Справа № 199/4497/19
УХВАЛА
іменем України

01.06.2019 м. Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, на утримані неповнолітніх та непрацездатних осіб не має, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,

якому 30 травня 2019 року повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до клопотання слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 31.05.2019, погодженого з повноважним прокурором, ставиться питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , який підозрюється в тому, що 27.05.2019, о 16:30 годині прибув в район пр. Мануйлівський, в м.Дніпро, де зустрівся з раніше знайомим йому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб. З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_7 , запропонував ОСОБА_4 разом із ним, вчинити злочинні дії направлені на напад з метою заволодіння чужим майном, на що останній погодився. Таким чином ОСОБА_7 вступив із ОСОБА_4 в змову на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи.

Продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи (розбій), за попередньою змовою групою осіб, 27.05.2019 приблизно о 16 годині 40 хвилин ОСОБА_4 разом із співучасником злочину ОСОБА_7 , прибули на берег р. Дніпро в районі пр. Мануйлівський в м. Дніпро. Перебуваючи у вказаному місці ОСОБА_4 разом із співучасником злочину ОСОБА_7 побачили раніше не знайомого їм ОСОБА_8 , який відпочивав на березі річки.

Далі, ОСОБА_4 продовжуючи реалізувати спільний злочинний умисел направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи (розбій), за попередньою змовою групою осіб, разом із співучасником злочину ОСОБА_7 почав рухатися в напрямку потерпілого ОСОБА_8 висловлюючи при цьому категоричну вимогу передати йому грошові кошти у розмірі 500 гривень, нібито за відпочинок на березі річки, на що ОСОБА_8 відповів відмовою.

Далі, ОСОБА_7 , продовжуючи перебувати у вказаному місці разом із співучасником злочину ОСОБА_4 27.05.2019 близько 17:00 годин, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, разом із співучасником злочину наблизились до потерпілого спереду, після чого вчинив, щодо нього напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи (розбій), за попередньою змовою групою осіб, а саме попросив ОСОБА_4 передати йому предмет схожий на пістолет. В свою чергу ОСОБА_4 із своєї сумки дістав предмет схожий на пістолет, який передав ОСОБА_7 . В цей час ОСОБА_7 погрожуючи застосуванням насильства направив в бік потерпілого ОСОБА_8 пістолет та почав вимагати гроші в останнього. ОСОБА_8 сприймаючи вказані погрози як реальні та такі, що дійсно можуть бути реалізовані відкрив свій гаманець, з якого дістав грошові кошти у розмірі 90 гривень та за вимогою ОСОБА_7 поклав їх на землю. Таким чином, ОСОБА_4 разом із співучасником злочину ОСОБА_7 подолав бажання потерпілого до опору та отримали доступ до грошових коштів потерпілого ОСОБА_8 .

Далі, 27.05.2019 близько 17:10 годин ОСОБА_4 разом із співучасником злочину ОСОБА_7 не зупиняючись на досягнутому, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел в кущах побачили сумку потерпілого ОСОБА_8 в якій знаходився планшет «Самсунг гелаксі таб 3» чорного кольору, вартістю 2000 гривень. ОСОБА_7 наказав співучаснику злочину ОСОБА_4 дістати з сумки потерпілого зазначений вище планшет, після чого доводячи спільний злочинний умисел до кінця ОСОБА_4 разом із співучасником злочину ОСОБА_7 з майном, котрим заволоділи в наслідок розбійного нападу, з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись вказаним майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_8 матеріальні збитки на загальну суму 2090 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 28.05.2019, близько 15 години 30 хвилин в районі пр. Мануйлівський, в м. Дніпро зустрівся з раніше знайомим йому ОСОБА_7 . В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб. З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_7 , запропонував ОСОБА_4 разом із ним, вчинити злочинні дії направлені на напад з метою заволодіння чужим майном, на що останній погодився. Таким чином ОСОБА_7 вступив із ОСОБА_4 в змову на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи.

Продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи (розбій), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_4 разом із співучасником злочину ОСОБА_7 28.05.2019, приблизно о 16 годині 00 хвилин, прибули на берег р. Дніпро в районі пр. Мануйлівський в м. Дніпро. Перебуваючи у вказаному місці ОСОБА_4 разом із співучасником злочину ОСОБА_7 побачили раніше не знайомого їм ОСОБА_9 , який відпочивав на березі річки.

Далі, ОСОБА_4 продовжуючи реалізувати спільний злочинний умисел направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи (розбій), за попередньою змовою групою осіб, разом із співучасником злочину ОСОБА_7 почав рухатися в напрямку потерпілого ОСОБА_9 висловлюючи при цьому категоричну вимогу передати йому грошові кошти, на що потерпілий відповів відмовою.

Далі, ОСОБА_4 , продовжуючи перебувати у вказаному місці разом із співучасником злочину ОСОБА_7 близько 16:10 годин, 28.05.2019, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, разом із співучасником злочину наблизився до потерпілого, та встав за його спиною, а ОСОБА_7 став обличчям до ОСОБА_9 , після чого вчинив, щодо нього напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи (розбій), за попередньою змовою групою осіб, а саме дістав з кишені одягнутих на ньому шорт предмет схожий на ніж, яким почав погрожувати, та вимагати грошові кошти.

В свою чергу ОСОБА_4 , продовжуючи стояти за спиною потерпілого, дістав із своєї сумки предмет схожий на пістолет, який почав утримувати у своїй руці. В цей час ОСОБА_4 разом із співучасником злочину ОСОБА_7 , погрожуючи застосуванням насильства до потерпілого ОСОБА_9 почали вимагати гроші, який сприймаючи вказані погрози як реальні та такі, що дійсно можуть бути реалізовані, залишився стояти на місці.

Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 своєю рукою дістав з кишені штанів потерпілого ОСОБА_9 грошові кошти в розмірі 18 гривень та підняв з землі велосипед потерпілого, вартістю 2900 гривень.

Таким чином ОСОБА_4 разом із співучасником злочину ОСОБА_7 подолав бажання потерпілого до опору та отримали доступ до грошових коштів та майна потерпілого ОСОБА_9 .

Так, ОСОБА_4 разом із співучасником злочину ОСОБА_7 з майном, яким заволоділи в наслідок розбійного нападу, з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись вказаним майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_9 матеріальні збитки на загальну суму 2918 гривень.

Умисні дії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), за попередньою змовою групою осіб, кваліфіковані за ч.2 ст.187 КК України.
Про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, повідомлено 30.05.2019.
В судовому засіданні прокурор та слідчий просили задовольнити клопотання та обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 просив не застосовувати до нього тримання під вартою. Слідчому судді пояснив, що провину у пред`явленій йому підозрі не визнає, оскільки не скоював ті злочини, в чому підозрюється. Так, 27 травня 2019 року він був на роботі з ОСОБА_10 , а потім десь о 14-00 годині з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 жарили шашлик на пр. Мануйлівський в м. Дніпро на подвір`ї Довгопола. Десь о 18-00 годині до нього підійшов ОСОБА_14 і вони пішли до ломбарду, де він на своє ім`я заклав планшет, який йому дав ОСОБА_14 , оскільки у останнього не було документів і сам він закласти планшет не міг. Чий це планшет, він не питав у ОСОБА_14 . Після цього ОСОБА_14 дав йому 100 грн. за те, що він заклав на своє ім`я планшет. Довгопол на інші гроші придбав шампанське та полуницю і вони повернулися до інших, де провели деякий час, а потім ще перейшли у інший двір, і проводили там час до 24-00 години. Що стосується, 28.05.2019, то він о 06-30 годин ранку поїхав до свого вітчима на Лівобережний-3, якого він вважає батьком, і з яким залишилися добрі стосунки після розлучення останнього з його матір`ю. З батьком він поїхав у Самарівку на дачу останнього, де був десь до 15-00 години. О 15-45 годин батько підвіз його на перехрестя пр. Слобожанський на вул. Совхозній в м. Дніпро. Він зайшов до своєї бабусі, яка проживає на АДРЕСА_2 і провів у неї десь годину-півтори. Потім подзвонив ОСОБА_10 і він поїхав йому допомагати по роботі, а о 24-00 годині викликав таксі і поїхав додому. Також пояснив, що він проживає з матір`ю, яка в наслідок перенесення п`яти операцій на підшлунковій залозі отримала інвалідність.

