Справа № 439/869/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2019 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

секретаря с/з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові матеріали кримінального провадження №0000137 від 03 березня 2019 року, щодо обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Броди Львівської області, громадянки України, з неповною середньою освітою, не одруженої, раніше не судимої, не працевлаштованої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не військовозобовзаної,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

у с т а н о в и ла :

обвинувачена ОСОБА_6 02 березня 2019 року близько 18:00год. знаходячись у приміщенні житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , під час конфлікту із громадянином ОСОБА_9 , який виник на побутовому ґрунті, умисно, з метою позбавлення життя ОСОБА_9 нанесла останньому удар ножем у ліву половину грудної клітки, внаслідок чого ОСОБА_9 отримав проникаюче колото-різане поранення лівої половини грудної клітки в третьому міжребер`ї, яка проникла в порожнину перикарду (серцевої сорочки), супроводжувалась ушкодженням передньої стінки правого передсердя, масивною внутрішньою кровотечею в ліву плевральну порожнину (2,9 літра крові), в порожнину серцевої сорочки (0,2 літра крові), що призвело до знекровлення організму, обумовило порушення, а потім і припинення функції центральної нервової системи та зупинку серцевої діяльності та дихання, внаслідок чого ОСОБА_9 помер на місці.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується в умисному протиправному заподіягнні смерті іншій людині, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у вчиненні вбивства визнала частково, у вчиненому щиро розкаялась та пояснила, що умислу на заподіяння смерті ОСОБА_9 вона не мала. Пояснила, що ОСОБА_9 був її співмешканцем. 02 березня 2019 року близько 18:00год. будучи у житловому будинку за місцем їх спільного проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , між нею та ОСОБА_9 виник конфлікт. Спочатку вона вдома була одна, будучи в кухні чистила картоплю на вечерю. Пізніше до будинку прийшов ОСОБА_10 , трохи випивший, зняв верхній одяг і раптово почав шарпати її за волосся. Виник конфлікт на побутовому ґрунті, вона хотіла себе захистити, піднявшись зі стільця, на якому сиділа з ножем у руках. Він побачив, що вона підіймається зі стільця і шарпнув її на себе, вона хотіла його відштовхнути і в той момент ніж йому зайшов у серце. Коли вона зрозуміла, що тримає ножа в руках, то почала його виймати, правда крові на ножі не було. ОСОБА_11 присів на ліжко, а потім приліг. Приблизно через 10 хвилин вона побачила, що з ним щось не те та пішла до сусіда ОСОБА_12 і повідомила, що з ОСОБА_13 щось недобре та просила допомогти. ОСОБА_14 пробував відновити роботу серця, натискаючи на груди, а згодом на її прохання викликав швидку допомогу, оскільки дуже не хотіла, щоб він помирав. При цьому вона не повідомляла сусіда про те, що наносила ножем удар потерпілому. По приїзду швидкої потерпілий вже був мертвий.

Обвинувачена зазначає, у неї не було жодного наміру його вбивати, вона його любила та збиралася з ним жити далі. Саме тому вона намагалася його спасти. Вбила вона його з необережності. У вчиненому щиро розкаюється та просить суворо не карати.

Суд вважає, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення стверджується наступними, представленими суду та дослідженими в ході судового слідства доказами.

З показань у судовому засіданні свідка ОСОБА_12 вбачається, що він є сусідом обвинуваченої та близько року знався з потерпілим, вони товаришували. ОСОБА_11 та ОСОБА_15 проживали як чоловік і жінка, часом сварилися та мирилися. 02 березня 2019 року він разом з ОСОБА_16 пішли на рибалку, де вживали горілку та повернулися додому близько 17.00 год. Вони разом зайшли до нього додому та пробули близько 5 хв., а потім ОСОБА_17 пішов до свого дому. Через 30-40 хв. ОСОБА_18 прийшла до нього та попросила допомогти ОСОБА_13 , т.я. тому стало погано. Прийшовши до будинку він побачив, що ОСОБА_19 лежить на кухні на ліжку і вже не дихав, крові біля нього не бачив. Телефоном викликали швидку. Через 30 хв. приїхала карета швидкої допомоги та міліція. Яка причина смерті ОСОБА_20 , а саме ножове поранення, йому стало відомо через кільки днів. 02 березня ОСОБА_18 йому нічого не говорила про ножове поранення.

