень. ( т.4 а.с. 232- 234).

Інших доказів за вказаним епізодом злочинної діяльності суду не надано.

За епізодом від 27.06.2017:
Потерпіла ОСОБА_59 у судове засідання не з`явилась, надавши заяву із проханням розглядати справу у її відсутність.

Крім того суду надано письмові документи:

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27.06.2017 року, з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_33 просить притягнути до відповідальності невідому особу, яка 27.06.2017 року у маршрутному таксі № 89 викрала її телефон Самсунг, при цьому будь-які ознаки зовнішності підозрюваної особи не наводить (т. 4 а.с. 235)

-протокол пред`явлення особи для впізнання від 04.10.2017 року, згідно якого свідок ОСОБА_57 впізнав особу під № 3 як чоловіка, у якого він 28.06.2017 року придбав мобільний телефон «Самсунг» ( т.4 а.с. 236-238)

Однак, аналізуючи вказаний доказ суд враховує вимоги ст.. 228 КПК України, які викладені вище та зазначає, що зі змісту протоколу видно, що свідок ОСОБА_57 не вказував ознаки зовнішності, за якими він впізнав особу, яка приносила йому на продаж мобільний телефон. Крім того, у протоколі не вказано анкетні дані осіб, які зображені на фотографіях, які пред`являлись свідку, а слідчим лише складена довідка без дати із вказівкою їх особистих даних, що ставить під сумнів достовірність проведеної слідчої дії.

Судом неодноразово викликався у судове засідання свідок ОСОБА_57 , однак судові виклики за вказаною прокурором адресою він не отримав, ухвали про його примусовий привід виконані не були через відсутність свідка за місцем проживання, ухвала суду про зобов`язання прокурора надати суду докази обвинувачем була проігнорована. Таким чином, у судовому засідання перевірити правильність проведеної слідчої дії за участю свідка, який впізнавав ймовірного злочинця за спливом шести місяців після подій, не вдалося, з`ясувати у судовому засіданні обставини придбання ним мобільного телефону також не виявилось можливим.

Суд, оцінюючи зазначені докази за даним кримінальним провадженням на відповідність їх вимогам КПК, враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.12.2012 року). Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (рішення у справі «Вєренцов проти України`від 11.04.2013).

Оскільки безпосередньо викрадене майно не було відшукано у свідка та не було ним видано, а також не було повідомлено місце перебування, прокурором не було забезпечена явка свідка для допиту у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що протокол пред`явлення особи для впізнання є сумнівним доказом, тому не може бути покладений в основу обвинувального у висновку у зв`язку із відсутністю інших доказів та відсутності засобів для перевірки його достовірності та точності.

-висновок експерта від 25.10.2017 № 10-1524, згідно якого вартість мобільного телефону «Асус» складає 2466,67 гривень. ( т.4 а.с. 242- 244).

Інших доказів за вказаним епізодом злочинної діяльності суду не надано.

За епізодом від 02.07.2017:
Потерпіла ОСОБА_60 у судовому засіданні пояснила, що в липні 2017 року у денний час вона прийшла на ринок ОСОБА_51 , ходила по рядах та роздивлялась товар, поруч із нею була її дитина та багато сумок, а вона дуже поспішала, тому не слідкувала за речами. Через деякий час вона помітила, що кишеня рюкзаку розстібнута та зник її телефон Мейзу. Хто саме вчинив крадіжку її телефона, вона не знає, телефон їй повернуто не було.

Крім того суду надано письмові документи:

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.07.2017 року, з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_60 просить притягнути до відповідальності невідому особу, яка 02.07.2017 року на ринку ОСОБА_51 викрала її телефон Мейзу, при цьому будь-які ознаки зовнішності підозрюваної особи не наводить (т. 5 а.с. 1)

-протокол пред`явлення особи для впізнання від 04.10.2017 року, згідно якого свідок ОСОБА_57 впізнав особу під № 4 як чоловіка, у якого він раніше придбав мобільний телефон Мейзу ( т.5 а.с. 2-4)

Однак, аналізуючи вказаний доказ суд враховує вимоги ст.. 228 КПК України, які викладені вище та зазначає, що зі змісту протоколу видно, що свідок ОСОБА_57 не вказував ознаки зовнішності, за якими він впізнав особу, яка приносила йому на продаж мобільний телефон. Крім того, у протоколі не вказано анкетні дані осіб, які зображені на фотографіях, які пред`являлись свідку, а слідчим лише складена довідка без дати із вказівкою їх особистих даних, що ставить під сумнів достовірність проведеної слідчої дії.

Судом неодноразово викликався у судове засідання свідок ОСОБА_57 , однак судові виклики за вказаною прокурором адресою він не отримав, ухвали про його примусовий привід виконані не були через відсутність свідка за місцем проживання, ухвала суду про зобов`язання прокурора надати суду докази обвинувачем була проігнорована. Таким чином, у судовому засідання перевірити правильність проведеної слідчої дії за участю свідка, який впізнавав ймовірного злочинця за спливом шести місяців після подій, не вдалося, з`ясувати у судовому засіданні обставини придбання ним мобільного телефону також не виявилось можливим.

