У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000699

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24 квітня 2019 року у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 03.11.2015 р. Жовтневим районним судом Миколаївської області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки;

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_5

захисник ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24 квітня 2019 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 185 України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 03.11.2015 р., остаточно ОСОБА_5 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 7 місяців.

Вирішено питання про речові докази.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок змінити та звільнити його на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обвинувачений ОСОБА_5 в обгрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що він повністю визнає свою вину, щиро кається у вчиненому, характеризується посередньо, перебуває у реабілітаційному центрі, з 06.04.2018 р. інших кримінальних правопорушень не вчиняв. Вважає, що з урахуванням позитивних змін, що сталися в його житті, та перебування реабілітаційному центрі (закритого типу), відсутні підстави для його позбавлення волі.

Посилається на те, що судом не враховано обставини, які пом`якшують покарання, а саме визнання вини та щире каяття, наявність у нього неповнолітньої дитини.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

06.04.2018 р., у проміжок часу з 18 год 30 хв до 18 год 45 хв, ОСОБА_5 , перебуваючи в гостях у ОСОБА_8 в кв. АДРЕСА_3 , діючи повторно, таємно викрав мобільний телефон «Meizu M5S», вартістю 1943, 33 грн, що належить ОСОБА_8 .

Судом першої інстанції ОСОБА_5 визнаний винним у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно. Його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення вироку без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчинені злочину за обставин, встановлених судом, є правильними. Дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України. В цій частині вирок апелянтом не оскаржується.

Що стосується призначеного покарання, то відсутні підстави вважати його занадто суворим, як вважає апелянт.

Призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції дотримався вимог ст. ст. 65-67 КК України, та достатньо врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, дані про особу винного, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, одружений, має неповнолітню дитину, проходить курс реабілітації від наркозалежності. Також суд врахував, що під час досудового розслідування потерпілій було повернуто викрадене у неї майно. Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнав визнання вини та щире каяття. Обставини, які обтяжують покарання, не встановлені.

На думку суду, призначене ОСОБА_5 покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. В цій частині вирок теж не оскаржується апелянтом.

Доводи обвинуваченого про можливість застосування ст. 75 КК України при призначенні йому покарання не ґрунтуються на вимогах кримінального закону.

Відповідно до ч.3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 КК України.

Відповідно до роз`яснень п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» N 7 від 24.10.2003 р., у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71
КК.
У таких випадках повторне звільнення від
відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Оскільки ОСОБА_5 вчинив злочин у період іспитового строку за вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 03 листопада 2015 року, тому призначення йому покарання за ч.2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням є неприпустимим.

Хоча обвинувачений має неповнолітню дитину, він після вчинення злочину перебуває у центрі реабілітації наркозалежних та згідно характеристики цього центру зазнав позитивних змін щодо його особи, щиро кається у вчиненому злочині, але ці дані про особу винного не є підставою для застосування вимог ст. 75 КК України при призначенні покарання, оскільки за оскаржуваним вироком ОСОБА_5 вчинив злочин у період іспитового строку.

Отже, підстави для звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, про що просить апелянт, відсутні. За такого, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407,424,425, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24 квітня 2019 року у відношенні ОСОБА_5 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3