Будучи допитаний як свідок у судовому засіданні ОСОБА_21 дав показання про те, що він є рідним братом обвинуваченої та періодично проживав у с.Глушин разом із сестрою і ОСОБА_9 . Померлий часто вживав алкоголь, був агресивний, коли перебував у стані алкогольного сп`яніння, часто бив сестру, яка втікала до нього. Він був у ОСОБА_22 як отримав від сестри повідомлення телефоном про те, що ОСОБА_11 помер. Коли він прийшов, то на подвір`ї вже була швидка та працівники поліції. У будинок він не заходив, т.я. не дозволяли. На той час причину смерті не говорили, щодо застосування ножа, то він нічого не знав. Причину смерті ОСОБА_20 він дізнався пізніше від працівників поліції.

З поданих стороною обвинувачення та досліджених в судовому засіданні письмових доказів вбачається:

відповідно до висновку судово-медичної експертизи трупа гр. ОСОБА_9 №18/2019 смерть гр-на ОСОБА_9 , 50 років, настала внаслідок проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітки з ушкодженням серцевої сорочки, передньої стінки правого передсердя, що супроводжувалось масивною внутрішньою кровотечею, привело до зневоднення організму, обумовило порушення, а потім і припинення функції ЦНС, зупинку серцевої діяльності та дихання. Смерть гр. ОСОБА_9 , судячи по характеру розвитку трупних змін: труп на дотик рівномірно охолоджений, трупне задубіння добре виражене у всіх групах м`язів, трупні плями при натисненні на них свого кольору не змінюють, ознаки гниття виражені у вигляді позеленіння шкіри обох здухвинних ділянок живота, могла настати близько двох-трьох діб до судово-медичної експертизи його трупа. Під час судово-медичної експертизи трупа гр. ОСОБА_9 було виявлено одну колото-різану рану на передній поверхні грудної клітки зліва 3-му міжребер`ї, яка проникла в порожнину перикарду (серцевої сорочки), супроводжувалась ушкодженням передньої стінки правого передсердя (вушко передсердя), масивною внутрішньою кровотечею в ліву плевральну порожнину (2,9 літра крові), в порожнину серцевої сорочки (0,2 літра крові), що привело до знекровлення організму. Вказане ушкодження утворилося прижиттєво від дії плоского колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа, який мав одне досить гостре лезо та обух (за результатами медико-криміналістичної експертизи), має ознаки тяжкого тілесного ушкодження яке небезпечне для життя в час спричинення, привело до настання смерті. Напрямок ранового каналу колото-різаної рани на грудній клітці зліва спереду-назад майже горизонтально без відхилень вправо-вліво. Довжина ранового каналу з врахуванням товщини шкірного клаптя шкіри, підшкірно-жирової клітковини, міжреберного проміжку, клітковини переднього середостіння до внутрішньої поверхні (ендокарду) правого передсердя становить приблизно 6,5-7см. Крім того, під час судово-медичної експертизи трупа гр. ОСОБА_9 було виявлено одне садно на передній поверхні шиї зліва під підборіддям, яке утворилось від дії тупого предмету, прижиттєво, незадовго до настання смерті; має ознаки легкого тілесного ушкодження, не є в причинному зв`язку із настанням смерті.

При судово-токсикологічній експертизі крові з трупа гр. ОСОБА_9 виявлено етиловий спирт в кількості 0,92 проміле. Така концентрація етанолу у живих осіб може відповідати легкому ступеню алкогольного сп`яніння. Кров від трупа гр. ОСОБА_9 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізесерологічною системою АВ0 /т.1 арк.срп 75-78/.