Суд, оцінюючи зазначені докази за даним кримінальним провадженням на відповідність їх вимогам КПК, враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.12.2012 року). Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (рішення у справі «Вєренцов проти України`від 11.04.2013).

Оскільки безпосередньо викрадене майно не було відшукано у свідка та не було ним видано, а також не було повідомлено місце перебування майна, прокурором не було забезпечена явка свідка для допиту у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що протокол пред`явлення особи для впізнання є сумнівним доказом, тому не може бути покладений в основу обвинувального вироку у зв`язку із відсутністю інших доказів та відсутності засобів для перевірки його достовірності та точності.

-висновок експерта № 10-1476 від 23.10.2017, згідно якого вартість мобільного телефону «Мейзу» складає 2466,67 гривень. ( т.5 а.с. 9-11).

Інших доказів за вказаним епізодом злочинної діяльності суду не надано.

За епізодом від 26.07.2017:
Потерпіла ОСОБА_61 у судове засідання не з`явилась, надавши заяву із проханням розглядати справу у її відсутність.

Крім того суду надано письмові документи:

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 26.07.2017 року, з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_62 просить притягнути до відповідальності невідому особу, яка 26.07.2017 року у маршрутному таксі викрала її телефон Самсунг, при цьому будь-які ознаки зовнішності підозрюваної особи не наводить (т. 5 а.с. 13)

-протокол пред`явлення особи для впізнання від 04.10.2017 року, згідно якого свідок ОСОБА_57 впізнав особу під № 1 як чоловіка, у якого він 27.06.2017 року придбав мобільний телефон «Самсунг» ( т.5 а.с. 15-17)

Однак, аналізуючи вказаний доказ суд враховує вимоги ст.. 228 КПК України, які викладені вище та зазначає, що зі змісту протоколу видно, що свідок ОСОБА_57 не вказував ознаки зовнішності, за якими він впізнав особу, яка приносила йому на продаж мобільний телефон. Крім того, у протоколі не вказано анкетні дані осіб, які зображені на фотографіях, які пред`являлись свідку, а слідчим лише складена довідка без дати із вказівкою їх особистих даних, що ставить під сумнів достовірність проведеної слідчої дії.

Судом неодноразово викликався у судове засідання свідок ОСОБА_57 , однак судові виклики за вказаною прокурором адресою він не отримав, ухвали про його примусовий привід виконані не були через відсутність свідка за місцем проживання, ухвала суду про зобов`язання прокурора надати суду докази обвинувачем була проігнорована. Таким чином, у судовому засідання перевірити правильність проведеної слідчої дії за участю свідка, який впізнавав ймовірного злочинця за спливом шести місяців після подій, не вдалося, з`ясувати у судовому засіданні обставини придбання ним мобільного телефону також не виявилось можливим.

Суд, оцінюючи зазначені докази за даним кримінальним провадженням на відповідність їх вимогам КПК, враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.12.2012 року). Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (рішення у справі «Вєренцов проти України`від 11.04.2013).

Оскільки безпосередньо викрадене майно не було відшукано у свідка та не було ним видано, а також не було повідомлено місце перебування, прокурором не було забезпечена явка свідка для допиту у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що протокол пред`явлення особи для впізнання є сумнівним доказом, тому не може бути покладений в основу обвинувального у висновку у зв`язку із відсутністю інших доказів та відсутності засобів для перевірки його достовірності та точності.

-протоколом огляду предмета від 03.10.2017 (т.5 а.с.18-20), під час якого слідчим було оглянуто мобільний телефон Самсунг. Однак суд зазначає, що прокурором не було надано належних доказів того, яким чином вказаний телефон опинився у слідчого, чи він був виявлений у ОСОБА_3 , чи добровільно виданий або вилучений у свідка, якого саме свідка також не вказано. Зазначені обставини не дають можливість прийти до однозначеного висновку про причетність до вчинення крадіжки вказаного телефону саме ОСОБА_3 . Крім того, суд звертає увагу на те, що фототаблиця до протоколу огляду не містить назви та опису знімків, що також ставить під сумнів правильність проведення слідчої дії та належність саме цих фотознімків до самого протоколу.

Інших доказів за вказаним епізодом злочинної діяльності суду не надано.

За епізодом від 07.08.2017:
Потерпілий ОСОБА_39 у судовому засіданні пояснив, що в серпні 2017 року у денний час він їхав у маршрутному таксі, де було дуже багато людей, всі штовхалися. Він звернув увагу на чоловіка, який стояв поруч та постійно його чіпляв та штовхав. Після того, як чоловік вийшов, він помітив, що зник його телефон. Він також одразу вийшав із автобусу, намагався самостійно розшукати крадія, але це йому не вдалося. Тому він звернувся до працівників поліції. Того чоловіка він не запам`ятав. У нього був телефон Ксеомі вартістю приблизно 3000 грн. Хто саме вчинив крадіжку його телефона, він не знає, телефон йому повернуто не було.

Крім того суду надано письмові документи:

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 07.08.2017 року, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_39 просить притягнути до відповідальності невідому особу, яка 07.08.2017 року у маршрутному таксі викрала його телефон Ксеомі, при цьому будь-які ознаки зовнішності підозрюваної особи не наводить (т. 5 а.с.22)

-протокол пред`явлення особи для впізнання від 04.10.2017 року, згідно якого свідок ОСОБА_57 впізнав особу під № 2 як чоловіка, у якого він раніше придбав мобільний телефон Ксеоми ( т.5 а.с. 23-25)

Однак, аналізуючи вказаний доказ суд враховує вимоги ст.. 228 КПК України, які викладені вище та зазначає, що зі змісту протоколу видно, що свідок ОСОБА_57 не вказував ознаки зовнішності, за якими він впізнав особу, яка приносила йому на продаж мобільний телефон. Крім того, у протоколі не вказано анкетні дані осіб, які зображені на фотографіях, які пред`являлись свідку, а слідчим лише складена довідка без дати із вказівкою їх особистих даних, що ставить під сумнів достовірність проведеної слідчої дії.

Судом неодноразово викликався у судове засідання свідок ОСОБА_57 , однак судові виклики за вказаною прокурором адресою він не отримав, ухвали про його примусовий привід виконані не були через відсутність свідка за місцем проживання, ухвала суду про зобов`язання прокурора надати суду докази обвинувачем була проігнорована. Таким чином, у судовому засідання перевірити правильність проведеної слідчої дії за участю свідка, який впізнавав ймовірного злочинця за спливом шести місяців після подій, не вдалося, з`ясувати у судовому засіданні обставини придбання ним мобільного телефону також не виявилось можливим.

Суд, оцінюючи зазначені докази за даним кримінальним провадженням на відповідність їх вимогам КПК, враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.12.2012 року). Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (рішення у справі «Вєренцов проти України`від 11.04.2013).

Оскільки безпосередньо викрадене майно не було відшукано у свідка та не було ним видано, а також не було повідомлено місце перебування майна, прокурором не було забезпечена явка свідка для допиту у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що протокол пред`явлення особи для впізнання є сумнівним доказом, тому не може бути покладений в основу обвинувального вироку у зв`язку із відсутністю інших доказів та відсутності засобів для перевірки його достовірності та точності.

-висновок експерта № 10-1530 від 27.10.2017, згідно якого вартість мобільного телефону «Ксеоми» складає 3033,33 гривень. ( т.5 а.с. 29-30).

Інших доказів за вказаним епізодом злочинної діяльності суду не надано.

За епізодом від 27.08.2017:
Потерпіла ОСОБА_63 у судовому засіданні пояснила, що в серпні 2017 року у денний час вона прийшла на ринок ОСОБА_51 , ходила по рядах та роздивлялась товар, у цей момент вона розмовляла по мобільному телефону, а потім поклала його у сумку. Коли приїхала додому, то з`ясувала, що телефон зник. Про це вона повідомила працівників поліції. Хто саме вчинив крадіжку її телефона Ксеомі, вона не знає, телефон їй повернуто не було.

Крім того суду надано письмові документи:

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27.08.2017 року, з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_63 просить притягнути до відповідальності невідому особу, яка 27.08.2017 року на ринку ОСОБА_51 викрала її телефон Ксеомі, при цьому будь-які ознаки зовнішності підозрюваної особи не наводить (т. 5 а.с.32)

-протокол пред`явлення особи для впізнання від 04.10.2017 року, згідно якого свідок ОСОБА_64 впізнав особу під № 3 як чоловіка, у якого він раніше придбав мобільний телефон Ксеомі ( т.5 а.с. 33-35)

Однак, аналізуючи вказаний доказ суд враховує вимоги ст.. 228 КПК України, які викладені вище та зазначає, що зі змісту протоколу видно, що свідок ОСОБА_64 не вказував ознаки зовнішності, за якими він впізнав особу, яка приносила йому на продаж мобільний телефон. Крім того, у протоколі не вказано анкетні дані осіб, які зображені на фотографіях, які пред`являлись свідку, а слідчим лише складена довідка без дати із вказівкою їх особистих даних, що ставить під сумнів достовірність проведеної слідчої дії.

Судом неодноразово викликався у судове засідання свідок ОСОБА_65 , однак судові виклики за вказаною прокурором адресою він не отримав, ухвали про його примусовий привід виконані не були через відсутність свідка за місцем проживання, ухвала суду про зобов`язання прокурора надати суду докази обвинувачем була проігнорована. Таким чином, у судовому засідання перевірити правильність проведеної слідчої дії за участю свідка, який впізнавав ймовірного злочинця за спливом шести місяців після подій, не вдалося, з`ясувати у судовому засіданні обставини придбання ним мобільного телефону також не виявилось можливим.

Суд, оцінюючи зазначені докази за даним кримінальним провадженням на відповідність їх вимогам КПК, враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.12.2012 року). Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (рішення у справі «Вєренцов проти України`від 11.04.2013).

Оскільки безпосередньо викрадене майно не було відшукано у свідка та не було ним видано, а також не було повідомлено місце перебування майна, прокурором не було забезпечена явка свідка для допиту у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що протокол пред`явлення особи для впізнання є сумнівним доказом, тому не може бути покладений в основу обвинувального вироку у зв`язку із відсутністю інших доказів та відсутності засобів для перевірки його достовірності та точності.

