ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №11-сс/819/490/19 Доповідач ОСОБА_2
Категорія: накладення арешту на майно
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_9 , апеляційну скаргу ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 31.07.2019 року про накладення арешту на майно, у кримінальному провадження №0000003 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332, ч.2 332-1 КК України, -

встановила:

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 31.07.2019 року клопотання старшого слідчого СВ ГУ Служби Безпеки України в Автономній Республіці Крим ( з дислокацією в м. Херсоні) ст. лейтенанта юстиції ОСОБА_11 - задоволено, накладено арешт шляхом тимчасової заборони володіння, користування, розпорядження на частину автотранспортного засобу Toyota Tundra, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Накладено арешт шляхом тимчасової заборони розпорядження та володіння на частину об`єкта житлової нерухомості квартири, за адресою АДРЕСА_1 ( реєстраційний номер 1) та на частину об`єкта житлової нерухомості квартири, за адресою АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 865817)

Згідно ухвали суду, слідчий суддя, врахувавши обставини вчинення ймовірного злочину, так як вони викладені в клопотанні слідчого, правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст.ст. 170, 171 КПК України, прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції захисник ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_9 та апелянт ОСОБА_10 звернулися з апеляційними скаргами, в яких вважають оскаржувану ухвалу незаконною, та такою, що підлягає скасуванню. Зокрема посилаються на те, що слідчим суддею не встановлено підстав для арешту майна, оскільки підозра, яка пред`явлена ОСОБА_12 не підтверджена доказами. Вважають, що суд прийшов до хибного висновку, що майно, а саме автомобіль Toyota Tundra, є особистою власністю ОСОБА_9 , після укладання шлюбного договору, а квартира, за адресою АДРЕСА_1 , є власністю ОСОБА_10 після укладання договору дарування. Квартира за адресою АДРЕСА_2 є власністю ОСОБА_13 , яка придбала вказану нерухомість 20.02.2019 року. Також зазначають, що арешт автомобіля був здійснений з порушенням вимог ч. 5 ст. 171 КПК України.

Просять ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 31.07.2019 року про накладення арешту на майно, у кримінальному провадження №0000003 - скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які наполягали на задоволенні апеляційних скарг, думку прокурора, який просив залишити ухвалу суду без змін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступного.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів провадження, старшим слідчим СВ ГУ Служби Безпеки України в Автономній Республіці Крим ( з дислокацією в м. Херсоні) ст. лейтенантом юстиції ОСОБА_11 було розпочато кримінальне провадження №0000003 за підозрою ОСОБА_12 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332, ч.2 332-1 КК України.

12.06.2019 року ОСОБА_12 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 332, ч.2 332-1 КК України.

16.07.2019 року старший слідчий СВ ГУ Служби Безпеки України в Автономній Республіці Крим ( з дислокацією в м. Херсоні) ст. лейтенант юстиції ОСОБА_11 , погодженого з прокурором відділу прокуратури АР Крим ОСОБА_14 , з клопотанням про накладення арешту на майно, зазначене у ньому, звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження №0000003 та в межах поданого слідчим клопотання, про накладення арешту на вищезазначене майно, слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до клопотання, врахувавши наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України для накладення арешту на частини майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , у відповідності до ст. 60 ч.1, 73 Сімейного кодексу України, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання та прийшов до висновку про задоволення клопотання слідчого, оскільки санкція ч. 3 ст. 332 КК України передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

З урахуванням цього, слідчий суддя встановив належні правові підстави, передбачені ч. ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищевказане майно і 31.07.2019 року ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області клопотання слідчого було задоволено та накладено арешт на вказане у цьому клопотанні нерухоме майно, заборонивши власнику частки майна, ОСОБА_12 будь-яким чином розпоряджатися, використовувати, вищевказане майно, з підстав, передбачених ч. 2 ст. 167, ч. 2 ст. 170 КПК України.

З цим висновком погоджується колегія суддів.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Разом із тим, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, накладаючи арешт на належні ОСОБА_12 частки об`єкти власності та забороняючи використовувати його, дотримався вимог кримінального процесуального законодавства України, оскільки, у відповідності до ст. 60 ч.1, 73 Сімейного кодексу України, наклав на ту частку майна яке належить саме йому і не обмежив прав власності дружини.

Доводи захисника ОСОБА_15 про те, що слідчим суддею не взято до уваги шлюбний договір від 30.07.2019 року є безпідставними, оскільки, як вбачається з наданої захисником копії шлюбного договору, права на нерухоме та рухоме майно подружжя, що підлягає реєстрації та особисті майнові права, виникають після укладання цього договору та будуть вважатися особистою приватною власністю, яке буде придбане після укладання договору. При цьому шлюбний договір набирає чинності після його підписання та нотаріального посвідчення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що майно яке придбано до укладання шлюбного договору, у відповідності до ст. 60 ч.1, 73 Сімейного кодексу України є спільною сумісною власністю подружжя.

Доводи захисника та скаржника ОСОБА_10 про те, що в діях ОСОБА_12 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 332 ч.3, 332-1 ч. 2 КК України є необґрунтованими, оскільки в матеріалах кримінального провадження існують факти та інформація, яка можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_12 , міг вчинити правопорушення.

У справі «Фокс, Кампбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» суд вказав на те, що «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення».

Крім того, слід зазначити, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_12 кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 332 ч.3, 332-1 ч. 2 КК України.

Доводи захисника про те, що клопотання про арешт майна подано з порушенням строку, визначеного ч. 5 ст. 171 КПК України, є не обґрунтованими, оскільки слідчий звернувся з клопотанням про арешт частини автомобіля Toyota Tundra не як тимчасове вилучене майно, а як можливої конфіскації майна передбаченого санкцією ч. 3 ст. 332 КК України.

Твердження захисника ОСОБА_7 та скаржника ОСОБА_10 про те, що квартира, за адресою АДРЕСА_1 , є власністю ОСОБА_10 після укладання договору дарування. а квартира за адресою АДРЕСА_2 є власністю ОСОБА_13 , яка придбала вказану нерухомість 20.02.2019 року є безпідставними, оскільки під час розгляду клопотання слідчим суддею в суді першої інстанції ці дані надані не були і вони не були предметом дослідження.

При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування решту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційні скарги адвоката ОСОБА_7 та скаржника ОСОБА_10 , навіть з урахуванням усіх викладених в них доводах, задоволенню не підлягають.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Керуючись статтями 117, 131, 132, 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, суд,-

постановила:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_9 та апеляційну скаргу скаржника ОСОБА_10 відхилити.

Ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 31.07.2019 року про накладення арешту на майно, у кримінальному провадження №0000003 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332, ч.2 332-1 КК України, залишити без змін.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді: (підпис) (підпис) (підпис)
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
З оригіналом згідно
Суддя Херсонського апеляційного суду ОСОБА_2