Згідно висновку експерта ОСОБА_23 №66/2019 від 16.05.2019 тілесні ушкодження, які були виявлені при проведенні судової-медичної експертизи на тілі гр. ОСОБА_9 , а саме колото-різана рана на передній поверхні грудної клітки зліва в 3-му міжребер`ї, яка проникла в порожнину серцевої сорочки, супроводжувалась ушкодженням стінки правого передсердя, масивною внутрішньою кровотечею, могла бути спричинена за обставин, на які вказувала гр. ОСОБА_6 , під час проведення слідчого експерименту 07.03.2019 /том.1 арк.спр.80 зворот/.

07.03.2019р. з участю обвинуваченої ОСОБА_6 та судово-медичного експерта ОСОБА_23 проведено слідчий експеримент, в ході якого ОСОБА_6 описала події, що передували отриманню ОСОБА_9 ножового поранення 02.03.2019р., показала, де знаходилися вона та ОСОБА_9 в момент отримання ножового поранення, яким чином вона тримала в руці ніж /том 1 арк.спр.151-154/.

Будучи допитаним в судовому засіданні експерт ОСОБА_23 пояснив суду, що він повністю підтримує дані ним висновки № 18/2019 від 04.03.2019 р. та № 66/2019 від 16.05.2019р. Додатково зазначив, що саме він проводив судово-медичну експертизу трупа ОСОБА_9 , при якій дослідував та перевіряв можливість отримання ОСОБА_9 ножового поранення за обставин, про які стверджує ОСОБА_6 . Ним було встановлено, що проникаюче колото-різане поранення грудної клітини з ушкодженням серця ОСОБА_9 могло утворитись за обставин, про які вказує ОСОБА_6 під час слідчого експерименту і такі не суперечать протоколу відтворення обстановки та обставин події.

При цьому зазначив одну неточність, а саме під час слідчого експерименту обвинувачена тримала клинок ножа не чітко перпендикулярно, а зверху до низу, однак згідно висновку №18/2019 напрямок ранового каналу колото-різаної рани на грудній клітці зліва спереду-назад майже горизонтально без відхилень вправо-вліво.

Додатково пояснив, що смерть не була миттєвою, оскільки під час кровотечі в ліву плевральну порожнину (2,9 літра крові) та в порожнину серцевої сорочки (0,2 літра крові) працювало серце (30-60 мл. крові одне скорочення серця), а тому орієнтовно потерпілий міг прожити не менш як 20-25 хв. після нанесення ножового поранення.

Протоколом огляду місця події від 02.03.2019 року та фототаблицею до нього зафіксовано обставини, за яких 02.03.2019р. за адресою: АДРЕСА_2 виявлено труп гр. ОСОБА_9 /том1 арк.спр.116-122/.

Протоколом огляду трупа від 05.03.2019 відповідно до якого на трупі ОСОБА_9 був одяг: штани спортивні із синтетичної тканини чорного кольору, труси, шкарпетки, трикотажний джемпер чорного кольору з коміром під шию з дрібними пошкодженнями експлуатаційного характеру, на якому було вертикальне пошкодження з рівними краями, гострокутними кінцями, лінійної форми, довжиною 1.8см, байкова сорочка чорного кольору з пошкодженням з рівними краями, гострокутними кінцями, лінійної форми, довжиною 1.8см з забрудненням подібне на кров, трикотажна футболка голубого кольору на короткий рукав з пошкодженням експлуатаційного характеру з наскрізним лінійної форми пошкодженням довжиною 1,9см з досить рівними краями з забрудненням підсохлої РБК схожої на кров /том.1 арк.спр.123-124/.