-висновок експерта № 10-1531 від 27.10.2017, згідно якого вартість мобільного телефону «Ксеомі» складає 2766,67 гривень. ( т.5 а.с. 39-41).

Інших доказів за вказаним епізодом злочинної діяльності суду не надано.

За епізодом від 05.09.2017:
Потерпіла ОСОБА_66 у судовому засіданні пояснила, що у вересні 2017 року у денний час вона прийшла на ринок ОСОБА_51 , ходила по рядах та роздивлялась товар, у цей момент вона розмовляла по мобільному телефону, а потім поклала його у сумку. Через деякий час вона вирішила знову скористатися своїм телефоном, почала його шукати, але не знайшла. Про це вона повідомила працівників поліції. Хто саме вчинив крадіжку її телефона Самсунг, вона не знає, телефон їй повернуто не було.

Крім того суду надано письмові документи:

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05.09.2017 року, з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_66 просить притягнути до відповідальності невідому особу, яка 05.09.2017 року на ринку ОСОБА_51 викрала її телефон Самсунг, при цьому будь-які ознаки зовнішності підозрюваної особи не наводить (т. 5 а.с.42-43)

-протокол пред`явлення особи для впізнання від 04.10.2017 року, згідно якого свідок ОСОБА_64 впізнав особу під № 4 як чоловіка, у якого він раніше придбав мобільний телефон Самсунг ( т.5 а.с. 44-46)

Однак, аналізуючи вказаний доказ суд враховує вимоги ст.. 228 КПК України, які викладені вище та зазначає, що зі змісту протоколу видно, що свідок ОСОБА_64 не вказував ознаки зовнішності, за якими він впізнав особу, яка приносила йому на продаж мобільний телефон. Крім того, у протоколі не вказано анкетні дані осіб, які зображені на фотографіях, які пред`являлись свідку, а слідчим лише складена довідка без дати із вказівкою їх особистих даних, що ставить під сумнів достовірність проведеної слідчої дії.

Судом неодноразово викликався у судове засідання свідок ОСОБА_65 , однак судові виклики за вказаною прокурором адресою він не отримав, ухвали про його примусовий привід виконані не були через відсутність свідка за місцем проживання, ухвала суду про зобов`язання прокурора надати суду докази обвинувачем була проігнорована. Таким чином, у судовому засідання перевірити правильність проведеної слідчої дії за участю свідка, який впізнавав ймовірного злочинця за спливом шести місяців після подій, не вдалося, з`ясувати у судовому засіданні обставини придбання ним мобільного телефону також не виявилось можливим.

Суд, оцінюючи зазначені докази за даним кримінальним провадженням на відповідність їх вимогам КПК, враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.12.2012 року). Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (рішення у справі «Вєренцов проти України`від 11.04.2013).

Оскільки безпосередньо викрадене майно не було відшукано у свідка та не було ним видано, а також не було повідомлено місце перебування майна, прокурором не було забезпечена явка свідка для допиту у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що протокол пред`явлення особи для впізнання є сумнівним доказом, тому не може бути покладений в основу обвинувального вироку у зв`язку із відсутністю інших доказів та відсутності засобів для перевірки його достовірності та точності.

-висновок експерта № 10-1528 від 27.10.2017, згідно якого вартість мобільного телефону «Самсунг» складає 2500 гривень. ( т.5 а.с. 50-52).

Інших доказів за вказаним епізодом злочинної діяльності суду не надано.

За епізодом від 10.09.2017:
Потерпілий ОСОБА_67 у судове засідання не з`явився, надавши заяву із проханням розглядати справу у його відсутність.

Крім того суду надано письмові документи:

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05.10.2017 року, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_68 просить притягнути до відповідальності невідому особу, яка 10.09.2017 року на ринку ОСОБА_51 викрала його телефон Леново, при цьому будь-які ознаки зовнішності підозрюваної особи не наводить (т. 5 а.с. 53)

-протокол пред`явлення особи для впізнання від 06.10.2017 року, згідно якого свідок ОСОБА_57 впізнав особу під № 1 як чоловіка, у якого він 10.09.2017 придбав мобільний телефон «Леново» ( т.5 а.с. 54-56)

Однак, аналізуючи вказаний доказ суд враховує вимоги ст.. 228 КПК України, які викладені вище та зазначає, що зі змісту протоколу видно, що свідок ОСОБА_57 не вказував ознаки зовнішності, за якими він впізнав особу, яка приносила йому на продаж мобільний телефон. Крім того, у протоколі не вказано анкетні дані осіб, які зображені на фотографіях, які пред`являлись свідку, а слідчим лише складена довідка без дати із вказівкою їх особистих даних, що ставить під сумнів достовірність проведеної слідчої дії.

Судом неодноразово викликався у судове засідання свідок ОСОБА_57 , однак судові виклики за вказаною прокурором адресою він не отримав, ухвали про його примусовий привід виконані не були через відсутність свідка за місцем проживання, ухвала суду про зобов`язання прокурора надати суду докази обвинувачем була проігнорована. Таким чином, у судовому засідання перевірити правильність проведеної слідчої дії за участю свідка, який впізнавав ймовірного злочинця за спливом шести місяців після подій, не вдалося, з`ясувати у судовому засіданні обставини придбання ним мобільного телефону також не виявилось можливим.

