справа № 278/3669/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2019 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_13 , потерпілого ОСОБА_14 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гребінки Васильківського району Київської області, громадянина України, із середньою освітою, працюючого на ФОП " ОСОБА_15 ", одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбаченого ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 357 КК України,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Житомира, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, працюючого експедитором на ТОВ "Рідна Марка" у м. Житомирі, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , мешканця АДРЕСА_3 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В :
30.07.2015 року ОСОБА_11 разом із ОСОБА_12 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_4 , вживали спиртні напої, під час чого останній запропонував ОСОБА_11 спільно з ним вчинити пограбування ОСОБА_14 , на що ОСОБА_11 погодився. При цьому, вказані особи розподілили між собою злочинні ролі, згідно яких ОСОБА_12 мав показати дорогу та вказати на будинок, де проживає ОСОБА_14 і поблизу будинку стежити за навколишньою обстановкою, а ОСОБА_11 мав незаконно проникнути до будинку та вчинити пограбування ОСОБА_14 .

Реалізовуючи свій умисел, спрямований на вчинення грабежу у ОСОБА_14 , близько 21 год. 50 хв. ОСОБА_11 , за попередньою змовою з ОСОБА_12 на автомобілі таксі "ВАЗ 2110" реєстраційний номер " НОМЕР_1 ", під керуванням водія ОСОБА_16 , приїхали до будинку АДРЕСА_5 та області.

ОСОБА_12 згідно із попередньо розділених ролей вказав ОСОБА_11 на будинок АДРЕСА_5 , в який необхідно незаконно проникнути та вчинити відкрите викрадення чужого майна, достовірно знаючи, що в ньому знаходиться його дядько ОСОБА_14 .

ОСОБА_11 згідно попередньо розподілених ролей, діючи узгоджено із ОСОБА_12 , близько 22 години вийшов з автомобіля та пішов до вищевказаного будинку. В той же час ОСОБА_12 залишився чекати у вказаному автомобілі поблизу будинку та спостерігав за навколишньою обстановкою, а в разі небезпеки, мав повідомити ОСОБА_11 .

Продовжуючи свої дії ОСОБА_11 , діючи узгоджено із ОСОБА_12 , підійшов до вищевказаного будинку АДРЕСА_5 та через незамкнені вхідні двері незаконно проник всередину, діючи на свій розсуд вийшов за межі попередньої домовленості із ОСОБА_12 вчинив розбійний напад на ОСОБА_14 , поєднаний із застосуванням насильства, що є небезпечним для потерпілого в момент заподіяння, а саме підійшовши до потерпілого наніс йому один удар в обличчя, від чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носу, які відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, та застосовуючи ніж, наніс один удар по нозі потерпілого, внаслідок чого потерпілий отримав колото-різану рану на правій гомілці, яка відноситься до легкого тілесного ушкодження без короткочасного розладу здоров`я, чим подолав опір потерпілого ОСОБА_14 . Таким чином, ОСОБА_11 відкрито заволодів майном останнього, а саме: грошовими коштами в сумі 6400 грн., планшетом "Fly" вартістю 3799 грн., в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку "МТС" вартістю 20 грн., на рахунку якої знаходилось 90 грн. та оператора "Київстар" вартістю 20 грн., мобільним телефоном "DONOP" вартістю 400 грн., в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку "Лайф" вартістю 20 грн., телевізором "LED MONDA" вартістю 3959,90 грн., карткою поповнення рахунку "МТС" вартістю 40 грн., карткою поповнення рахунку "Київстар" вартістю 40 грн., а всього майна на загальну суму 14 788 грн. 90 коп. У подальшому ОСОБА_11 викрадене майно завантажив у автомобіль "ВАЗ 2110" реєстраційний номер " НОМЕР_1 " та разом з ОСОБА_12 залишив місце вчинення злочину, а викраденим майном обвинувачені розпорядилися на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_14 матеріального збитку на вищевказану суму.

Крім того, 25.08.2015 року у невстановлений час десь у м. Житомирі, під час спільної розмови ОСОБА_11 з іншою особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження (далі інша особа), у останніх виник умисел на вчинення відкритого викрадення майна ОСОБА_14 .

Реалізовуючи свій умисел, 25.08.2015 року близько 19 год. 30 хв. ОСОБА_11 та інша особа, на автомобілі "ВАЗ 21099", реєстраційний номер " НОМЕР_2 ", під керуванням ОСОБА_17 приїхали до будинку АДРЕСА_5 , що належить ОСОБА_14 . Продовжуючи свої дії, ОСОБА_18 разом із іншою особою підійшовши до вищевказаного будинку, де біля воріт перебував потерпілий. ОСОБА_18 запропонував останньому поговорити на що той погодився і запросив їх додому. Після цього, продовжуючи свій умисел, ОСОБА_11 діючи узгоджено із іншою особою застосували до потерпілого ОСОБА_14 насильство, яке не є небезпечним в момент заподіяння, яке проявилося в нанесенні удару рукою в обличчя та декількох ударів по тулубу, подолавши таким чином волю потерпілого до опору, та відкрито заволоділи його майном, а саме: бензопилою "LIDER", мобільним телефоном "Кеероn", телевізором "Fillips", барсеткою, в якій знаходилась картка Приватбанку та матеріальної цінності для потерпілого не представляє, а всього майна на загальну суму 7000 грн.

У подальшому ОСОБА_11 та інша особа, діючи за попередньою змовою, завантажили викрадене майно у названий автомобіль "ВАЗ 21099" та залишили місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_14 матеріального збитку на вищевказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_11 вину в інкримінованих діяннях визнав частково та дав показання якими підтвердив обсяг пред`явленого обвинувачення за виключенням заподіяння потерпілому легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, так із застосуванням ножа, тобто вчинення розбою. Так, обвинувачений зазначив, що лише штовхнув потерпілого, а той впав та вдарився об ліжко та отримав зазначені тілесні ушкодження.

Обставини подій, що мали місце під час вчинення другого епізоду злочинної діяльності обвинувачений ОСОБА_11 визнав також частково за виключенням кваліфікуючої ознаки проникнення до житла, адже потерпілий їх запросив сам до будинку. Решту обвинувачення наданими показаннями ОСОБА_11 підтверджено.

ОСОБА_11 повністю не визнав свою винуватість у викраденні паспорту, оскільки про таке з ОСОБА_19 не домовлявся та не бачив подій заволодіння даним документом.

Обвинувачений зазначив, що жалкує про вчинене, вибачився перед потерпілим та відшкодував йому повністю матеріальну та моральну шкоду.

Обвинувачений ОСОБА_12 свою винуватість у вчиненні інкримінованого діяння визнав повністю та дав показання, які узгоджуються із обсягом пред`явленого йому обвинувачення. Крім цього, свої показання ОСОБА_12 деталізував та продемонстрував механізм цих подій під час слідчого експерименту в статусі підозрюваного (протокол проведення слідчого експерименту від 21.11.2015 року) (т. 2 а.с.103-113).

Окрім показань обвинувачених, суд, керуючись принципами диспозитивності та безпосередності, дослідив усі докази, подані сторонами кримінального провадження, оцінивши кожен з них з точки зору належності, допустимості й достовірності.

Так, потерпілий ОСОБА_14 дав показання, які підтверджують перебіг подій визначені висунутим обвинуваченням. Окремо потерпілий зазначив, що дійсно ОСОБА_20 наніс йому удар рукою в ніс від чого він впав, а з носу пішла кров. Одночасно, потерпілий спростував обсяг обвинувачення щодо наявності у ОСОБА_11 ножа під час нападу та спричинення ним тілесних ушкоджень. Наявність колото-різаної рани на нозі потерпілий обґрунтував тим, що такі тілесні ушкодження міг причинити собі під час розрізання скотчу, після того, як ОСОБА_11 пішов з його будинку. Після нападу він вийшов на вулиці та попросив сусіда ОСОБА_21 викликати поліцію, що і було зроблено.

Наступного разу, 25.08.2015 року до нього додому прийшли двоє, серед яких він впізнав ОСОБА_11 , а іншого він раніше не бачив, згодом з`ясувалось, що то був ОСОБА_22 . Хлопці сказали, що хочуть поговорити із ним, а тому він їх добровільно впустив до себе у будинок. При цьому потерпілий зазначив, що впізнав ОСОБА_11 та вважав, що останній прийшов добровільно улагодити вчинене перше діяння. У подальшому, було вчинено пограбування за обставин та у спосіб визначений органом досудового розслідування пред`явленим обвинуваченням.

ОСОБА_11 відшкодував потерпілому збитки у розмірі 10 тисяч гривень і потерпілий жодних претензій до ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не має, на суворості покарання не наполягає. Крім того, потерпілий не підтвердив проведений з ним під час досудового розслідування слідчий експеримент, оскільки вказав, що був в стані алкогольного сп`яніння під час його проведення.

Свідок ОСОБА_21 показав, що він сусід ОСОБА_14 по дачному будинку в Тетерівському дачному масиві. Влітку 2015 року близько 22 години свідок вийшов зі свого будинку на вулицю покурити, де його покликав сусід ОСОБА_14 . Останній був побитий, з рота та носа йшла кров, просив викликати міліцію, сказав, що його побили, зв`язали та пограбували, викрали ноутбук, телевізор, мобільний телефон. Свідок по мобільному телефону викликав міліцію. Приблизно через два тижні близько 22 год. 30 хв. свідок від ОСОБА_14 дізнався, що його знову пограбували, зв`язали скотчем та викрали майно.

Тридцять першого липня 2015 року о 00 год. 15 хв. прийнято заяву від ОСОБА_14 , про те, що невідома особа проникла до належного йому будинку АДРЕСА_5 та відкрито із застосуванням насильства і за допомогою ножа викрала належні йому речі: телевізор, планшет, мобільний телефон, картки поповнення та гроші (протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, т. 1 а.с.109).

Того ж 31.07.2015 року в період часу з 00 год. 20 хв. по 2 год. 00 хв. проведено огляд домоволодіння АДРЕСА_5 , під час якого вилучено гарантійний талон до мобільного телефону модель "DONOD 0801" IMEI НОМЕР_3 , товарний чек на телевізор "LED HONDA HD248", карту від сім карти "Life" НОМЕР_4 , рулон білої стрічки скотч, на якому виявлено сліди пальців рук, коробку від шуруповерта "Black 9 Decker", на якій виявлено сліди пальців рук, змотану в кільце липку стрічку, а також штани, на яких наявний проріз, в яких був ОСОБА_14 під час нападу на нього. Цей факт підтверджується протокол огляду місця події від 31.07.2015 (т. 1 а.с.111-117).

Виявленні та вилученні під час ОМП від 31.07.2015 року слід папілярних узорів рук належать ОСОБА_11 , що доводиться висновком дактилоскопічної експертизи №184, т.1 а.с.119-122, листом Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 30.09.2015 року, т.1 а.с.134, а також висновком дактилоскопічної експертизи №1/1368 (т.1 а.с.153-162).

У ОСОБА_14 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: перелому кісток носу, який утворився від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею та відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я; колото-різаної рани на правій гомілці, яка утворилися від дії предмету з колюче-ріжучими властивостями та відноситься до легкого тілесного ушкодження без короткочасного розладу здоров`я. Вказані тілесні ушкодження могли виникнути 30.07.2015 року. Ці факти підтверджуються висновком судово-медичної експертизи від 4.08.2015 №1526 (т. 1 а.с.118).

На штанах потерпілого ОСОБА_14 , вилучених під час огляду місця події від 31.07.2015 року, виявлено наскрізне пошкодження матеріалу, яке розташовується по задній поверхні правої половини штанів. Дане пошкодження по своїй характеристиці країв, кінців та форми являється колото-різаним та утворилося від одноразової проникаючої дії колючо-ріжучого предмету, який має лезо та обух з невираженими ребрами, ширина клинка на глибині занурення складала 12 мм. Пошкодження, виявлене на штанах потерпілого, співпадають по розташуванню та механізму утворення на його тілі. Наведені факти доводяться висновком медико-криміналістичної експертизи від 13.11.2015 року №247-МК (т. 2 а.с.42-43).

25.08.2015 року о 20 год. 05 хв. від ОСОБА_14 прийнято заяву про те, що близько 19 год. 30 хв. того ж дня, до його будинку АДРЕСА_5 , через незамкнені вхідні двері зайшли невідомі особи та спричинивши йому тілесні ушкодження, викрали телевізор "Філіпс" діагоналлю 37 дюймів, бензопилку, мобільний телефон з сімкартками, на рахунку яких знаходилися кошти в сумі 27 грн. та 38 грн., барсетку з паспортом на його ім`я, що підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (т. 1 а.с.127).

25.08.2015 року з 20 год. 15 хв. по 21 год. 30 хв. проведено огляд місця події домоволодіння АДРЕСА_5 , під час якого на підлозі вказаного будинку, серед хаотично розкиданих речей виявлено коробку з написом "Zerix", на якій виявлено сліди пальців рук (протокол огляду місця події від 25.08.2015 року, т. 1 а.с. 129-133).

Свідок ОСОБА_17 показав, що знає ОСОБА_11 як особу на ім`я ОСОБА_23 . Свідок на своєму автомобілі надає послуги таксі. 25.08.2015 року на центральній вулиці зустрілися із ОСОБА_11 . Згодом до них приєднався чоловік на ім`я ОСОБА_24 , раніше свідок його не бачив. На автомобілі свідка поїхали на дачний масив, що в Житомирському районі. Приїхавши до дачного будинку ОСОБА_11 разом з ОСОБА_24 вийшли з автомобіля, підійшли до хвіртки домоволодіння й почали спілкуватися з невідомим йому чоловіком. Потім вони всі зайшли до будинку, при цьому в руках ОСОБА_11 та ОСОБА_24 нічого не було. Через деякий час останні вийшли з будинку, поклали на заднє сидіння автомобіля телевізор та предмет схожий на бензопилу. Поїхали в м. Житомир, де в одному з ломбардів ОСОБА_24 намагався здати телевізор, однак йому відмовили. Свідок чув як ОСОБА_11 з ОСОБА_24 спілкувались між собою про те, що чоловік до якого вони заїжджали заборгував їм гроші, однак у нього їх не було, тому вони забрали речі. Згодом свідок знайшов в своєму автомобілі паспорт, забрав його додому, так як думав, що хтось із пасажирів його згубив. Паспорт відав слідчому. Свої показання свідок деталізував під час слідчого експерименту на місцевості 19 жовтня 2016 року (т. 2 а.с.64-73).

11.08.2015 року у службовому кабінеті № 20 Житомирського РВ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_25 добровільно передав планшет "Fly" чорного кольору, який він придбав 4.08.2015 близько 18 год. в м. Житомирі у невідомого громадянина за 2200 грн. (протокол огляду місця події від 11.08.2015 року, т.1 а.с.126).

Згідно із довідок вартості: вартість сім-карток операторів мобільного зв`язку "Київстар", "Лайф", "МТС", станом на 25.08.2015 та 30.07.2015 року, становила 20 грн. кожна; вартість вживаного мобільного телефона "DONOD" D801, станом на 30.07.2015 року становила 400 грн.; вартість вживаної бензопили "Lider 4500", станом на 25.08.2015 року становила 2100 грн; вартість вживаного телевізора "Філіпс" з діагоналлю екрана 37 см, станом на 25.08.2015 року становила 7000 грн. (т. 1 а.с.135-137).