Протоколом огляду предметів від 05.03.2019 з фото таблицями до нього, відповідно до якого оглянуто трикотажний джемпер чорного кольору з коміром під шию з дрібними пошкодженнями експлуатаційного характеру, на якому було вертикальне пошкодження з рівними краями, гострокутними кінцями, лінійної форми, довжиною 1.8см, байкова сорочка чорного кольору з пошкодженням з рівними краями, гострокутними кінцями, лінійної форми, довжиною 1.8см з забрудненням подібне на кров, трикотажна футболка голубого кольору на короткий рукав з пошкодженням експлуатаційного характеру з наскрізним лінійної форми пошкодженням довжиною 1,9см з досить рівними краями з забрудненням підсохлої РБК схожої на кров /том 1 арк.спр.125-133/.

Протоколом огляду місця події від 06.03.2019 року з фото таблицями до протоколу за адресою: АДРЕСА_2 , де виявлено та вилучено ніж /том 1 арк.спр137-144/.

Протоколом та цифровим записом, стенограмою слідчого експерименту від 07.03.2019р., під час якого ОСОБА_6 в деталях розповіла про події та конфлікт, які мали місце 02.03.2019 р. за адресою: АДРЕСА_2 між нею та ОСОБА_9 та вказала, яким чином вона ножем нанесла удар ОСОБА_9 та за яких обставин /том 1 арк.спр. 115,148-153/. Аналогічні цим поясненням обвинувачена ОСОБА_6 давала в ході судового розгляду справи.

Висновком експерта у судовій молекулярно-генетичній експертизі №10/246 від 29.05.2019, згідно якої генетичні ознаки наданого на дослідження зразка крові ОСОБА_9 та клітин у змивках з клинка ножа збігаються /том.1 арк.спр.155-164/.

Постановами про визнання речей речовими доказами від 05.03.2019, згідно з якими трикотажний джемпер чорного кольору, байкову сорочку чорного кольору, трикотажну футболку голубого кольору, куртка зеленого кольору, штани зеленого кольору, шапка зеленого кольору та рукавиці чорного кольору, чотири ножі та один ніж в ножнах долучено до матеріалів досудового розслідування №0000137 від 02.03.2019 в якості речових доказів /том 1 арк.спр.134-135/.

Постановою про визнання предметів речовими доказами та передачу речових доказів на зберігання від 06.03.2019, згідно якої ніж, який вилучений в ході додаткового огляду місця події від 06.03.2019 визнано речовим доказом /том 1 арк.спр.145/.

В судовому засіданні були оглянуті речові докази у справі.

Суд вважає, що показання, надані обвинуваченою в яких вона ретельно в деталях описала подію, яка мали місце 02.03.2019, є чіткими, послідовними, такими, що відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються іншими зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами. Цим показанням суд надає віру, оскільки вони відповідають дійсним обставинам справи та підтверджуються сукупністю зібраних у справі доказів.

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченої та інші обставини зазначені у статті 91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому статтею 93 КПК України, жодних обставин, передбачених статтею 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Згідно з п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченої ОСОБА_6 , правильно кваліфіковано органом досудового слідства за ч.1 ст.115 КК України, оскільки ОСОБА_6 , вчинила умисне вбивство потерпілого ОСОБА_9 , (умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому) за обставин, викладених у вироку.

Суд не бере до уваги твердження захисту про те, що органом досудового слідства не доведено умислу обвинуваченої на вбивство потерпілого, а дії обвинуваченої слід кваліфікувати як вбивство з необережності, вважає такі непереконливими, виходячи з наступного.

Відповідно до закону (ст. 24,115 КК України) для обвинувачення в умисному вбивстві необхідно встановити, що винна особа, вчиняючи протиправні дії, передбачала настання смерті потерпілого і внаслідок цих дій бажала чи свідомо припускала настання такого наслідку.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду №2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» передбачено, що суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Проте суб`єктивне ставлення винної до наслідків її дій, яке є визначальним при відмежуванні умисного вбивства від убивства з необережності, необхідно оцінювати не лише виходячи з показань винної, а й з урахуванням сукупності всіх доказів: показань

свідків, потерпілих про характер дій винного, знарядь вчинення злочину, причини припинення злочинних дій, висновків судово-медичної експертизи про локалізацію і характер тілесних ушкоджень.

