Справа № 494/306/19
Провадження № 1-кп/504/523/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про продовження строку тримання під вартою

27.09.2019 смт. Доброслав

Колегія суддів Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі - ОСОБА_4 ,

за участі прокурора ОСОБА_5 ,

за участі обвинуваченого ОСОБА_6 ,

за участі захисника адвоката ОСОБА_7 ,

за участі потерпілої - ОСОБА_8 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 2, смт. Доброслав, клопотання прокурора про продовження строку дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000027 від 19.01.2019 року, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

15.03.2019 року з Одеського апеляційного суду до Комінтернівського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000027 від 19.01.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою колегії суддів Комінтернівського районного суду Одеської області від 18.03.2019 року призначено підготовче судове засідання з розгляду даного обвинувального акту.

Ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 21.01.2019 року на стадії досудового розслідування ОСОБА_6 було обрано запобіжних захід у виді тримання під вартою строком по 19.03.2019 року включно.

Ухвалою колегії суддів Комінтернівського районного суду Одеської області від 19.03.2019 року на стадії підготовчого судового засідання обвинуваченому ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 17.05.2019 року включно.

Ухвалою колегії суддів Комінтернівського районного суду Одеської області від 19.03.2019 року також призначено вказаний обвинувальний акт до судового розгляду.

Ухвалою колегії суддів Комінтернівського районного суду Одеської області від 16.05.2019 року обвинуваченому ОСОБА_6 було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 14.07.2019 року включно.

Ухвалою колегії суддів Комінтернівського районного суду Одеської області від 06.06.2019 року обвинуваченому ОСОБА_6 було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 04.08.2019 року включно.

Ухвалою колегії суддів Комінтернівського районного суду Одеської області від 01.08.2019 року обвинуваченому ОСОБА_6 було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 29.09.2019 року включно.

В судовому засіданні прокурор просив суд продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 дію раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Прокурор послався на наявність ризиків, що обвинувачений може впливати на потерпілу, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від суду.

Обвинувачений та його захисник, потерпіла не заперечували проти клопотання прокурора про продовження дії раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думки прокурора, обвинуваченого, його захисника, колегія суддів дійшла до висновку про можливість задоволення клопотанням прокурора з наступних підстав:

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Згідно зі статтею 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини
Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики ЄСПЛ, який, надаючи тлумачення статті 5 Конвенції, послідовно зазначає про необхідність переконливого обґрунтування органами влади будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від його тривалості.
Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ст. 131 ч.1 КПК України).

Заходами забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи (п.9 ч.2 ст. 131 КПК України).

Запобіжні заходи під час судового провадження застосовуються судом за клопотанням прокурора (ч.4 ст. 176 КПК України).

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення (ст. 177 КПК України).
Колегія суддів на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше (ст. 178 КПК України).
В силу ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частина 1 статті 5 Конвенції встановлює, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність і нікого не може бути позбавлено свободи, крім певних випадків (наприклад, законний арешт особи, яка підозрюється у вчиненні правопорушення) і відповідно до процедури, встановленої законом.

Пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством він також повинен бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення у справі «Нештяк проти Словаччини» (Nestak у. Slovakia), заява № 65559/01, п. 74, від 27 лютого 2007 року)».

Тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» та «проти» звільнення (див. рішення у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, п. 86, від 14 жовтня 2010 року)».

Обґрунтування будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки воно коротке, має бути переконливо продемонстроване органами влади (див. рішення у справах «Белчев проти Болгарії» (Belchev v. Bulgaria), заява № 39270/98, п. 82, від 08 квітня 2004 року та «Кастравет проти Молдови» (Castravet v. Moldova), заява № 23393/05, п. 33, від 13 березня 2007 року)».

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, § 219, 21 квітня 2011 року).
Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції».
За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).
ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.

Колегія суддів вважає, що ризик того, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення є повністю доведеним, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 раніше судимий 15.12.2014 року Центральним районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 263 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, остаточно до 5 років позбавлення волі за вироком Березівського районного суду Одеської області від 17.07.2012 року за ч. 3 ст. 185, ст.ст. 395, 70, 71 КК України (26.05.2016 року звільнений по відбуттю строку покарання).

Обвинувачений не має стійких соціальних зв`язків, не одружений, не має місце реєстрації, офіційно не працює.

Отже колегія вважає, що існує ризик ухилення від правосуддя.

Аргументи сторони захисту не усувають наявність вказаних ризиків та не спростовують висновків колегії суддів.

Сторона захисту стверджує, що обвинувачений не вчиняв інкримінованого злочину.
Колегія суддів приймає до уваги принцип невинуватості особи, враховує повагу до особистої свободи і недоторканості особи, однак зважує ці принципи у сукупності із цілями і завданнями кримінального провадження, якими у відповідності до ст. 2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав та законних інтересів учасників кримінального правопорушення, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Вирішуючи питання можливості обрання альтернативного заходу забезпечення кримінального провадження колегія суддів виходить з того, що обвинуваченому інкримінується вчинення насильницького злочину що призвело до позбавлення людини життя, отже колегія суддів, враховуючи правила ч.4 ст. 183 КПК України вважає можливим не визначати розмір застави, отже не змінювати обраний раніше запобіжний захід обвинуваченому.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 177, 331, 369, 392 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

На час судового розгляду продовжити дію раніше обраного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без альтернативи застави, в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком на шістдесят діб.

Строк дії ухвали починається з 27.09.2019 року та припиняє свою дію 25.11.2019 року включно

Направити ухвалу для організації її виконання начальнику ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та прокурору Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області для здійснення контролю.

Ухвала підлягає оскарженню до Одеського апеляційного суду протягом 7 днів від дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3