ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/198/19 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2019 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 20 червня 2019 року,-

ВсТАНОВИла:

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 20 червня 2019 року у задоволенні усного клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 , яке підтримане захисником ОСОБА_8 про зміну обраного запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт відмовлено.

Раніше застосований під час досудового розслідування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 до 00 год. 00 хв. 17 серпня 2019 року.

Суд мотивував своє рішення тим, що прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 та ч.3 ст.185 КК України, один з яких є тяжким, ризики, визначені в ухвалі слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 та його продовження на даний час не зменшилися, оскільки, зважаючи на санкцію статті обвинувачення, останній може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, зважаючи на епізодичність вчинених протизаконних діянь, які йому інкримінуються і вчинялися ОСОБА_7 під час перебування обвинувального акта на розгляді в суді, а також, перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні іншим чином, що свідчить про обґрунтованість застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відсутність обставин, які б вказували на можливість скасування даного запобіжного заходу щодо обвинуваченого або його зміни. Тому, з врахуванням того, що строк тримання під вартою ОСОБА_7 закінчувався 30 червня 2019 року, а завершити розгляд провадження до його спливу не можливо, в зв`язку з чим суд продовжив обвинуваченому строк тримання під вартою.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, посилаючись на те, що ухвала є незаконна та не відповідає вимогам кримінального законодавства та практиці ЄСПЛ.

Вважає, що суд не врахував, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий за погодженням прокурором, має подавати не пізніше як за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу, просить її задовольнити, прокурора, який заперечив апеляційну скаргу обвинуваченого, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, просить її залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу домісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвала, яку оскаржує обвинувачений, постановлена головуючим суддею 20 червня 2019 року у судовому засіданні в об`єднаному кримінальному провадженні № 0001455 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185 КК України, відповідно до ст.331 КПК України, при розгляді питання доцільності продовження строку дії раніше обраного під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання обвинуваченого, підтримане захисником, щодо зміни цього запобіжного заходу на домашній арешт.

При цьому суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 та ч.3 ст. 185 КК України, один з яких є тяжким, зазначив про наявність ризиків, визначених в ст.177 КПК України, а саме - можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, вчиняти інше кримінальне правопорушення та взяв до уваги епізодичність вчинених протизаконних діянь, які обвинуваченому інкримінуються, оскільки вчинялися останнім під час перебування обвинувального акта, щодо нього, на розгляді в суді.

Оскільки заявлені ризики не зменшились та продовжують існувати, а завершити розгляд кримінального провадження до закінчення строку тримання обвинуваченого не є можливим, з метою уникнення обвинуваченим суду та, враховуючи відсутність обставин, які б вказували на можливість скасування запобіжного заходу обвинуваченому або його зміни на більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, суд прийшов до вірного висновку про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 до двох місяців, зокрема до 00 год. 00 хв. 17 серпня 2019 року.

Посилання обвинуваченого, що ухвала суду не відповідає вимогам КПК України, є необґрунтованими, так як ухвала постановлена у відповідності до ст. 331 КПК України стосовно обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження по суті, а щодо вимог подавати клопотання слідчому за п`ять днів до розгляду клопотання, на що посилається апелянт, то такі вимоги висуваються до слідчого, коли кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, а особа у статусі підозрюваного.

Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу (рішення у справі Летельє проти Франції).

За таких обставин, ухвала суду про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 є законною, обґрунтованою, тому підстав для її скасування та зміни немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 20 червня 2019 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи