Дата документу 27.08.2019 Справа № 554/7499/19
УХВАЛА
Іменем України

27 серпня 2019 року Октябрський районний суд м. Полтави в складі:
слідчого судді- ОСОБА_1
за участю секретаря- ОСОБА_2
за участю скаржника- ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві стосовно невнесення відомостей в ЄРДР по заявах від 18.07.2019 р. про вчинення кримінальних правопорушень , передбачених ст.366 ч.1, ст.367 ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

19 серпня 2019 року до Октябрського районного суду м.Полтави надійшла вищезазначена скарга ОСОБА_3 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, в порядку ст.303 КПК України, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР після отримання заяв про вчинення кримінальних правопорушень за ознаками ч.1 ст.366, ч.2 ст.367 КК України, вчинених відносно заявника.

Скарга мотивована тим, що 18.07.2019 року ОСОБА_3 подав до Територіального управління ДБР, розташованого у м.Полтаві, заяви про вчинення злочинів, в порядку ст.214 КПК України, у яких він повідомляв про вчинення, на його думку, злочинів членами центральної житлово-побутової комісії ГУ МВС України в Харківській області по відношенню до нього, і вважав себе потерпілим від дій зазначених осіб.

10.08.2019 року ОСОБА_3 отримав лист, згідно з яким йому повідомлено про відсутність підстав для внесення відповідних відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування. Вважає, що відомості, викладені в заявах про злочини від 18.07.2019 року, повинні були негайно, але не пізніше 24 годин після подання вноситись до ЄРДР, адже, на думку заявника, вони мають повну та необхідну інформацію, яка є обов`язковою та необхідною для внесення. Вказує, що посадовими особами ТУ ДБР у м.Полтаві, всупереч ст.214 КПК України, допущено бездіяльність, на підставі чого заявник просить скаргу задовольнити, визнати бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяв про вчинення кримінальних правопорушень відносно заявника незаконною; зобов`язати службових осіб Територіального управління ДБР, розташованого у м.Полтаві, внести відомості про кримінальні правопорушення, викладені ним у заявах про злочини від 18.07.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Одночасно з цим, просив поновити пропущений процесуальний строк на подання даної скарги у зв`язку з несвоєчасним направленням листа від 24.07.2019 року про відмову у внесенні відомостей до ЄРДР та бездіяльністю органу досудового розслідування.

У судовому засіданні, призначеному в режимі відеоконференції, заявник скаргу підтримав у повному обсязі та просив задовольнити з підстав, викладених у скарзі.

Представник Територіального управління ДБР, розташованого у м.Полтаві, до суду не з`явився, будучи належним чином повідомленим про розгляд скарги, причини неявки суду невідомі.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності слідчого.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи в їх сукупності та взаємному зв`язку, суд вважає відмовити у задоволенні скарги з таких підстав.

Згідно з ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положеннями ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів скарги, та встановлено в судовому засіданні, заявник ОСОБА_4 звернувся в порядку ст.214 КПК України до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, із заявами №№1,2 від 18.07.2019 року, які мають тотожній виклад обставин, про вчинення злочинів за ознаками ч.1 ст.366, ч.2 ст.367 КК України членами центральної житлово-побутової комісії ГУ МВС України в Харківській області. За змістом заяв, дії та рішення зазначених осіб членів центральної житлово-побутової комісії щодо ліквідації квартирного обліку, на думку заявника, призвели до позбавлення його можливості отримати квартиру в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до черги на квартирному обліку в ГУМВС України в Харківській області. У зв`язку з викладеними обставинами, заявник просив внести до ЄРДР вказані відомості за ч.1 ст.366 та ч.2 ст.377 КК України (а.с.5-6).

Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, відомості, викладені у заявах від 18.07.2019 року, не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, з чим заявник не погодився і звернувся до суду.

Підставами вважати заяву такою, що містить відомості про злочин, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то обставини викладені в них не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язковими для внесення до ЄРДР.

Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, і вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

Пунктом 1.2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України №69 від 17.08.2012 року, встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. До Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення (п.2.2 розділу ІІ положення).

Положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зазначені положення кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність свідчать про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення (злочин).

Отже, критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Заявник вказував на те, що зазначені в заявах дії службових осіб містять ознаки можливих, на його думку, неправомірних дій, та підлягають кваліфікації за ч.1 ст.366, ч.2 ст.367 КК України.

При цьому, заявником в поданій заяві наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення порушень службовими особами - членами центральної житлово-побутової комісії ГУ МВС України в Харківській області, оскільки злочинність таких дій не підтверджується достатніми об`єктивними даними, обґрунтованими та допустимими доказами. А доводи заяви зводяться, серед іншого, до непогодження із рішеннями та діями вказаної комісії як органу та її членів зокрема.

Крім того, в контексті порушених питань варто враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

Таким чином, доводи заявника у заявах від 18.07.2019 року є його особистою оцінкою дій службових осіб і ґрунтуються лише на припущеннях щодо можливої протиправності дій, а тому не відповідають вимогам ст.214 КПК України.