Суд, оцінюючи зазначені докази за даним кримінальним провадженням на відповідність їх вимогам КПК, враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.12.2012 року). Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (рішення у справі «Вєренцов проти України`від 11.04.2013).

Оскільки безпосередньо викрадене майно не було відшукано у свідка та не було ним видано, а також не було повідомлено місце перебування, прокурором не було забезпечена явка свідка для допиту у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що протокол пред`явлення особи для впізнання є сумнівним доказом, тому не може бути покладений в основу обвинувального у висновку у зв`язку із відсутністю інших доказів та відсутності засобів для перевірки його достовірності та точності.

-протокол огляду предмета від 03.10.2017 (т.5 а.с.64), під час якого слідчим було оглянуто мобільний телефон Леново. Однак суд зазначає, що прокурором не було надано належних доказів того, яким чином вказаний телефон опинився у слідчого, чи він був виявлений у ОСОБА_3 , чи добровільно виданий або вилучений у свідка, у якого саме також не вказано. Зазначені обставини не дають можливість прийти до однозначного висновку про причетність до вчинення крадіжки вказаного телефону саме ОСОБА_3 . Крім того, суд звертає увагу на те, що під час огляду мобільного телефону був присутній потерпілий ОСОБА_68 , який ніби-то впізнав власний телефон, але зі змісту протоколу вбачається, що фактично впізнання предмету у порядку ст.. 229 КПК України не проводилось, тому висновок слідчого про те, що телефон належить саме ОСОБА_48 нічим не підтверджений.

-висновок експерта від 23.10.2017 № 10-1527, згідно якого вартість мобільного телефону «Леново» складає 1600 гривень. ( т.5 а.с. 61- 63).

Інших доказів за вказаним епізодом злочинної діяльності суду не надано.

За епізодом від 17.09.2017:
Потерпіла ОСОБА_69 у судове засідання не з`явилась, надавши до суду заяву із проханням проводити розгляд справи у її відсутність.

Крім того суду надано письмові документи:

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15.10.2017 року, з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_69 просить притягнути до відповідальності невідому особу, яка 17.09.2017 року на ринку ОСОБА_51 викрала її телефон Леново, при цьому будь-які ознаки зовнішності підозрюваної особи не наводить (т. 5 а.с.66)

-протокол пред`явлення особи для впізнання від 04.10.2017 року, згідно якого свідок ОСОБА_64 впізнав особу під № 3 як чоловіка, у якого він раніше придбав мобільний телефон Леново ( т.5 а.с. 67-69)

Однак, аналізуючи вказаний доказ суд враховує вимоги ст.. 228 КПК України, які викладені вище та зазначає, що зі змісту протоколу видно, що свідок ОСОБА_64 не вказував ознаки зовнішності, за якими він впізнав особу, яка приносила йому на продаж мобільний телефон. Крім того, у протоколі не вказано анкетні дані осіб, які зображені на фотографіях, які пред`являлись свідку, а слідчим лише складена довідка без дати із вказівкою їх особистих даних, що ставить під сумнів достовірність проведеної слідчої дії.

Судом неодноразово викликався у судове засідання свідок ОСОБА_64 , однак судові виклики за вказаною прокурором адресою він не отримав, ухвали про його примусовий привід виконані не були через відсутність свідка за місцем проживання, ухвала суду про зобов`язання прокурора надати суду докази обвинувачем була проігнорована. Таким чином, у судовому засідання перевірити правильність проведеної слідчої дії за участю свідка, який впізнавав ймовірного злочинця за спливом шести місяців після подій, не вдалося, з`ясувати у судовому засіданні обставини придбання ним мобільного телефону також не виявилось можливим.

Суд, оцінюючи зазначені докази за даним кримінальним провадженням на відповідність їх вимогам КПК, враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.12.2012 року). Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (рішення у справі «Вєренцов проти України`від 11.04.2013).

Оскільки безпосередньо викрадене майно не було відшукано у свідка та не було ним видано, а також не було повідомлено місце перебування майна, прокурором не було забезпечена явка свідка для допиту у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що протокол пред`явлення особи для впізнання є сумнівним доказом, тому не може бути покладений в основу обвинувального вироку у зв`язку із відсутністю інших доказів та відсутності засобів для перевірки його достовірності та точності.

-висновок експерта № 10-1526 від 25.10.2017, згідно якого вартість мобільного телефону «Леново» складає 1800гривень. ( т.5 а.с. 73-75).

Інших доказів за вказаним епізодом злочинної діяльності суду не надано.

Крім того, стороною обвинувачення було надано суду протокол проведення слідчого експеримента від 27.10.2017 за участю ОСОБА_3 ( т.4 а.с. 205-211), де останній розповідає про обставини вчинених ним крадіжок 30.04.2017, 07.06.2017, 11.06.2017, 02.07.2017 та 26.07.2017. У судовому засданні обвинувачений ОСОБА_3 заперечив добровільність своєї участі у проведенні даної слідчої дії, вказав, що працівники поліції умовили його проїхати на різні адреси та сфотографуватися там, але адрес та обставин вчинення злочинів він не знав, всі детелі йому розповідали слідчі.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Яременко проти України» від 12.06.2008 року зазначено, що визначаючи, чи було провадження у справі загалом справедливим, також має враховуватись, чи було дотримано прав на захист. Слід, зокрема, розглянути, чи заявникові була надана можливість спростувати достовірність доказів і заперечити проти їх використання. Крім того, має бути врахована якість таких доказів і, зокрема, те, чи породжують обставини, за яких вони були отримані, будь-який сумнів щодо їхньої достовірності й точності. При тому, що питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується.