4.10.2015 року з 18 год. 20 хв. по 18 год. 35 хв. свідок ОСОБА_19 , по фотознімку, впізнав ОСОБА_11 , якого знав як особу на ім`я ОСОБА_23 , що наприкінці серпня 2015 року дав йому мобільний телефон марки "Keepon" та разом з яким він їздив до с. Буки, це підтверджується протоколом пред`явлення особи для впізнання (т. 1 а.с. 138-140).

Того ж дня з 19 год. 35 хв. по 19 год. 50 хв. свідок ОСОБА_26 впізнав ОСОБА_16 , як чоловіка на ім`я ОСОБА_27 , який наприкінці липня 2015 року просив його здати до ломбарду "Скарбничка" телевізор, оформлюючи вказану операцію на свої документи, що доводиться протоколом пред`явлення особи для впізнання (т. 1 а.с.141-143).

4.10.2015 року з 18 год. 00 хв. до 18 год. 15 хв. в приміщенні актового залу Житомирського РВ УМВС України свідок ОСОБА_19 добровільно передав мобільний телефон "Keepon", який йому передав у кінці серпня 2015 року чоловік на ім`я ОСОБА_23 (протокол огляду місця події, т. 1 а.с.144-146), а 28.10.2015 року потерпілий ОСОБА_14 вказав, що саме даний телефон належить йому і який був викрадений у нього під час пограбування 25.08.2015 року (протокол огляду предметів, т. 2 а.с.11. Рішення щодо допустимості даного доказу було прийнято в ході його дослідження). Ринкова вартість вживаного телефону "Donad" ("Кеероn") модельний ряд НОМЕР_5 , станом на 25.08.2015 складає 323 грн. 75 коп., що встановлено висновком судово-товарознавчої експертизи від 25.11.2015 року №854/15-25 (т. 2 а.с.12-21).

5.10.2015 року потерпілий ОСОБА_14 впізнав особу ОСОБА_11 , який двічі приїжджав до нього додому, завдавав йому тілесні ушкодження та викрадав його майно, цей факт підтверджується протоколом пред`явлення особи для впізнання (т.1 а.с.147-150).

Під час огляду місця події 19.10.2015 року в службовому кабінеті № 17 Житомирського РВ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_17 добровільно надав працівникам Житомирського РВ паспорт громадянина України виданий на ім`я ОСОБА_14 (т.2 а.с.7-8).

Під час огляду місця події 9.11.2015 року в службовому кабінеті Житомирського РВ УМВС України в Житомирській області у ОСОБА_12 вилучено мобільний телефон "Samsung E1200 м", IMEI НОМЕР_6 , з сімкартою оператора мобільного зв`язку ПрАТ "Київстар" за № НОМЕР_7 (т. 2 а.с.22-26).

9.11.2015 року підозрюваний ОСОБА_12 по фотознімку впізнав ОСОБА_11 , як свого знайомого ОСОБА_28 , з яким вони спільно 30.07.2015 року пограбували ОСОБА_14 в Тетерівському дачному масиві Житомирського району, що підтверджується протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (т. 2 а.с.27-31).

Того ж дня підозрюваний ОСОБА_12 по фотознімку впізнав ОСОБА_17 , як водія автомобіля "ВАЗ 21099" з яким їздив його знайомий ОСОБА_29 наступного дня після вчинення пограбування ОСОБА_14 , цей факт підтверджується протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (т. 2 а.с. 32-36).

У відповідності до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 9.11.2015, ОСОБА_12 по фотознімку впізнав ОСОБА_16 , як особу таксиста який підвозив його разом з ОСОБА_30 до Тетерівського дачного масиву, де вчинили пограбування ОСОБА_14 та в подальшому привозив їх до ломбарду в м. Житомирі та через ОСОБА_31 продав телевізор до вказаного ломбарду (т. 2 а.с.37-41).

Протоколом пред`явлення підозрюваному ОСОБА_19 для впізнання фотознімків від 13.11.2015 року, підтверджується факт впізнання ним водія автомобіля, який возив їх разом з ОСОБА_30 до Тетерівського дачного масиву - ОСОБА_17 , як особи на ім`я ОСОБА_32 ( т. 2 а.с. 44-46).

Під час слідчого експерименту від 13.11.2015 року ОСОБА_19 розповів та одночасно показав, що в серпні 2015 року він разом з ОСОБА_11 та знайомим на ім`я ОСОБА_32 ( ОСОБА_17 ) на автомобілі приїхали до Тетерівського дачного масиву. Біля хвіртки одного з будинків побачили чоловіка. Після цього ОСОБА_11 сказав зупинитися біля вказаного будинку. Останній вийшов з автомобіля та пішов до будинку, де разом з власником будинку зайшли всередину. Потім ОСОБА_11 покликав до будинку ОСОБА_19 та в коридорі дав йому телевізор, який сказав занести до автомобіля. Повернувшись знову до будинку, ОСОБА_19 побачив як ОСОБА_11 зв`язує чоловіка, після чого пішов на вулицю. Через декілька хвилин вийшов ОСОБА_11 , тримаючи в руках бензопилу та барсетку, яку поклав до багажника автомобіля (т. 2 а.с. 78-88).

Під час обшуку 04.10.2015 року в автомобілі "ВАЗ 21099" реєстраційний номер " НОМЕР_2 ", поміж іншого виявлено та вилучено предмет, схожий на пістолет, 4 предмети схожі на набої, 3 балаклави, моток чорної липкої стрічки, 2 пари чорних в`язаних рукавичок, металевий цвяходер, металевий лом, 2 викрутки, коробка з під сірників частково заповнена сухою рослинною масою зеленого кольору. Під час обшуку ОСОБА_17 виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 665 грн., мобільний телефон "Самсунг GT-S5300" з сім-карткою оператора мобільного зав`язку "Лайф", мобільний телефон "Нокіа Х2-00" з сім-карткою оператора мобільного зв`язку "Київстар". Під час обшуку ОСОБА_11 виявлено та вилучено мобільний телефон "Нокіа" 8800 в якому знаходиться сім-картка оператора мобільного зв`язку "Київстар", 2 сім-картки "Київстар", сім-картка "МТС", грошові кошти в сумі 261 грн. (т. 2 а.с.214-218).

Захисник просила на підставі ч. 1 ст. 89 КПК України визнати згадуваний протокол обшуку недопустимим доказом, оскільки в даному документі містяться відомості про вилучення речей, які було визнано речовими доказами, які в подальшому не були відкриті стороні захисту. Під не відкриттям речових доказів захисник зазначила, що стороною обвинувачення під час відкриття матеріалів досудового розслідування стороні захисту не було надано жодного речового доказу на ознайомлення. Проте, суд не може погодитись із таким твердженням захисника, оскільки, як вбачається з розписок наявних в матеріалах справи, стороні захисту було надано доступ до матеріалів досудового розслідування, відповідно до ст. 290 КПК України. Крім того, докази того, що стороні захисту не було надано доступ та можливість ознайомитись з речовими доказами, відсутні. Таким чином суд відхиляє клопотання захисту про визнання такого доказу недопустимим.

До того ж суд звертає увагу, що під час обшуку автомобіля "ВАЗ 21114", нічого не вилучалось, сам автомобіль вилучений до Житомирського РВ (протокол обшуку від 04.10.2015 року, т. 2 а.с.221-223).

Крім того суд не бере до уваги доводи сторони захисту про визнання недопустимим доказом протокол обшуку від 4.10.2015 , через те, що після проведення обшуку автомобіля "ВАЗ 21114", постановою слідчого вказаний автомобіль був визнаний речовим доказом та вилучений до Житомирського РВ, однак власник автомобіля при цьому не був присутнім та йому не була вручена постанова слідчого. Дане клопотання захисту суд також відхиляє, як таке, яке не ґрунтується на вимогах процесуального закону та згадувані положення не регламентовані ним.

19.10.2015 року в приміщенні службового кабінету № 213 УМВС України в Житомирській області проведено огляд мобільних телефонів "Нокіа Х2-00", "Самсунг GT-S5300", "Нокіа 8800" та сім-карток операторів мобільного зв`язку ПрАТ "Київстар" та ПрАТ "МТС" (протоколом огляду предметів, т. 2 а.с.9-10). Рішення щодо допустимості даного доказу було прийнято в ході його дослідження.

24.11.2015 року під час проведення слідчого експерименту свідок ОСОБА_33 розповів та одночасно показав, за яких обставин 25.08.2015 року в с. Волиця Андрушівського району Житомирської області він переніс з автомобіля "ВАЗ 21099" телевізор, який привезли двоє невідомих чоловіків (протоколом проведення слідчого експерименту від 24.11.2015, т. 2 а.с.114-119).

Того ж дня свідок ОСОБА_17 по фотознімкам впізнав ОСОБА_19 , як особу на ім`я ОСОБА_24 , та ОСОБА_34 , як знайомого на ім`я ОСОБА_23 , яких в серпні 2015 року він підвозив до Тетерівського дачного масиву Житомирського району (протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, т. 2 а.с.121-124, 125-128).

25.11.2015 року підозрюваний ОСОБА_11 по фотознімкам впізнав ОСОБА_19 , як свого знайомого на ім`я ОСОБА_24 , та впізнав ОСОБА_17 , як таксиста на ім`я ОСОБА_32 , з якими в серпні 2015 року він їздив до Тетерівського дачного масиву Житомирського району (протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, т. 2 а.с.129-132, 137-140).

Того ж дня підозрюваний ОСОБА_11 по фотознімку впізнав особу, на ім`я ОСОБА_35 , який в серпні 2015 року їздив разом з ним, ОСОБА_24 та ОСОБА_36 до Тетерівського дачного масиву Житомирського району (протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, т. 2 а.с.133-136).

Протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_14 від 17.10.2015, проведений за адресою Тетерівський дачний масив з фото таблицею до нього, під час якого потерпілий розказав та одночасно показав про події, які відбулися 30.07.2015 та 25.08.2015, зокрема, як невідомі потрапили до його будинку, де знаходився в цей момент він, викрадені речі, що саме було викрадено, як та куди і чим йому нанесено тілесні ушкодження (т.1 а.с.163-178).

