Провадження № 11-кп/4808/456/19
Категорія ч.2 ст. 289КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду у складі :

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретарки с/з ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за апеляційною скаргою (далі АС) обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Івано-Франківського міського суду від 26.09.2019 року по кримінальному провадженні про його обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.289 Кримінального кодексу України (далі КК),-

в с т а н о в и л а:

Вказаним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець в м. Бучмани Олевського району Житомирської області, мешканець АДРЕСА_1 , непрацюючий, має середню спеціальну освіту, неодружений, раніше неоднаразово судимий, останній раз вироком Олевського районного суду Житомирської області від 06.12.2018 року за ч. 2 ст. 289, ст. 71 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць, громадянин України, -

визнаний винуватим та засуджений у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК визначено ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Олевського районного суду Житомирської області від 06.12.2018 року, більш суворим покаранням за цим вироком у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахується з часу його фактичного затримання, тобто з 17 жовтня 2018 року, зарахувано в строк покарання частково відбуте ним покарання за вироком Олевського районного суду Житомирської області від 06.12.2018 року.

Цивільний позов ОСОБА_10 задовольнено, стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 - 89000 (вісімдесят дев`ять тисяч) гривень на відшкодування матеріальної шкоди та 20000 (двадцять тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином, всього на загальну суму 109000 (сто дев`ять тисяч) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_8 в дохід держави 1001 (одну тисячу одну) гривню процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення судової експертизи.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до положень ст.100 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

За вироком суду обвинувачений ОСОБА_8 , маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий умисний корисливий злочин повторно незаконно заволодів транспортним засобом за таких обставин.

Так, при невстановлених під час досудового розслідування обставинах в ОСОБА_8 виник протиправний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом автомобілем марки «ЗАЗ-DAEWOO», Т-13110, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2003 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , синього кольору, який належить ОСОБА_10

05 травня 2018 року приблизно о 16 год. 30 хв. ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки та свідомо бажаючи їх настання, прийшов на територію, що за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Макогона, 31, де знаходиться складське приміщення ТОВ «ПЛАСТІМЕТ» та припаркований автомобіль марки «ЗАЗ-DAEWOO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору. Перебуваючи біля складських приміщень ОСОБА_8 за допомогою ключа до замка запалювання сів в салон автомобіля марки «ЗАЗ-DAEWOO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , привів у дію двигун, після чого на зазначеному транспортному засобі покинув вказану територію. В подальшому ОСОБА_8 розпорядився даним автомобілем на власний розсуд, а саме 06.05.2018 року продав його ОСОБА_11 , чим завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду. Відповідно до висновку експерта № 4.5-102/18 від 31.10.2018 року середня ринкова вартість автомобіля «ЗАЗ-DAEWOO», Т-13110, 2003 року виготовлення, станом на 05.05.2018 року складає 59977 гривень.

В АС обвинувачений ОСОБА_8 , вважає оскаржуваний вирок незаконним. Просить на підставі ч.5 ст. 72 КК в редакції від 26.11.2015 року, зарахувати йому в строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення, з 20 березня 2019 року.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_3 , пояснення прокурора ОСОБА_7 , яка заперечила доводи Ас, просить вирок залишити без змін, а АС без задоволення, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали подану АС і просять на підставі ч.5 ст. 72 КК в редакції від 26.11.2015 року, зарахувати йому в строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення, з 20 березня 2019 року; пояснення прокурора ., перевіривши матеріали справи та додані документи, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів приходить до висновку, що АС обвинуваченого ОСОБА_8 не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах АС. Відповідно до ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Таких вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції в повній мірі дотримався.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК, чинна в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 року, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст.72 КК в редакції Закону № 838-VIII.

Так, згідно вироку Олевського районного суду Житомирської області від 06 грудня 2018 року вбачається ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 17 жовтня 2018 року. Даний вирок був оскаржений в апеляційному порядку.

Відповідно до ухвали Житомирського апеляційного суду від 19 березня 2019 року, строк відбуття покарання ОСОБА_8 вирішено рахувати з 17 жовтня 2018 року по 19 березня 2019 року включно, у відповідності до положень ч.5 ст.72 КК діючої в редакції ЗУ № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки він злочин вчинено 03 лютого 2016 року, тобто на час дії вище згаданого закону від 26 листопада 2015 року,

Із вироку Івано-Франківського міського суду від 26 вересня 2019 року, вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив злочин, за який його засуджено 05 травня 2018 року, тому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що на час постановлення оскаржуваного судового рішення діє чинна норма ч.5 ст.72 КК, тобто в редакції ЗУ № 2046-VIII від 18.05.2017 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнання за один день позбавлення волі.

Підстав для застосування положень ч.5 ст.72 КК в редакції ЗУ № 838-VIII від 26.11.2015 року в даному випадку суд апеляційної інстанції не вбачає.

Колегія суддів дійшла висновку, що АС обвинуваченого ОСОБА_8 не ґрунтується на вимогах закону, є безпідставною та задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є цілком законною, обґрунтованою та відповідає вимогам ст.370 КПК .

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Івано-Франківського міського суду від 26 вересня 2019 року щодо нього без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу проголошення, а обвинуваченим у цей же строк з часу отримання копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду ОСОБА_3