№707/2353/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 листопада 2019 року м.Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси кримінальне провадження № 0000772 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мошни Черкаського району Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

03.12.2012 року Черкаським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

04.09.2013 року Черкаським районним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК Укарїни до покарання у виді 3-х років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України остаточно визначено покарання у виді 5 років 1 місяць позбавлення волі; 19.07.2016 року звільнений умовно-достроково з невідбутим терміном 1 рік 7 міс. 15 днів,-

у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
ОСОБА_4 , 14.07.2019 року близько 21 години 00 хвилин, повторно, таємно (упевнившись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих), умисно (усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання), з корисливих мотивів, через хвіртку зайшов на територію подвір`я, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання потерпілої ОСОБА_6 , шляхом розбиття скла в рамі вікна, розмірами 57x35 см, проник до спальної кімнати будинку, та з кишені светру, який знаходився на дверях кімнати, викрав кошти в сумі 1500 гривень, які належали ОСОБА_6 , після чого з місця вчинення злочину з викраденим зник, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на вище вказану суму.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Учасники процесу не оспорюють обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні та які викладено в обвинувальному акті. Судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставини, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Відтак суд, пояснивши учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, роз`яснивши положення ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує, щодо такого порядку судового розгляду, провів судовий розгляд даного кримінального провадження щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації N 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 суду пояснив, що визнає вину у повному обсязі, підтверджує обставини справи, викладені в обвинувальному акті, проте покази не бажає надавати. Обвинувачений просив його суворо не карати, оскільки він повернув викрадені кошти потерпілій.

Захисник підтримав у судовому засіданні позицію обвинуваченого.

Оскільки ЄСПЛ наголошує, що процес доказування базується, зокрема і на засадах свободи від самовикриття, суд не розцінює відмову обвинуваченого відповідати на запитання як негативний наслідок, ні в частині визнання вини, ні в частині призначення покарання.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, проте надала суду письмову заяву від 30.09.2019 року про розгляд справи без її участі, відсутність претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_4 , з проханням призначити міру покарання на розсуд суду.

У порядку ст. 325 КПК України, вирішено питання про можливість розгляду провадження без потерпілої, так як з урахуванням думки учасників судового провадження, є можливим за її відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, у ракурсі норм ст. 91 того ж Кодексу, а претензій майнового характеру вона не має.

Суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 доведена «поза розумним сумнівом» і знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані вірно за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднана з проникненням у житло, вчинена повторно.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України є щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України не встановлено.
Мотиви призначення відповідного покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує наступне:

позицію сторін судового провадження щодо необхідної міри покарання;

досудову доповідь пробаційного органу;

відношення обвинуваченого до вчиненого (визнання вини, щире каяття);

ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких;

особливості й обставини вчинення злочину: форму вини (прямий умисел), мотив і мету (корисливі наміри), спосіб (таємні дії, повязані з проникненням до житла), стадію вчинення (закінчений злочин), характер і ступінь тяжкості наслідків що настали (спричинення потерпілій матеріальних збитків);
поведінку обвинуваченого під час та після вчинення злочинних дій, яка була пасивною, зокрема обвинувачений не сприяв слідству у встановленні обставин справи, однак повернув потерпілій викрадені грошові кошти, без відновлення попереднього стану пошкоджених ним речей;

особу обвинуваченого, який на час вчинення злочину має не погашену судимість, за місцем проживання характеризується посередньо, перебував під «К» наглядом лікаря-психіатра з приводу легкої розумової відсталості з 2008 року, проте згідно висновку судово-психіатричного експерта №310 від 18.09.2019 року є осудним.

За вищевикладених обставин суд вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити у виді позбавлення волі.

Проте, проаналізувавши поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, зокрема його щире каяття, повернення потерпілій викраденого, відсутність обтяжуючих обставин, суд приходить до висновку, що при призначенні покарання також має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому виправлення ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових злочинів можливе без ізоляції останнього від суспільства, у зв`язку з чим є можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, в порядку ст.75 КК України, визначивши йому іспитовий строк та поклавши обов`язки відповідно до ст. 76 КК України. Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.
Цивільний позов не заявлено.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Майнова шкода становить 1500 грн.

З обвинуваченого необхідно стягнути на користь держави документально підтверджені витрати за залучення експерта в порядку ч. 2 ст. 124 КПК України, у сумі 1727,11 грн.

Питання про речові докази необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України, у відношенні тих доказів по яким суду було надано відповідні постанови про їх визнання такими.

Міра запобіжного заходу відносно обвинуваченого не обиралась.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд

з а с у д и в:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 ст. 185 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням терміном на 3 роки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 протягом іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Після набрання вироком законної сили, речові докази, а саме:

уламок скла з двома слідами пальців рук, який поміщено до сейф-пакету 1783817, що зберігається у камері зберігання речових доказів Черкаського РВП Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за залучення експерта по справі на суму 1727,11 грн.

Вирок може бути оскаржений в Черкаський апеляційний суд всіма учасниками процесу протягом 30 днів з дня проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1