Справа №635/6964/19
Провадження по справі № 1-в/635/674/2019
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
секретар судових засідань ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Суми Сумської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 17.02.2004 Ковпаківським районним судом м. Суми за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України до 1 року виправних робіт із утриманням 10 % заробітку;
- 05.09.2004 Ковпаківським районним судом м. Суми за ч.2 ст.389 КК України із застосуванням ст.71 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі;
- 29.03.2005 Ковпаківським районним судом м. Суми за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ст.69, ст.70, ст.71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 26.11.2007 на невідбутий строк
- 01.10.2013 Зарічним районним судом м.Суми за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 К України із застосуванням ч.1 ст.70 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 роки;
- 26.09.2013 Ковпаківським районним судом м.Суми за ч.2 ст.185 КК України до 1 року обмеження волі;
- 27.12.2013 Зарічним районним судом м.Суми за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ч.1 ст.70, ст.71, ст.72 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 29.08.2016 умовно-достроково на невідбутий строк 2 місяці 14 днів,
- 31.05.2017 Зарічним районним судом м. Суми за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ч.1 ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 засуджений вироком Зарічного районного суду м.Суми від 31 травня 2017 року за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ч.1 ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 07 листопада 2017 року вирок суду першої інстанції залишено без змін та в порядку частини другої статті 404 КПК України обвинуваченому ОСОБА_4 на підставі ч.5 ст.72 КК України, зараховано час попереднього ув`язнення з 14 березня 2017 року по 07 листопада 2017 року в строк позбавлення волі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, включно.
Початок строку відбування покарання 14 березня 2017 року.
Кінець строку відбування покарання 21 січня 2020 року.
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого.
Інші особи, які беруть участь у справі, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.
Суд, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи на засудженого, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_4 , останній відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» з 16.01.2018. Згідно характеристики на засудженого, складеної начальником відділення соціально-психологічної служби майором внутрішньої служби ОСОБА_5 та погодженої із заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» підполковником внутрішньої служби ОСОБА_6 від 20 вересня 2019 року, засуджений характеризується позитивно, за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та Правил внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці заохочувався двічі, до дисциплінарної відповідальності не притягався, стягнень не має. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, адекватно реагує на критику у свою адресу. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом, ввічливий, тактовний. До виконання законних вимог персоналі установи виконання покарань ставиться сумлінно. Утримує у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку завжди має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставитися до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. Самостійно виконує роботи із самообслуговування, має достатні навички для самостійного їх виконання. Сумлінно ставиться до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань, вбачає суспільно необхідності, проявляє розумну ініціативу. Дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», до реалізації програми ставиться позитивно. Відповідно до статей 110,112,113 Кримінально-виконавчого кодекс) України підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними, а саме з матір`ю шляхом листування та телефонних розмов, отримує посилки. Стосунки доброзичливі. За вироком суду має позов на загальну суму 37715 грн. На адресу установа виконавчих листів не надходило, але засуджений визнає позов та виражає намір погасити його за наявності виконавчих листів. В скоєному злочині провину визнав. Засуджений ОСОБА_4 на профілактичних обліках установи не перебуває.
Однак, не зважаючи на таку характеристику засудженого ОСОБА_4 , підстав вважати, що останній довів своє виправлення, судом не встановлено.

Відповідно до частин першої та другої статті 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом статті 81 КК України є правом, а не обов`язком суду.
Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.
Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.
Як вбачається з матеріалів особової справи на засудженого ОСОБА_4 , останній має ряд непогашених судимостей, а саме був засуджений:
- 17.02.2004 Ковпаківським районним судом м. Суми за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України до 1 року виправних робіт із утриманням 10 % заробітку;
- 05.09.2004 Ковпаківським районним судом м. Суми за ч.2 ст.389 КК України із застосуванням ст.71 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі;
- 29.03.2005 Ковпаківським районним судом м. Суми за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ст.69, ст.70, ст.71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 26.11.2007 на невідбутий строк
- 01.10.2013 Зарічним районним судом м.Суми за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 К України із застосуванням ч.1 ст.70 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 роки;
- 26.09.2013 Ковпаківським районним судом м.Суми за ч.2 ст.185 КК України до 1 року обмеження волі;
- 27.12.2013 Зарічним районним судом м.Суми за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ч.1 ст.70, ст.71, ст.72 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 29.08.2016 умовно-достроково на невідбутий строк 2 місяці 14 днів.
Отже, засуджений має шість судимостей, у тому числі за злочини проти власності.
На даний час ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Зарічного районного суду м.Суми від 31 травня 2017 року за вчинення злочинів, які відповідно до вимог ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів.
Суд враховує ту обставину, що до засудженого вже застосовувалось умовно-дострокове звільнення, зокрема, за вироками Ковпаківського районного суду м.Суми від 29 березня 2005 року та Зарічного районного суду м.Суми від 27 грудня 2013 року, а також звільнення від відбування покарання з випробовуванням за вироком Зарічного районного суду м.Суми від 01 жовтня 2013 року. Однак, засуджений належних висновків для себе не робив та в період іспитового строку ним було вчинено нові злочини.
Зазначені факти свідчать про стійку тенденцію засудженого на систематичне вчинення злочинів та небажання ставати на шлях перевиховання та виправлення, а також про неефективність застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.
Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
ОСОБА_4 знаходиться в місцях позбавлення волі з 15.03.2017, а саме, з 15.03.2017 тримався в СІЗО місто Суми, де характеризувався посередньо, не допускав порушення режиму тримання, заохочень та стягнень не мав. З 16.01.2018 відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» і за весь час відбування покарання має лише два заохочення, які були застосовані рішенням дисциплінарної комісії за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та Правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці 10 жовтня 2018 року та 15 липня 2019 року, що не може безумовно свідчити про те, що засуджений протягом всього періоду відбування покарання за вироком суду бажав стати на шлях виправлення та перевиховатися.
Згідно Витягу з протоколу №20 від 15 травня 2018 року засідання комісії державної установи «Темнівська виправна колонія №100» по розгляду матеріалів щодо переведення до колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання на підставі ст.ст. 100,101 КВК України, засудженому ОСОБА_4 відмовлено в направленні матеріалів до регіональної комісії на переведення до колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання засудженого ОСОБА_4 на підставі ст.ст. 100, 101 КВК України як особі, яка не стає на шлях виправлення.

Згідно Витягу з протоколу №20 від 15 травня 2018 року засідання комісії державної установи «Темнівська виправна колонія №100» по розгляду матеріалів щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України, засудженому ОСОБА_4 відмовлено в представленні матеріалів до Харківського районного суду Харківської області на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України як особі, яка не стала на шлях виправлення.

Згідно Витягу з протоколу №51 від 19 грудня 2018 року засідання комісії державної установи «Темнівська виправна колонія №100» по розгляду матеріалів щодо умовно-дострокового звільнення на підставі ст. 81 КК України, засудженому ОСОБА_4 відмовлено в представленні матеріалів до Харківського районного суду Харківської області на умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України як особі, яка написала заяву про відмову.

Як вбачається зі змісту довідки про працевлаштування засудженого та нарахування йому заробітної плати, ОСОБА_4 був працевлаштований в установі у період часу з вересня 2018 року по серпень 2019 року, тобто всього 12 місяців за весь час відбування покарання.
Разом з тим, за вироком Зарічного районного суду м.Суми від 31 травня 2017 року, із засудженого ОСОБА_4 стягнено на користь держави процесуальні витрати в розмірі 905,02 гривень, а також на користь ПАТ «Укртелеком» в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди суму розміром 36809,09 гривень. Разом з тим, матеріали особової справи засудженого ОСОБА_4 не містять відомостей, які б вказували на вчинення з боку засудженого дій, направлених на повне погашення стягнень на користь держави та потерпілого.
Отже, матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, зміст вищезазначених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Зарічного районного суду м.Суми від 31 травня 2017 року.
При цьому, суд враховує наступне.
Положеннями частини другої статті 81 КК України встановлено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації установ виконання покарань, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушення правил внутрішнього розпорядку, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна форма його поведінки, тобто активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин та інше.
Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь у суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи, якість її виконання тощо. Сумлінне ставлення до праці полягає в добросовісному ставленні до виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів, сплата податків та інших обов`язкових платежів. Особа повинна брати участь у суспільно корисній праці в одній із існуючих організаційно-правових форм (робота за наймом, участь у підприємництві, виконання роботи за цивільно-правовими договорами, індивідуальна праця).
З огляду на наведене, у суду виникають сумніви щодо виправлення засудженого, що є необхідною умовою під час застосування умовно-дострокового звільнення, матеріали справи на засудженого не містять об`єктивних даних, які б давали безсумнівні підстави суду вважати, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Зазначені вище дані про особу засудженого та його поведінку за період відбування покарання у Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» свідчать лише про те, що на час звернення із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, засуджений почав ставати на шлях виправлення, але не довів свого остаточного виправлення.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про неможливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Зарічного районного суду м.Суми від 31 травня 2017 року та вважає клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання передчасним та таким, що задоволенню не підлягає.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком Зарічного районного суду м.Суми від 31 травня 2017 року відмовити.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1