Так, з показань свідків не можна повною мірою встановити зміст злочинного умислу засудженої, оскільки вони не були очевидцями злочину.

Згідно висновку № 18/2019 (арк.спр.75-78) причиною смерті потерпілого стала внаслідок проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітки з ушкодженням серцевої сорочки, передньої стінки правого передсердя, що супроводжувалось масивною внутрішньою кровотечею, привело до зневоднення організму, обумовило порушення, а потім і припинення функції ЦНС, зупинку серцевої діяльності та дихання.

Вказане ушкодження утворилося прижиттєво від дії плоского колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа, який мав одне досить гостре лезо та обух (за результатами медико-криміналістичної експертизи), має ознаки тяжкого тілесного ушкодження яке небезпечне для життя в час спричинення, привело до настання смерті.

Суд критично ставиться до показань обвинуваченої про те, що умислу на вбивство потерпілого у неї не було, а таке вчинила з необережності, вважає такі показання суперечливими та непереконливими. В судовому засіданні обвинувачена послідовно стверджувала, що дійсно вона нанесла удар ножем потерпілому в ділянку серця, однак мети позбавляти життя потерпілого у неї не було. Також обвинувачена дала показання про те, що потерпілий напав на неї на кухні, тягав її за волосся. При цьому судом приймається до уваги те, що конфлікт ОСОБА_18 з потерпілим дійсно мав місце 02.03.19 близько 18.00 год., під час якого вчинялося насильство, однак зовнішніх ознак тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_18 не виявлено, остання не зверталася з заявою щодо нанесення їй побоїв.

При цьому суд приймає до уваги показання свідка ОСОБА_21 про те, що померлий часто вживав алкоголь, був агресивний коли перебував у стані алкогольного сп`яніння, часто бив сестру.

Суд вважає, що умисел на вчинення вбивства потерпілого у обвинуваченої виник під час побутового конфлікту з потерпілим маючи кухонний ніж в руках, яким нанесла один удар потерпілому ОСОБА_9 в ділянку області серця, від якого потерпілий через деякий час помер.

Також факт, що обвинувачена не відразу почала кликати на допомогу, не надала першу медичну допомогу, а попросила допомогти їй сусіда ОСОБА_24 , який немає навиків у медичній сфері і який прийшовши до будинку обвинуваченої виявив, що ОСОБА_17 не дихає, самостійно не викликала швидку медичну допомогу, підтверджують, що умисел у обвинуваченої був спрямований на позбавлення життя потерпілого. Також з 02 і до 06 березня 2019 обвинувачена нікому не повідомила про те, що вона нанесла удар ножем ОСОБА_19 і тільки після огляду трупа та встановлення причини смерті (експертиза була розпочата 05.03.2019 року (арк.спр.75) ОСОБА_18 повідомила про те, що вона ударила ножем ОСОБА_20 та в подальшому 06.03.19 показала, де сховала знаряддя злочину.

Про наявність у обвинуваченої ОСОБА_6 , прямого умислу на вбивство потерпілого свідчить зокрема, спосіб заподіяння тілесних ушкоджень, а саме нанесення удару ножем в ділянку області серця, від якого потерпілий помер впродовж короткого часу на місці.

Характер, хронологія і послідовність дій обвинуваченої, а також об`єктивна спроможність дорослої осудної людини оцінювати життєву ситуацію, на думку суду, дає підстави вважати, що ОСОБА_6 дійсно вчинила злочин умисно. Сила та напрям завданого обвинуваченою удару ножем, його раптовість, неможливість адекватного захисту від таких дій, вказують на те, що ОСОБА_6 усвідомлювала суспільно-небезпечний характер своїх дій, тобто діяла з прямим умислом.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №43 від 17.04.2019 відносно ОСОБА_6 , остання на момент інкримінованих їй дій, у стані фізіологічного афекту не перебувала. Не перебувала вона також і в іншому емоційному стані (емоційного збудження чи емоційного напруження), який би міг суттєво вплинути на її свідомість та діяльність та бути психологічною підставою для висновку суду про стан сильного душевного хвилювання /том 1 арк.спр.112-114/.