Враховуючи, що ст.214 КПК України прямо не передбачено проведення перевірки щодо змісту заяви, але виходячи з положень ч.5 ст.214 КПК України, змісту таких відомостей має бути надана належна оцінка.

При цьому, виходячи зі змісту ст.214 КПК України, повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві або повідомленні, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Оскільки чинним КПК України передбачена можливість оскаржити дії, бездіяльність слідчого, то у слідчого судді виникають повноваження щодо перевірки правильності висновку слідчого за результатами такої оцінки.

Вказане відповідає основним положенням цього Кодексу, зокрема п.18 ст.3 КПК України, відповідно до якого до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю з дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Аналізуючи зміст заяв ОСОБА_4 , з урахуванням вимог ч.2 ст.94 КПК України, вбачається, що заявник шляхом реалізації наданого йому права порушення перед слідчим суддею питання щодо здійснення судового контролю щодо дотримання прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, обирає для себе найменш обтяжливий спосіб захисту цих прав. Водночас, з огляду на наведений заявником характер правовідносин, які склались між ним і, зокрема, центральною житлово-побутовою комісією ГУ МВС України в Харківській області, вбачається належність даних відносин до категорії цивільно-правових.

Беручи до уваги, що заявником не вичерпані цивільно-правові засоби судового захисту від імовірних порушень його прав та законних інтересів, що мало місце під час прийняття рішення щодо виключення з квартирного обліку, внаслідок чого, як зазначає, останній втратив право на отримання житла в порядку черговості, а відтак, звернення в даному випадку за захистом в порядку кримінального судочинства є передчасним і таким, що не відповідає заявленій меті, та, в свою чергу, не порушує дискрецію суду у вирішенні даних питань в іншому порядку, ніж в порядку кримінального судочинства.

Отже, не зважаючи на те, що заяви ОСОБА_3 хоча й складені таким чином, що мають назву, як заява про злочин, але самі по собі містять лише перелік фактичних обставин, пов`язаних із правовими відносинами, які існують між заявником та іншими учасниками правовідносин, коло яких визначено категорією відповідних цивільних спорів, що не виключає оскарження в передбаченому законом порядку певних дій та рішень суб`єктів, наділених владними повноваженнями, тому, на переконання слідчого судді, таку заяву за своєю суттю не можна визнати як заяву про вчинене кримінальне правопорушення в розумінні положень ст.214 КПК України.

Таким чином, виходячи з аналізу викладеного, попри те, що заявник вважає заяви від 18.07.2019 року повідомленням про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.2 ст.367 КК України, проте останні за своїм змістом та наведеними доводами не можуть в даному випадку слугувати підставами для внесення відповідних відомостей до ЄРДР, оскільки в них викладена суб`єктивна оцінка щодо дій та рішень, пов`язаних з реалізацією повноважень згаданої комісії. Крім того, заявником не підтверджено достатніми об`єктивними даними, обґрунтованими та допустимими доказами неправомірності дій конкретних посадових осіб, а це в свою чергу, унеможливлює автоматичне внесення відомостей до ЄРДР за вказаною кваліфікацією дій, про що просить заявник.

Також слід зауважити, що посилання заявника на вимоги ч.4 ст.214 КПК України, відповідно до якої відмова у прийнятті та реєстрації заяви про кримінальне правопорушення не допускається, не є підставою для обов`язкового внесення відомостей до ЄРДР, якщо така заява не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства, оскільки ця норма стосується лише процедури прийняття такої заяви.

Крім того, як вбачається з матеріалів скарги, уповноваженим органом досудового розслідування в межах компетенції заявнику було надано відповідь та роз`яснення.

Так, листом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, за №Г-4195/02-2 від 24.07.2019 року на заяви ОСОБА_4 від 18.07.2019 року щодо можливих неправомірних дій членів центральної житлово-побутової комісії ГУ МВС України в Харківській області надано відповідь, згідно якої повідомлено про відсутність підстав для внесення відповідних відомостей до ЄРДР та роз`яснено порядок оскарження (а.с.8, 9).

Згідно з вимогами ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею постановляється ухвала про скасування рішення слідчого, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність законодавчо визначених підстав для внесення заяв ОСОБА_4 від 18.07.2019 року до ЄРДР, а тому в задоволенні скарги на бездіяльність посадових осіб ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань необхідно відмовити.

Крім того, у скарзі заявник просив поновити пропущений строк на оскарження.

З точки зору дотримання права заявника на доступ до правосуддя, проголошеного ст.55 Конституції України та ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, наведені заявником у скарзі доводи з приводу обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду є належними підставами для поновлення строку подання скарги, а тому слідчий суддя вважає можливим задовольнити клопотання заявника та поновити йому пропущений строк звернення до суду зі скаргою.

Керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Поновити ОСОБА_3 строк звернення до суду із даною скаргою.

В задоволенні скарги ОСОБА_3 про визнання бездіяльності посадових осіб ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві стосовно невнесення відомостей в ЄРДР по заявах від 18.07.2019 р. про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 366 ч.1, ст. 367 ч.2 КК України,- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1