Захисник ОСОБА_6 проти клопотання заперечував, пояснивши, що підозра не обґрунтована, а також не доведено ризики передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Просив суд врахувати, що документи надані до клопотання не завірені, в протоколі пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам, відсутні час початку та закінчення впізнання, не зазначено хто зображений на фотознімку, кого впізнав потерпілий. Вважає, що всі докази, які додані до клопотання і на яких базується підозра є недопустимими, а ризики, на які посилається орган досудового розслідування не вмотивовані та не доведені. Крім того, прокурором, не доведено, що не є можливим обрати більш м`який запобіжний захід. Проте, у разі, якщо суд дійде висновку про застосування запобіжного заходу, вважав, що цей захід повинен бути не пов`язаний з позбавленням волі. Також просив врахувати, що ОСОБА_4 раніше не судимий, є учасником бойових дій, проживає з матір`ю, яка є інвалідом.

Вислухавши думки учасників судового розгляду, вивчивши подане клопотання та надані слідчим матеріали, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 , приходжу до наступних висновків.

Встановлено, що СВ Амур-Нижньодніпровським ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000868 від 29 травня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.187 КК України.

Про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, повідомлено 30.05.2019.

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні №1-р/2017 від 23 листопада 2017 року, тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, який полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установу тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням режиму цієї установи.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Частиною 1 статті 194 КПК України на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити існування наступних складових:

- чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри;

- чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, та на які вказує слідчий;

- чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК України приводить слідчого суддю до висновку, що на вказаному етапі досудового розслідування суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Отже на початковій стадії розслідування, що має місце у даному випадку, суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому слідчий суддя нагадує, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Враховуючи наведене, слідчий суддя, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, правильність кваліфікації його дій, допустимість доказів щодо встановлення винуватості підозрюваного, вважає передчасними доводи сторони захисту про не допустимість доказів, та вважає, що зміст клопотання та долучених до нього документів можуть свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, отже про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Тримання під вартою відповідно до статті 5 § 1 (с) має бути пропорційним заходом для досягнення зазначеної мети (Ladent проти Польщі, §§ 55-56).

Постанова про тримання під вартою повинна містити конкретні підстави і встановлювати точну тривалість такого заходу (Meloni проти Швейцарії, § 53).

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути альтернативні заходи забезпечення явки особи до суду (Idalov проти Росії § 140). Це положення проголошує не тільки право на «розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження», але також встановлює, що «звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання» (Khudoyorov проти Росії, § 183; Lelievre проти Бельгії, § 97; Shabani проти Швейцарії, § 62).

Отже, суд повинен розглянути можливість застосування менш інтрузивних заходів, ніж тримання під вартою (Ambruszkiewicz проти Польщі, § 32).

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Клопотання органу досудового розслідування про наявність в кримінальному провадженні ризиків, які обумовлюють доцільність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою фактично обґрунтовано лише у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 тяжкого злочину, який передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна, що загрожує підозрюваному за умови доведеності його вини. Проте, сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Водночас, слідчий суддя не бере до уваги заперечення захисника ОСОБА_6 щодо безпідставності та необґрунтованості клопотання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , посилаючись на наступне.

Як роз`яснив, ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону; пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч. 1 ст. 194 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні; перевіряти наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, встановлювати обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження; враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ); зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК України. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»); ретельно перевіряти дотримання уповноваженими органами вимог статей 207-213 КПК у випадках затримання особи без ухвали слідчого судді, суду.