Так, суд зазначає, що відповідно до протоколу проведення слідчого екперименту вказана слідча дія проводилась за участю понятих ОСОБА_70 та ОСОБА_71 , однак у судовому засіданні прокурором не було заявлено клопотання про виклик вказаних осіб у судове засідання для підтвердження правильності проведення вказаної слідчої дії та добровільності пояснень самого обвинуваченого. При цьому суд звертає увагу на вимоги ст.. 92 КПК України про те, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.
Також діючий КПК України покладає саме на прокурора обов`язок щодо збирання доказів та зобов`язує суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створити необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків відповідно до ч.6 ст. 22 КПК України.

Під час проведення слідчого експерименту не був присутній захисник ОСОБА_3 , що ставить під сумнів добровільність надання обвинуваченим пояснень, при тому, що згідно відомостей обвинувального акту (т. 3 а.с. 187-197) захисник ОСОБА_72 була залучена органом слідства та у той самий день, коли проводився слідчий експеримент - 27.10.2017, захисник отримала копію обвинувального акту та реєстр матеріалів провадження. Даних про те, що ОСОБА_3 , будучи особою, яка перебуває на обліку у лікаря-нарколога із певним діагнозом, відмовився від захисника на проведення окремої слідчої дії, у матеріалах провадження немає.

Додатково суд зазначає, що під час проведення слідчого експерименту слідчим здійснювалась лише фото фіксація, відеозапис не проводився, що унеможливлює перевірити дотримання норм КПК України під час вказаної слідчої дії та спросувати доводи обвинуваченого щодо примушування його до дачі викривальних пояснень.

За таких підстав, враховуючи той факт, що обвинувачений заперечує добровільність надання ним пояснень під час проведення слідчого експерименту 27.10.2017, спростувати його доводи під час судового засідання не вдалось через неналежне виконання прокурором свого обов`язку доведення обвинувачення у суді та допустимості наданих суду доказів, суд приходить до переконання, що вказаний доказ є сумнівним та недопустимим через виявлені процесуальні порушення, та не може бути використаний для доведення провини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, що інкримінують, тому відкидається із доказової бази.

Також судом було досліджено протокол слідчого експерименту від 17.11.2017 (т. 5 а.с.76-94) за участю обвинуваченого ОСОБА_3 , який, на думку суду, містить у собі аналогічні порушення під час його проведення (відсутність захисника, відсутність відеозапису, неможливість допитати понятих у судовому засідання через незаявлення відповідного клопотання прокурором, заперечення обвинуваченим добровільності участі у ньому та таке інше), тому відкидається судом як неналежний доказ. Крім того, суд зазначає, що фактично шляхом проведення слідчого експерименту, слідчим було створено окремий доказ проведено допит підозрюваного у непередбачений законом спосіб без захисника, оскільки зі змісту протоколу вбачається, що обставини злочину перевірці або уточненню не підлягали, ніякі додаткові дані шляхом проведення слідчого експерименту отримані не були з огляду на обставини вчиненого злочину - таємне заволодіння майном (мобільними телефонами) потерпілих, що не відповідає вимогам ст.. 240 КПК України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ст. 62 Конституції України та ч.3 ст. 373 КПК України, кожна людина має право на справедливий розгляд справи, не може піддаватися кримінальному покаранню , доки не буде визнаний винним в законному порядку, обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах або припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях та ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

На підставі частини 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Відповідно до ч. 1ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91цього Кодексу покладається на слідчого та прокурора.