Разом з цим потерпілий ОСОБА_14 (т. 1 а.с.163-178), в судовому засіданні після дослідження даного доказу не підтвердив вказану слідчу дію та вказав, що під час проведення слідчого експерименту він перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Суд критично ставиться до таких показань потерпілого та не приймає їх до уваги при прийняття рішення, адже підстав для визнання даного доказу недопустимим не має. Пояснення потерпілого щодо перебування у стані алкогольного сп`яніння нічим не підтверджується.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК України слідчий експеримент проводиться з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. Таким чином, слідчий експеримент не є показаннями в розумінні ст. 95 КПК, оскільки окрім самих показань особи фіксується зовнішня обстановка та, зокрема, перевіряється можливість настання тих подій, про які надає показання особа. Таким чином, слідчий експеримент є одним зі способів перевірки правдивості показань особи. Протокол такої слідчої дії в силу п. 3 ч. 2 ст. 99 КПК є процесуальним джерелом доказів. До того ж проведення слідчого експерименту судом законодавством України не передбачено. У протоколі слідчого експерименту із потерпілим ОСОБА_14 зафіксовані і детально описані не лише їх показання, а й викладені умови та результати їх проведення, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, що відповідає вимогам ч. 6 ст. 240 КПК.

Оцінюючи групу доказів стосовно застосування ножа при розбійному нападі суд вирішує наступне. Такі письмові докази здобути на досудовому слідстві і досліджені судом у судовому засіданні, як заява потерпілого про вчинення злочину, яка містить згадування про застосування ножа в ході розбійного нападу, слідчий експеримент за участю потерпілого в ході якого останній показав спосіб здійснення розбійного нападу та механізм спричинення ножем колото-різаної рани на нозі, висновок судово-медичної та медико криміналістичної експертиз, які, суд вважає, доповнюють загальну картину подій про те, що в ході такого нападу спричинено потерпілому рану, яка співпадає із різаним пошкодженням штанів потерпілого на переконання суду дають об`єктивні та беззаперечні підстави вважати про існування ножу у Ковтуна на час здійснення нападу, використання його для заволодіння майном та спричинення ним тілесних ушкоджень потерпілому.

Одночасно, версія потерпілого щодо того, що в дійсності з ножем ОСОБА_11 на нього не нападав та не спричиняв тілесні ушкодження, яка виникла в ході судового розгляду справи після відшкодування обвинуваченими спричиненої шкоди, судом критично оцінюється, відкидається та вважається способом пом`якшити потерпілим покарання обвинувачених. Суд вважає додатковим аргументом правильності такого висновку спорідненість обвинуваченого ОСОБА_37 та потерпілого ОСОБА_38 .

Під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій аудіоконтролю ОСОБА_12 під час його спілкування з невідомою особою у період часу з 16.09.2015 по 5.10.2015, а також під час спілкування з матір`ю у період з 16.09.2015 по 5.10.2015, зі змісту розмов яких ОСОБА_12 не виключає свою вину у вчиненні злочину обговорюючи можливості вирішення виниклої ситуації та план дії по захисту (т. 2 а.с.1-2, 3-6). Суд визнає зазначені відомості допустимими доказами, оскільки сторона захисту не заперечувала проти їх допуску як таких.

Крім того, суд визнає недопустимим доказом відомості за результатами проведення негласної слідчої дії аудіоконтролю ОСОБА_12 (т. 1 а.с.179-182), оскільки відповідно до ст. 258 КПК така негласна слідча дія пов`язана із втручанням у приватне спілкування особи, яке може бути здійснено лише з дозволу слідчого судді, якій відповідно до ч. 3 ст. 247 КПК надає його у формі ухвали. Проте, прокурором суду не було надано відповідної ухвали суду про надання такого дозволу, а тому суд визнає названий документ недопустимим доказом.

Оцінюючи сукупність допустимих доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для ухвалення вироку, суд дійшов наступного.

Суд вважає правильною кваліфікацію органу досудового розслідування дій ОСОБА_11 щодо подій, які мали місце 30.07.2015 року за ч. 3 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_14 , вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

Даючи правову оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_11 згідно інкримінованого обвинувачення за ч. 3 ст. 187 КК України, яку обрав орган досудового розслідування, суд враховує надані та досліджені судом докази, а також встановлені на підставі даних доказів обставини справи, і приходить до переконання, що вказане обвинувачення знайшло своє підтвердження. При цьому, суд виходить з наступного.

Органом досудового розслідування, суд вважає, правильно кваліфіковано розбій вчинений ОСОБА_11 за ознакою насильства небезпечного для життя чи здоров`я з метою подолання опору потерпілого та заволодіння його майном, що виразилося у нанесенні обвинуваченим одного удару потерпілому в обличчя, від чого останній отримав легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я та застосовуючи ніж, тобто як ексцес виконавця, адже про вчинення саме розбійного нападу домовленості між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не було, які і не надано стороною обвинувачення доказів які б підтверджували їх домовленість про будь-яке спричинення тілесних ушкоджень потерпілому заради отримання майна потерпілого.

Дана ознака підтверджується: протоколом прийняття заяви про вчинення злочину та показами потерпілого, який зазначав, що ОСОБА_11 наніс йому один удар в ніс, від чого потерпілий впав та пішла кров з обличчя; застосовував ніж та спричинив ним також тілесні ушкодження; висновками судово-медичної експертизи від 4.08.2015 №1526, відповідно до якого у ОСОБА_14 виявлено зазначені тілесні ушкодження та висновок медико-криміналістичної експертизи від 13.11.2015 року №247-МК, яким виявлено пошкодження штанів в місці колото-різаної рани; показами свідка ОСОБА_21 , який показав, що після події він бачив потерпілого який був побитий, з носа та рота йшла кров; показами потерпілого під час впізнання ОСОБА_11 який двічі приїзжав до нього додому та завдавав тілесні ушкодження та грабував.

Згідно із роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 року "Про судову практику у справах про злочини проти власності" - розбій як злочин проти власності - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Небезпечне для життя чи здоров`я насильство - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння (насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, здушення шиї, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо).

Приймаючи рішення у даному обсязі суд одночасно відкидає доводи захисту про відсутність підстав стверджувати про вчинення розбою та необхідність перекваліфікації дій Ковтуна на ст. 186 КК України. В тому числі наведений аналіз спростовує доводи захисту щодо відсутності ножа у Ковтуна під час нападу та не спричинення ним тілесних ушкоджень.

Інкримінуючи ОСОБА_11 вчинення другого злочину по епізоду, що мав місце 25 серпня 2015 року суд частково погоджується із пред`явленим органом досудового розслідування обвинуваченням і вважає правильним кваліфікацію таких дій за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб. Тобто дії обвинуваченого слід перекваліфікувати з ч. 3 ст. 186 на ч. 2 ст. 186 КК України за недоведеністю такої кваліфікуючої ознаки даного складу злочину як проникнення до житла.

Судом встановлено зазначеними раніше доказами та не спростовувалось обвинуваченим ОСОБА_11 , що мало місце відкрите заволодіння майном потерпілого ОСОБА_14 вчинене групою осіб за попередньою змовою.

Приймаючи рішення про не доведення кваліфікуючої ознаки проникнення у житло суд виходить з наступного.

За змістом закону "проникнення" як кваліфікуюча ознака передбачає, що особа потрапила у житло, інше приміщення чи сховище незаконно, тобто за відсутності права перебувати в місці, де знаходиться майно (всупереч волі законного володільця, шляхом обману, за відсутності визначених законом підстав чи на порушення встановленого законом порядку). При цьому незаконність проникнення стосується самого факту потрапляння до житла, іншого приміщення чи сховища або перебування в ньому, спосіб проникнення (застосування фізичних чи інтелектуальних зусиль) принципового значення. Якщо особа, не усвідомлюючи, що режим доступу до об`єкта є обмеженим, а входження (потрапляння) у відповідне приміщення або перебування в ньому - незаконним, фактично увійшла (потрапила) у житло, інше приміщення чи сховище з обмеженим режимом доступу, такі дії мають кваліфікуватися без ознаки "проникнення" (п. п. 36, 65 ухвали Великої палати Верховного Суду від 18 квітня 2018 року, справа №569/1111/16-к).

Під час судового розгляду, як потерпілий, так і обвинувачений ОСОБА_11 показали, що ОСОБА_11 разом з іншою особою, фактично увійшли (потрапили) до будинку потерпілого з дозволу самого потерпілого, тобто на законних підставах, відтак обвинувачений, хоча і усвідомлюючи обмежений режим доступу до будинку потерпілого, не оцінював і не повинен був оцінювати своє входження до нього та перебування в ньому - незаконним, що виключає кваліфікацію її подальших протиправних корисливих дій за ознакою "проникнення". Крім того, наявність у ОСОБА_11 умислу, спрямованого на незаконне викрадення майна ОСОБА_14 , не свідчить про наявність у обвинуваченого умислу на незаконне входження до житла ОСОБА_14 з метою заволодіння його майном, а інших доказів про наявність такого умислу, суду не надано.

Тим самим суд погоджується з такими доводами захисту щодо відсутності доказів які б викривали згадувану кваліфікуючу ознаку у діях ОСОБА_11 , як проникнення у житло за епізодом, що мав місце 25.08.2015 року.

Також обвинуваченням було інкриміновано ОСОБА_11 незаконне заволодіння паспортом ОСОБА_14 , вчиненому за попередньою змовою групою осіб (ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 357 КК України), однак судом доказів цієї обставини не здобуто, що вимагає виправдати його за таким складом злочину з огляду на наступне. Так, наведені вище докази надані прокурором не викривають наявність у ОСОБА_11 як суб`єктивної так і об`єктивної ознак інкримінованого діяння, адже останній, як не домовлявся із ОСОБА_19 про викрадення паспорта так і відсутні докази, які б підтверджували спільні дії по викраденню такого документа. Більше того, матеріали досліджені судом взагалі не вказують на те, що ОСОБА_11 знав про вчинення таких дій, адже ОСОБА_19 виявив даний документ під час перегляду барсетки потерпілого.

Дії ОСОБА_12 , на переконання суду, правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.

При призначені покарання ОСОБА_11 , відповідно до ст. 65 КК України суд враховує, що злочин, передбачений ч. 3 ст. 187 КК України, є умисним особливо тяжким корисливим злочином, а злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, є умисним тяжким корисливим злочином.

