ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/8389/19 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11сс/807/985/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, українця, громадянина України, який одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, працює зварювальником у ТОВ «Дизелькомфорт», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_6 .

Прокурор Запорізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 20 вересня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Вознесенівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 та застосовано відносно останнього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням певних обов`язків, строком на два місяці в межах строку досудового розслідування.
Своє рішення слідчий суддя мотивував наявністю обґрунтованої підозри, проте слідчим та прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України та не надано доказів того, що до підозрюваного не може бути застосований більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

В апеляційній скарзі прокурор просить вищевказану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що слідчим суддею в ухвалі не надано оцінки доказам сторони обвинувачення при прийнятті рішення про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 при ухваленні вироку, наслідки злочину, а саме: отримання потерпілим тілесних ушкоджень, суспільний резонанс викликаний діянням, запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та дасть можливості запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КК України.

Слідчим суддею, залишено поза увагою те, що кримінальне правопорушення за ч.4 ст.296 КК України вчинено групою осіб та після вчинення кримінального правопорушення підозрюваний ОСОБА_11 зник з місця події, до правоохоронних органів з дійовим каяттям не звернувся, усвідомлюючи те, що в результаті його дій завдано шкоди здоров`ю потерпілих.

Окрім цього, під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного не було встановлено, у зв`язку із чим, розслідування зупинялось на підставі п.2 ч.1 ст.280 КПК України. Розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, суворість та невідворотність покарання, підозрюваний ОСОБА_6 до 20 вересня 2019 року переховувався від органів досудового розслідування та суду, що є обґрунтуванням ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України..

Враховуючи обставини, механізм вчинення кримінального правопорушення, тяжкість тілесних ушкоджень, що супроводжувались ризиком для життя потерпілих під час їх нанесення, свідчать також про соціальну небезпеку ОСОБА_6 для громадян. Останній вчинив кримінальне правопорушення, яке супроводжувалось винятковим цинізмом, грубим порушенням громадського порядку, нехтуванням існуючих в суспільстві норм поведінки та спілкування. Зазначене свідчить про необхідність його ізоляції задля захисту суспільства від його ймовірних подальших злочинних посягань, припинення злочинної діяльності, а так само припинення можливості сховатися від суду і слідства та перешкодити виконанню процесуальних рішень. І це є вагомою підставою вважати, що єдиним дієвим у даному випадку запобіжним заходом для ОСОБА_6 буде саме тримання під вартою.

Також слідчим суддею не прийнято до уваги те, що ОСОБА_6 за місцем реєстрації не проживає, працевлаштований зварювальником у ТОВ «Дизелькомфорт», однак, постійно залишає місце свого проживання у м.Запоріжжі та виїжджає до інших областей, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що досудове розслідування у даному провадженні закінчено 30 вересня 2019 року, обвинувальний акт разом з угодою про визнання винуватості скерований до суду. Таким чином, усі необхідні слідчі дії в рамках даного кримінального провадження виконані, для забезпечення належної поведінки обвинуваченого достатнім виявилося застосування обраного судом запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Крім того, ОСОБА_6 в повному обсязі визнав свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, підписав угоду про визнання винуватості з прокурором, має постійне місце проживання та роботи, де характеризується позитивно, мешкає з дружиною та малолітньою дитиною. У зв`язку із перебуванням дружини у декретній відпустці є єдиним годувальником у родині. Раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався. ОСОБА_6 не має транспортного засобу та заощаджень, проживає у помешканні дружини. Наявність повідомлення про підозру в іншому кримінальному провадженні відсутня. Крім того, ОСОБА_6 у добровільному позасудовому порядку у повному обсязі компенсував постраждалій стороні матеріальну та моральну шкоду. Обидві сторони вважають конфлікт вичерпаним.

Також захисник підозрюваного зазначив про наявність у підозрюваного постійного місця проживання та родини, відсутність будь-яких порушень за час досудового розслідування та раніше, самостійне з`явлення до слідчого, у зв`язку із чим, ризик можливого переховування від органів досудового розслідування та суду нічим не підтверджений. Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершене. Речові та інші докази зібрані, необхідні слідчі дії проведені.

Згідно з ухвалою слідчого судді, в провадженні СВ Вознесенівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0001644 від 17 липня 2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17 липня 2019 року, приблизно о 04 годині 52 хвилини ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , діючи групою осіб, вчинили хуліганські дії відносно потерпілого ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , та ОСОБА_15 за таких обставин:

17 липня 2019 року, приблизно о 04 годині 30 хвилин, ОСОБА_11 та ОСОБА_16 , маючи умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалась особливою зухвалістю, із застосуванням невстановленої в ході досудового розслідування вогнепальної зброї та бейсбольної біти, прибули до нічного кафе «Понеслось», яке розташоване по вул.Набережна магістраль у м.Запоріжжі (бульвар Шевченка, будинок № 77-г), при цьому заздалегідь підготувавшись до вчинення хуліганських дій, ОСОБА_11 мав при собі вогнепальну зброю - мисливську рушницю невстановленого зразка, а ОСОБА_6 предмет, заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень - бейсбольну біту.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на вчинення хуліганських дій, ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що перебуває у громадському місці, тримаючи за спиною спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень предмет - бейсбольну біту, 17 липня 2019 року, приблизно 04 годині 30 хвилин, підійшов до входу кафе «Понеслось», яке розташоване по вул.Набережна магістраль у м. Запоріжжі (бульвар Шевченка, будинок № 77-г), де в цей час знаходилися потерпілі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та інші працівники вказаного кафе, діючи умисно та узгоджено з ОСОБА_11 , групою осіб, з особливою зухвалістю, наніс один удар бейсбольною битою по тулубу потерпілого ОСОБА_13 , після чого одразу замахнувся та намагався знову вдарити потерпілого, однак не влучив в останнього. У той час ОСОБА_11 , реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на вчинення хуліганства групою осіб та із застосуванням вогнепальної зброї, знаходився на відстані приблизно 10-12 метрів від входу до приміщення вказаного кафе, тримаючи у руках приведену у бойову готовність та направлену дульним зрізом у бік входу в кафе «Понеслось» мисливську рушницю невстановленого зразка, чим приборкував волю відвідувачів та охорони закладу до опору та забезпечував доведення спільного злочинного наміру до кінця.

Побачивши злочинні дії ОСОБА_6 , з метою їх припинення, ОСОБА_15 та ОСОБА_14 вибігли із приміщення кафе у напрямку ОСОБА_6 , у відповідь на що останній почав відступати, розмахуючи перед собою бейсбольною битою, намагаючись нанести удари ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , які наближалися до нього. При цьому ОСОБА_6 , продовжуючи свої хуліганські дії, наніс декілька ударів бейсбольною битою ОСОБА_15 , завдавши йому фізичного болю, від чого останній впав на бетонне покриття та, не зупиняючись на досягнутому, намагався нанести удар тією ж бейсбольною битою ОСОБА_17 , який перебував поряд, однак не влучив у нього та наніс декілька ударів руками по голові та тулубу ОСОБА_17 завдавши йому фізичного болю.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.296 КК України, яке кваліфікується як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, із застосуванням вогнепальної зброї та предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Слідчим суддею встановлено, що 17 липня 2019 року до ЄРДР за №0001644 внесені відомості за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115 КК України.

25 липня 2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

30 липня 2019 року слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6
17 вересня 2019 року на адресу суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , згідно з яким, при поверненні з відрядження 17 вересня 2019 року ОСОБА_6 стало відомо про існування кримінального провадження за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, в рамках якого у їх домоволодінні ( ОСОБА_11 та ОСОБА_6 ) проводилися обшуки та були залишені копії ухвал про їх проведення, а також повідомлення про підозру ОСОБА_11 та ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь судді; думку прокурора, яка не підтримала апеляційну скаргу та зазначила, що обставини на теперішній час змінилися, 30 вересня 2019 року до суду направлений обвинувальний акт відносно ОСОБА_11 та ОСОБА_6 з угодою про визнання винуватості; підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався цих вимог закону.
З наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення підозрюваного, доводи його захисника, вислухана думка прокурора та слідчого, з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 , дані про його особу в їх сукупності, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а також конкретні обставини зазначених правопорушень.
Як вбачається з наданих матеріалів та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.
Обґрунтованість підозри в апеляційній скарзі не оспорюється.
Проте, перевіряючи доводи клопотання, слідчий суддя встановив, що прокурором не доведено ризики, на які посилається слідчий у клопотанні, оскільки на їх підтвердження не надано жодних доказів, а доводи клопотання про існування вказаних ризиків є лише припущенням.
При цьому слідчий суддя врахував те, що підозрюваний ОСОБА_18 самостійно з`явився у судове засідання, факти переховування підозрюваного від органу досудового розслідування свого підтвердження не знайшли, в матеріалах провадження відсутні відомості про вчинення будь-якого протизаконного впливу з боку підозрюваного на потерпілих, свідків та іншого підозрюваного у кримінальному провадженні.
З огляду на викладене, а також те, що прокурором не доведено, що до підозрюваного не може бути застосований більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою особистого зобов`язання, що буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Свої висновки слідчий суддя належним чином вмотивував в оскаржуваній ухвалі.
Зазначені висновки прокурором не спростовані.
Будь-яких об`єктивних даних про те, що ОСОБА_6 не виконує своїх процесуальних обов`язків чи заважає кримінальному провадженню, в наданих суду матеріалах провадження немає.
Більш того, при апеляційному розгляді встановлено, що обвинувальний акт у провадженні вже направлений до суду з угодою про визнання винуватості, тому в подальшому питання щодо запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 має вирішуватися судом першої інстанції у встановленому законом порядку.

З врахуванням вищевикладеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора, оскільки доводи, в цій скарзі викладені, правильності висновків слідчого судді не спростовують.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
Керуючись ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 20 вересня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Вознесенівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 та застосовано відносно останнього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням певних обов`язків, строком на два місяці в межах строку досудового розслідування, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3
Дата документу 17.10.2019 Справа № 335/8389/19