Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 647/2629/19
провадження № 1-кп/650/254/19
УХВАЛА
Іменем України

07 листопада 2019 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області в складі:
головуючого - ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Велика Олександрівка клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у виді домашнього арешту,

встановив:

В провадженні Великоолександрівського районного суду Херсонської області знаходиться кримінальне провадження № 0000189 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Милове Бериславського району Херсонської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України.
На судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту із продовженням строку дії, покладних на обвинуваченого у зв`язку з цим, обов`язків, пославшись на те, що 16 листопада 2019 року спливає строк його дії, а ризики, які стали підставою для його обрання продовжують існувати.
Обвинувачений проти задоволення клопотання заперечив, вказавши, що вимоги суду буде виконувати та ухилятись від суду не збирається.
Захисник заперечив проти клопотання прокурора та заявив про відсутність підстав для продовження обраного запобіжного заходу, оскільки покладені на обвинуваченого обов`язки останній виконував, а ризики повідомлені прокурором не підтверджені. Також захисник послався на те, що обвинувачений має постійне місце проживання, а в той період коли його було оголошено у розшук він не був зобов`язаний перед органами досудового розслідування. Застосований запобіжний захід не відповідає особі обвинуваченого, а для його дисциплінування достатньо запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.
Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, які підлягають дослідженню при вирішенні вищевказаного питання, суд, реалізуючи право обвинуваченого на забезпечення періодичного контролю за законністю застосування запобіжного заходу дійшов таких висновків.
Відповідно до частин першої та другої статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
При цьому, суд, застосовуючи відповідний запобіжний захід, у відповідності до частини п`ятої статті 194 КПК України зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, одночасно вирішуючи питання про покладення на останнього інших передбачених вказаною нормою обов`язки, необхідність застосування яких буде доведена прокурором.
Згідно з ухвалою слідчого судді Бериславського районного суду Херсонської області від 18 вересня 2019 року щодо ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту шляхом обмеження його у праві залишати житло, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 21.00 год. по 06.00 год. наступної доби та покладення на нього таких обов`язків: прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого судді, прокурора та слідчого; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Строк дії вказаного запобіжного заходу та зазначених обов`язків, у відповідності до частини шостої статті 181 КПК України слідчим суддею визначений у 60 днів, кінцевим днем якого є 16 листопада 2019 року.
Відповідно до вищенаведеної ухвали слідчого судді відносно обвинуваченого було обрано вказаний запобіжний захід за наявності ризиків, передбачених пунктами 1 та 5 частини першої статті 177 КПК України, які полягали у тому, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, так як він тривалий час перебував у розшуку, а також може вчинити інший злочин за відсутності джерела доходів та виходячи з проявленого ним корисливого мотиву при діях, які попередньо кваліфіковані за частиною третьою статті 185 КК України.
Клопотання прокурора про продовження строку дії вказаного запобіжного заходу мотивовано наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 5 частини першої статті 177 КПК України, які виражаються в тому, що обвинувачений може ухилитись від суду з огляду на те, що він вже допускав таку поведінку, може вчинити інші злочини, оскільки джерел доходу не має та вчинив корисливий злочин.
На час проведення даного судового засідання у суду відсутні будь-які фактичні данні, отримані у передбаченому законом порядку, на підставі яких можливо встановити наявність ризику, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, а отже суд погоджується з доводами захисника щодо цього.
Суду не надано доказів того, що на час розгляду клопотання існують обставини за яких можна стверджувати про можливість вчинення обвинуваченим інших злочинів навіть за відсутності офіційних даних щодо джерела його доходів. Обвинувачення особи у вчиненні корисливого злочину само по собі, та разом з доводами про відсутність джерел доходів, зважаючи на відсутність відомостей про його схильність до вчинення злочинів або до вчинення інших правопорушень про це не свідчить. Про залучення відповідних доказів прокурор не просив, про допит свідків не заявляв. Надані суду характеризуючи матеріали, зокрема характеристика за місцем проживання не містить відповідної інформації. Такі доводи прокурора є припущенням, які в свою чергу не мають доказового значення.
Під час судового засідання у суду були відсутні обставини, які б давали підстави обґрунтовано припускати наявність відповідного ризику, а отже для самостійного витребування додаткових доказів, ініціювання допиту свідків тощо.
При цьому, суд не погоджується із аргументами захисника з приводу відсутності іншого ризику з тих підстав, що обвинувачений не може вважатися таким, що ухилявся від органів досудового розсування незважаючи на перебування його у розшуку, оскільки щодо нього не було обрано запобіжного заходу, виходячи з такого.
Відповідно до обвинувального акту у вказаному кримінальному проваджені вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України, максимальна відповідальність за яке, може становити до шести років позбавлення волі.
Відповідно до постанови про зупинення досудового розслідування від 08 квітня 2016 року досудове розслідування у вказаній справі було зупинене з причини неможливості встановлення місця проживання обвинуваченого, який не з`являвся на виклики до Бериславського ВП ГУНП в Херсонській області. 04 вересня 2019 року досудове розслідування було відновлено за постановою про відновлення досудового розслідування у зв`язку з встановленням місця знаходження обвинуваченого.
За таких обставин, слід ствердити, що обвинувачений схильний до переховування від органів, що здійснюють щодо нього кримінальне переслідування, в тому числі суду, для запобігання чому та з метою забезпечення можливості негайного реагування на подібну поведінку обвинуваченого, запобіжний захід у виді домашнього арешту буде достатньо дієвим.
При цьому, суд враховує, що більш м`які запобіжні заходи за своєю суворістю та змістом не здатні забезпечити такого контролю за обвинуваченим, а отже не здатні його дисциплінувати належним чином до завершення судового розгляду.
Такий запобіжний захід відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя та передбачає найменше втручання у його права та свободи, що забезпечить розумний баланс між наявним суспільним інтересом щодо притягнення винної особи до відповідальності та повагою до особистої свободи обвинуваченого, який є невинуватим доти доки його вину не буде встановлено у визначеному законом порядку.
Зазначені аргументи захисника із вказаного питання спростовуються вищенаведеними доводами, а також тим фактом, що після повідомлення обвинуваченому про підозру він набув статусу підозрюваного, а отже в силу вимог пункту 1 частини сьомої статті 42 КПК України він був зобов`язаний прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб, про що йому було роз`яснено.
Обвинувачений суду не пояснив причин з яких він не з`являвся до органів досудового розслідування та не заявив про поважність своєї відсутності протягом тривалого періоду часу.
Керуючись вищенаведеними положеннями КПК України, Великоолександрівський районний суд Херсонської області

постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту задовольнити.
Продовжити на 60 днів строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 , якому заборонити у зв`язку з цим, в період з 06 листопада 2019 року до 04 січня 2019 року включно залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 21.00 год. по 06.00 год. наступної доби, та якого зобов`язати протягом вказаного періоду прибувати за кожною вимогою до суду та повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід та може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя __________________ ОСОБА_1