Відповідно дост. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Таким чином, проаналізувавши усі надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про те, що дійсно у відношенні потерпілих ОСОБА_23 , ОСОБА_73 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_74 , ОСОБА_33 , ОСОБА_36 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_75 , ОСОБА_44 , ОСОБА_76 , та ОСОБА_49 було вчинено злочин таємне викрадення їх майна, що підтверджується поясненнями потерпілих, які вони надали у судовому засіданні, їх заявами про вчинений злочин та висновками експертів щодо вартості викраденого майна. В той же час точної, достовірної та об`єктивної інформації щодо можливої причетності до вчинених злочинів ОСОБА_3 ані під час досудового розслідування, ані у суді здобуто не було, явка свідків з метою їх допиту у судове засідання прокурором забезпечена не була, частина доказів (протокол пред`влення особи для впізнання за фотознімками та протоколи слідчих експериментів) визнані судом недопустими доказами через порушення слідчим норм кримінального процесуального законодавства під час їх отримання та неможливість перевірки достовірності та точності цих доказів іншим чином під час судового розгляду, про що зазначено вище. Інших доказів прокурором надано не було.
За таких обставин, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано безсумнівних доказів причетності обвинуваченого ОСОБА_3 до злочинів, у яких він обвинувачується, за епізодами від 29.04.2017 року, 30.04.2017 року, 06.06.2017 року (щодо викрадення майна ОСОБА_26 ), 07.06.2017 року, 11.06.2017 року, 14.06.2017 року, 15.06.2017 року (щодо викрадення майна ОСОБА_58 ), 27.06.2017 року, 02.07.2017 року, 26.07.2017 року, 07.08.2017 року, 27.08.2017 року, 05.09.2017 року, 10.09.2017 року та 17.09.2017 року,та аналізуючи зібрані та досліджені докази в їх сукупності в межах пред`явленого обвинувачення, суд приходить до переконання про недоведеність причетності обвинуваченого ОСОБА_3 до вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст. 185 КК України у зв`язку з недоведеністю його участі у вчиненні вказаних вище епізодах кримінальних правопорушень, тому суд приходить до переконання, що його необхідно визнати невинуватим та виправдати у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за епізодами від 06.07.2015 року, 15.07.2015 року, 14.01.2016 року, 25.07.2016 року, 05.06.2017 року, 06.06.2017 року, 15.06.2017 року, 29.07.2017 року, 04.09.2017 року, 18.09.2018 року, 23.12.2018 року, 14.04.2019 року, 21.04.2019 року, 25.05.2019 року, у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризуючих обставин, характер, ступінь суспільної небезпеки, дані про особу винного.
Так, ОСОБА_3 вчинив тринадцять епізодів кримінальних правопорушень, які, згідно ст. 12 КК України, відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, а також один епізод тяжкого злочину, які пов`язані із отриманням доходу незаконним шляхом, раніше неодноразово був засуджений за вчинення злочинів, в тому числі корисливих, до останнього застосовувалось покарання із випробуванням, однак це не призвело до позитивних змін в особистості обвинуваченого та не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві, що свідчить про те, що належних висновків обвинувачений для себе не зробив та на шлях виправлення ставати не бажає, оскільки не працює, власного доходу не має, стійких соціальних зв`язків також не має, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває. Разом з цим, з 20.10.2000 року перебуває на обліку лікаря-нарколога з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності.

Обставинами, що пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.
Разом з цим, встановлені судом обставини переконують суд у тому, що призначення покарання без ізоляції від суспільства не може бути достатнім для попередження вчинення ОСОБА_3 нових злочинів, оскільки обвинувачений, перебуваючи під судом з 2017 року, вчинив ще низку нових злочинів на протязі нетривалого періоду часу у 2018 та 2019 році, крім того за період розгляду даного кримінального провадження був засуджений за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22.08.2019 за вчинення нових аналогічних корисливих злочинів, має невідбутий термін покарання, тому суд доходить висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції його від суспільства, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у межах санкцій ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, а також із застосуванням ч. 1 ст. 70 та ч. 4 ст. 70 КК України з урахуванням покарання, призначеного за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22.08.2019 року, що буде справедливим та відповідатиме цілям призначення покарання.
Крім того, на підставі ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від № 838-VIII від 26.11.2015 року до терміну покарання обвинуваченому необхідно зарахувати весь термін перебування під вартою (з 15.07.2015 до 05.11.2015 до моменту звільнення його з-під чарти у залі суду) та термін залишення у СІЗО ОСОБА_3 у межах даного кримінального провадження (з 07 листопада 2016 року до 04 березня 2017 року, з 30 січня 2018 року до 21 березня 2018 року, з 26 вересня 2019 року до 22 листопада 2019 року включно) із розрахунку один день тримання під вартою дорівнює двом дням позбавлення волі, оскільки частина епізодів злочинної діяльності були вчинені ОСОБА_3 у період дії даного Закону.

Оскільки станом на момент винесення вироку суду ОСОБА_3 перебуває у СІЗО м. Запоріжжя у зв`язку із відбуванням покарання, підстав для обрання запобіжного заходу до моменту набрання вироком суду законної сили немає.

У кримінальному провадженні потерпілими особами були заявлені цивільні позови: ТОВ «Спортмастер-Україна» у розмірі 8796,00 грн., ОСОБА_39 у розмірі 3033 грн. 33 коп., ОСОБА_30 у розмірі 1566 грн. 67 коп., ОСОБА_77 у розмірі 1800 грн. 00 коп., ОСОБА_23 у розмірі 2538 грн. 33 коп., ОСОБА_78 у розмірі 2500 грн. 00 коп., ОСОБА_58 у розмірі 1433 грн. 33 коп., ОСОБА_79 у розмірі 2766 грн. 67 коп., ОСОБА_80 у розмірі 7000 грн. 00 коп., ОСОБА_29 у розмірі 1283 грн. 00 коп., ОСОБА_28 у розмірі 1333 грн. 00 коп., ОСОБА_81 у розмірі 2466 грн. 00 коп., ОСОБА_17 у розмірі 4910 грн. 00 коп., а також суми завданої моральної шкоди у розмірі 2000 грн., ОСОБА_18 у розмірі 1440 грн. 00 коп.
Вирішуючи цивільні позови про стягнення з ОСОБА_3 спричиненої шкоди суд виходить з наступного.
Згідно з вимогами ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Так, у судовому засіданні знайшла своє підтвердження вина ОСОБА_3 у вчиненні таємного викрадення майна потерпілих ОСОБА_18 та ТОВ «Спортмастер-Україна». Суд вважає, що вказані потерпілими суми матеріальних збитків є обґрунтованими та підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь потерпілих у повному обсязі.

Разом з цим, в судовому засіданні знайшла своє підтвердження провина ОСОБА_3 у вчиненні таємного викрадення майна потерпілої ОСОБА_17 .

Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_17 , суд вважає обґрунтованими вимоги щодо стягенння суми матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, разом з цим не знаходить підстав для його задоволення у частині стягнення моральної шкоди, оскільки в судовому засіданні не було встановлено, що внаслідок кримінального правопорушення особа зазнала суттєвих моральних страждань чи душевних хвилювань. З огляду на таке цивільний позов потерпілої ОСОБА_17 підлягає частковому задоволенню, а саме - в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 4910 грн. 00 коп.

При вирішенні цивільних позовів потерпілих ОСОБА_39 , ОСОБА_30 , ОСОБА_49 , ОСОБА_23 , ОСОБА_82 , ОСОБА_58 , ОСОБА_41 , ОСОБА_73 , ОСОБА_29 , ОСОБА_28 та ОСОБА_83 суд керується наступним.
Відповідно до ч. 3 ст. 129 КПК України у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду.
Враховуючи, що провина ОСОБА_3 у вчиненні епізодів правопорушень від 29.04.2017 року, 30.04.2017 року, 06.06.2017 року (щодо викрадення майна ОСОБА_26 ), 07.06.2017 року, 11.06.2017 року, 14.06.2017 року, 15.06.2017 року (щодо викрадення майна ОСОБА_58 ), 27.06.2017 року, 02.07.2017 року, 26.07.2017 року, 07.08.2017 року, 27.08.2017 року, 05.09.2017 року, 10.09.2017 року та 17.09.2017 року не знайшла своє підтвердження під час судового розгляду, цивільні позови потерпілих від цих злочинів до ОСОБА_3 підлягають залишенню без розгляду.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 370, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України за епізодами від 06.07.2015 року, 15.07.2015 року, 14.01.2016 року, 25.07.2016 року, 05.06.2017 року, 06.06.2017 року, 15.06.2017 року, 29.07.2017 року, 04.09.2017 року, 18.09.2018 року, 23.12.2018 року, 14.04.2019 року, 21.04.2019 року, 25.05.2019 року, та призначити йому покарання:
- за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України у вигляді двох років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст.185 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань призначити Розумовському покарання у вигляді чотирьох років та шести місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань з урахуванням покарання, призначеного за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22.08.2019 року та покарання, призначеного за даним вироком, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

ОСОБА_3 визнати невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, за епізодами злочинних дій від 29.04.2017 року, 30.04.2017 року, 06.06.2017 року, 07.06.2017 року, 11.06.2017 року, 14.06.2017 року, 15.06.2017 року, 27.06.2017 року, 02.07.2017 року, 26.07.2017 року, 07.08.2017 року, 27.08.2017 року, 05.09.2017 року, 10.09.2017 року, 17.09.2017 року та виправдати за недоведеністю вчинення ним кримінальних правопорушень.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту проголошення вироку тобто з 22 листопада 2019 року.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_3 до дня набрання вироком суду законної сили не обирати.

На підставі ч. 5 ст. 72 України (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року 838-VIII ) зарахувати ОСОБА_3 до строку остаточно призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення в період з 15 липня 2015 року до 05 листопада 2015 року, строк його перебування в умовах СІЗО у зв`язку із розглядом його справи судом з 07 листопада 2016 року до 04 березня 2017 року, з 30 січня 2018 року до 21 березня 2018 року, з 26 вересня 2019 року до 22 листопада 2019 року включноіз розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Зарахувати ОСОБА_3 до строку призначеного покарання частково відбуте ним покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22.08.2019 року з 09 липня 2019 року до 25 вересня 2019 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Спортмастер - Україна» суму завданої матеріальної шкоди у розмірі 8796,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_17 суму завданої матеріальної шкоди у розмірі 4910 грн. 00 коп.
У задоволенні цивільного позову ОСОБА_17 до обвинуваченого ОСОБА_3 в частині стягнення моральної шкоди відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_18 суму завданої матеріальної шкоди у розмірі 1440 грн. 00 коп.
Речові докази:
- жувальні гумки «Dirol» Для неї» в кількості 54 упаковок повернути ТОВ «Український рітейл»;
- чоловічі брюки в кількості трьох одиниць, передані на відповідальне зберігання ОСОБА_10 , - залишити ОСОБА_10 ;

- мобільний телефон «Sony Xperia Z3», імеі № НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_9 , - залишити ОСОБА_9 ;

- чоловічу куртку синього кольору, що належить ОСОБА_3 , повернути за належністю обвинуваченому;

- 4 DVD-диски із записами камер відео спостереження залишити в матеріалах кримінального проваження суду.

Вирок суду може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 діб з моменту його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати у Жовтневому районному суді м. Запоріжжя копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя: ОСОБА_1