При призначені покарання ОСОБА_12 , відповідно до ст. 65 КК України суд враховує, що злочин, передбачений ч. 3 ст. 186 КК України, є умисним тяжким корисливим злочином.

Обвинувачені несудимі, одружені, кожний має на утримані малолітню дитину, ОСОБА_11 за місцем роботи характеризується позитивно, ОСОБА_12 за місцем проживання характеризується посередньо, як особа, на яку відсутні компрометуючі матеріали.

Обставинами, що пом`якшують покарання обом обвинуваченим, суд визнає добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченим по всім злочинам, суд на підставі п. 13 ч. 1 ст. 67 КК визнає вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння, оскільки за показаннями самих обвинувачених під час вчинення злочинів вони перебували в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи наведене, особу обвинуваченого ОСОБА_11 , наявність обтяжуючої покарання обставини, безальтернативний характер санкцій ч. 3 ст. 187 та ч. 2 ст. 186 КК України, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_11 покарання за ч. 3 ст. 187 у виді позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є у його власності, а за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі. Разом з цим, зважаючи на наявність однієї пом`якшуючої покарання обставини, позицію потерпілого, який на суворості покарання не наполягав, претензій до обвинуваченого не має через повне відшкодування завданого збитку, суд вважає за можливе призначити покарання на строк ближчий до мінімальних меж, передбачених санкціями ч. 3 ст. 187 та ч. 2 ст. 186 КК України. Проте, враховуючи відсутність кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, підстав для застосування ст. 69 КК України не вбачається. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

З урахуванням наведеного, особи обвинуваченого ОСОБА_12 , наявність обтяжуючої покарання обставини, безальтернативного характеру санкції ч. 3 ст. 186 КК України, суд призначає покарання у виді позбавлення волі. Разом з тим, беручи до уваги наявність пом`якшуючої покарання обставини, повне визнання вини обвинуваченим, позицію потерпілого, який на суворості покарання не наполягав, претензій до обвинуваченого не має через повне відшкодування завданого збитку, суд дійшов висновку, що обвинувачений не є суспільно небезпечним, і його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому на підставі ст. 75 КК України звільняє обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, що буде достатнім для запобігання вчиненню нових злочинів.

Цивільний позов у провадженні не пред`явлено. Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинувачених у дольовому порядку.

Речові докази підлягають поверненню власникам (залишенню в їх розпорядженні), за виключенням тих, які підлягають знищенню, залишенню на зберіганні в органі досудового розслідування до розгляду кримінального провадження стосовно іншої особи.

Приймаючи до уваги призначені покарання, поведінку обвинувачених під час судового розгляду, підстав для обрання обвинуваченим запобіжного заходу не вбачається.

Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187 та ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 3 ст. 187 КК України у виді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі із конфіскацією майна;

за ч. 2 ст. 186 КК у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_11 остаточне покарання у виді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі із конфіскацією майна.

ОСОБА_11 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 357 КК, та виправдати його на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК у зв`язку із недоведенням вчинення злочину обвинуваченим.

Зарахувати ОСОБА_11 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з дня його затримання 5.10.2015 року до 19.02.2016 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_12 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_12 від відбування покарання з випробуванням протягом трьох років іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_12 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та не виїжджати за межі України без погодження з цим органом.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у дольовому порядку на користь держави судові витрати на залучення експертів у сумі 2502 (дві тисячі п`ятсот дві) грн. 36 коп., тобто по 1251 (одна тисяча двісті п`ятдесят одна) грн. 18 коп. з кожного.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 11.11.2015 року на мобільний телефон "Самсунг Е1200М", скасувати, а телефон повернути власнику.

Після набрання вироком законної сили речові докази:

сліди відбитків пальців рук, смужку скотчу, знищити;

гарантійний талон до мобільного телефону, товарний чек на телевізор, штани, картки, мобільний телефон "Keepon", повернути потерпілому ОСОБА_14 ;

паспорт громадянина України виданий на ім`я ОСОБА_14 , планшет "Флай", мобільний телефон "Keepon", повернуті ОСОБА_14 , залишити в його розпорядженні;

предмет схожий на пістолет шмайсер, 4 патрони, 3 балаклави, моток липкої стрічки, 2 пари рукавичок, 3 кепки, змиви, гвоздодір, лом, флеш-карту, кросівки, спортивний костюм, рукавичку, 2 викрутки, набір ключів, записник, мобільний телефон "Nokia 8800" з сім-картою "Київстар", "МТС" та "Київстар", грошові кошти в сумі 261 грн. та шкіряний гаманець з пластиковими картками, мобільний телефон "Самсунг " з сім-картою "Київстар", залишити на зберіганні в камері речових доказів Житомирського РВП до розгляду кримінального провадження стосовно іншої особи.

мобільний телефон "Samsung GT-S5300" з сім-картою "Лайф", мобільний телефон "Nokia X2-00" з сім-картою "Київстар", грошові кошти в сумі 665 грн., договір, фіскальний чек, повернуті ОСОБА_17 , залишити в його розпорядженні;

автомобіль "ВАЗ 21114", реєстраційний номер " НОМЕР_1 ", повернутий ОСОБА_39 , залишити в його розпорядженні.

Вирок може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

головуючий ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

ОСОБА_3