Слідчий суддя, розглядаючи клопотання, також враховує практику Європейського суду з прав людини зокрема рішення ЄСПЛ «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», в яких зазначено, що для підозри достатньо існування інформації про те, що особа могла вчинити правопорушення. Така інформація щодо ОСОБА_4 існує. При цьому в ході досудового розслідування при обранні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідна наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а саме: існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити правопорушення. При цьому мета затримання - продовжити розслідування й підтвердити або спростувати підозри, які стали підставою для затримання.

Водночас, слідчий суддя критично сприймає доводи сторони обвинувачення в частині аргументації ризиків передбачених ст. 177 КПК України, у цьому провадженні, адже враховуючи позицію ЄСПЛ в частині того, що наявність певного ризику/ризиків, зокрема ризику втечі, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови), Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії) та вважає, у даному конкретному випадку, не обґрунтованими та недоведеними.

Незважаючи на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисного, корисливого, тяжкого злочину, раніше не судимий, має постійне місце проживання, проживає з матір`ю, яка є інвалідом, а тому все викладене вище в сукупності спростовує твердження органу досудового розслідування про те, що він може ухилятися від слідства та суду.

Згідно вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи характер висунутої підозри, дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 , а також відсутність даних про наявність з його сторони спроб ухилитися від органу досудового розслідування та перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, незаконного впливу на потерпілих, слідчий суддя приходить до висновку, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою в якості запобіжного заходу не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи останнього, про який йдеться в клопотанні слідчого, а відтак відмовляє в його задоволенні.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Європейським судом зазначається, що у всіх випадках, коли ризик ухилення підозрюваного (обвинуваченого) від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, підозрюваного (обвинуваченого) має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення у справах «Вранчев проти Сербії» від 23 вересня 2008 року, «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, «Буров проти України» від 17 березня 2011 року, «Цигоній проти України» від 24 листопада 2011 року).

Під час розгляду клопотання, прокурором не доведено недостатність застосування до підозрюваного інших більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним вище ризикам. Доказів необхідності застосування до підозрюваного саме найсуворішого запобіжного заходу і неможливості обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу, прокурором не наведено.

Водночас, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення вперше, раніше не судимий, має постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , де проживає разом з мамою, а отже має міцні соціальні зв`язки. Крім того, неофіційно працює, а також є учасником бойових дій.

Крім того, як показала допита в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 , вона знайома з ОСОБА_4 майже десять років, він проживає з матір`ю, може охарактеризувати його як доброзичливу людину.

Оцінивши в сукупності всі наведені вище обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, враховуючи, що відомості внесено до ЄРДР за ч.2 ст.187 КК України, з кваліфікуючою ознакою «за попередньою змовою групою осіб»,, буде співмірним, відповідає меті його застосування - забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які встановлені при застосуванні запобіжного заходу, відповідає особі підозрюваного ОСОБА_4 та тяжкості висунутої йому підозри і зможе забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Окрім того слідчий суддя враховує те, що стороною захисту не зазначено будь яких обставин, які б виключали можливість застосування до ОСОБА_4 цілодобового домашнього арешту.

Керуючись ст.ст.110,131,132,176,177,178,181,183,184,186,193,ч.4 ст.194, ст.ст.195, 196, 197, 369-372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання слідчого СВ АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_4 - відмовити.

Застосувати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити підозрюваному ОСОБА_4 залишати житло цілодобово без дозволу слідчого, прокурора або суду строком до 27 липня 2019 року включно.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язок прибувати до слідчого СВ АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, прокурора або суду за першою вимогою, утримуватися від спілкування з будь-якою особою по даному кримінальному провадженню.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання ОСОБА_4 під домашнім арештом встановити до 27 липня 2019 року включно.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу внутрішніх справ, який здійснює кримінальне провадження Амур-Нижньодніпровському ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, який повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчого.

По закінченню цього строку та за відсутністю клопотання прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.199 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід та обов`язок вважається скасованим.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1