Отже, аналізуючи зібрані в справі докази в їх сукупності, колегія суддів прийшла до переконливого висновку, що за обставин, встановлених судом умисел у ОСОБА_6 був направлений на умисне вбивство ОСОБА_9 і виник на ґрунті неприязних стосунків, а реалізований обвинуваченою під час конфлікту, шляхом нанесення одного удару потерпілому в ділянку області серця із спричиненням тілесного ушкодження не сумісного із життям, від якого на місці злочину настала смерть потерпілого.

Аналізуючи безпосередньо досліджені судом докази, суд вважає, що вина обвинуваченої повністю доведена зібраними у справі та безпосередньо дослідженими доказами у справі, судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_6 , вчинила умисне вбивство потерпілого, тобто умисно, протиправно заподіяла смерть потерпілому ОСОБА_9 , тобто вчинила злочин, передбачений ч.1 ст.115 КК України.

Всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, вищезазначені безпосередньо досліджені докази суд вважає належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченої у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Обвинувачена не заперечувала, що удар ножем, від якого настала смерть потерпілого нанесла вона. Спрямованість ножового удару, значна сила, з якою він був нанесений та локалізація тілесного ушкодження свідчать про те, що обвинувачена діяла з умислом спричинення смерті потерпілому і досягла своєї мети.

За таких обставин дії обвинуваченої слід вірно кваліфікувати за ч.1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

При призначенні покарання обвинуваченій слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, тому таке покарання слід призначати до реального відбування, тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого.

Обираючи покарання обвинуваченій суд враховує характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних правопорушеннями наслідків, а також те, що обвинувачена вину у вчиненні правопорушення визнала частково, щиро розкаялася, активно сприяла розкриттю злочину, як пом`якшуючі обставини, раніше не судима, за місцем реєстрації та проживання характеризується позитивно, на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває, на утриманні немає неповнолітніх дітей.

Колегія суддів вважає, що відсутні підстави для застосування відносно обвинуваченої ст.69 КК України, як про це просить захисник.

Так, положення ст. 69 КК України передбачають, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від нижчої межі, встановленої в санкції статті Особливо частини КК України або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті.

Судом враховано обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Однак, наявність тільки декількох обставин, що пом`якшують покарання, ще не свідчать про можливість застосування наведеної норми, оскільки при цьому необхідно, щоб ці обставини суттєво знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи дані про особу винної.

Саме ці дані - вчинення кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, часткове визнання вини, а також, що наведені захисником обставини, не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, не дають можливості застосувати до покарання, призначеного ОСОБА_6 ст.69 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_6 суд визнає щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання судом не встановлено і таких не зазначено в обвинувальному акті.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Питання речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

З обвинуваченої ОСОБА_6 підлягають до стягнення в дохід держави судові витрати, пов`язані з проведенням експертиз на досудовому слідстві у розмірі 15356,43 грн.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити їй покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 06.03.2019 року.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_6 залишити без змін у виді тримання під вартою.

Речові докази, які передані на зберігання до камери схову речових доказів Бродівського ВП Золочівського ВП ГУНП у Львівській області: трикотажний джемпер чорного кольору, байкову сорочку чорного кольору, трикотажну футболку голубого кольору, куртка зеленого кольору, штани зеленого кольору, шапка зеленого кольору та рукавиці чорного кольору, чотири ножі та один ніж в ножнах, ніж, який вилучений в ході додаткового огляду місця події від 06.03.2019 знищити.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в доход держави витрати, пов`язані з проведенням експертного дослідження у розмірі 15356 (п`ятнадцять тисяч триста п`ятдесят шість гривень 43 копійки) грн.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцять днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова, засудженою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3