Справа №587/599/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/244/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 587/599/18 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Сумського районного суду Сумської області від 19.10.2018, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та мешканка АДРЕСА_1 , раніше судима

визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченої ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

В поданій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 (із змінами) просить скасувати вирок суду у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, оскільки суд не роз`яснив обвинуваченій права та обов`язки, наслідки неповного дослідження доказів, а також не дослідив матеріали, які характеризують особу ОСОБА_9 .

Вироком Сумського районного суду Сумської області від 19.10.2018 ОСОБА_9 визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК, та їй призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. 75 і 76 КК звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та покладенням на неї обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно вироку суду, 20.02.2018 близько 19:00 ОСОБА_9 , знаходячись в буд. АДРЕСА_2 , повторно, таємно викрала належні ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 658 грн.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи прокурора ОСОБА_8 , яка підтримала змінену апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадження, просила скасувати вирок суду і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, доводи обвинуваченої ОСОБА_9 , яка погодилася з апеляційною скаргою прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а згідно ч. 1 ст. 412 цього Кодексу істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Так, згідно вимог ч. 1 ст. 314 КПК, після отримання обвинувального акта суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання. Частина 3 цієї норми закону визначає перелік рішень, які суд першої інстанції має право прийняти у підготовчому судовому засіданні, а саме, крім іншого: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 468-475 цього Кодексу; 3) повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта. При цьому, необхідно керуватися положеннями кримінального процесуального закону, згідно якого, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною стороною угодою невідкладно надсилається до суду. Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди. Суд перевіряє угоду на відповідність вимогам КПК та/або закону і відмовляє в затвердженні угоди за наявності певних обставин. У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжується у загальному порядку (ч. 1-2, 7 ст. 474 КПК).

Разом з тим, не зважаючи на те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 надійшов до суду разом з угодою про примирення між останньою та потерпілим ОСОБА_10 , суд першої інстанції, встановивши, що потерпілий відмовився від раніше укладеної угоди, не ухвалив з цього приводу відповідного судового рішення згідно вимог КПК, призначивши натомість судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

Не були дотримані судом першої інстанції і вимоги ч. 1 ст. 316 КПК, згідно яких після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду, а згідно ч. 8 ст. 135 цього Кодексу особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом.

Зокрема, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що після проведення підготовчого судового засідання та завершення о 09:30 19.10.2018 підготовки до судового розгляду, суд постановив ухвалу про призначення судового розгляду на 09:35 19.10.2018, тобто фактично через 5 хв після закінчення підготовчого судового засідання, внаслідок чого істотно порушив права сторін кримінального провадження, зокрема право обвинуваченої на захист, право потерпілого бути повідомленим про свої права та обов`язки, завчасно проінформованим про час і місце судового розгляду, а також інші надані їм законом права (ст. 42 і 56 КПК).

Необхідно зазначити, що право на надання достатнього часу і можливостей для підготовки до захисту є важливою умовою основоположної засади судочинства «рівності сторін кримінального провадження». І сторона захисту, і сторона обвинувачення повинні мати рівні можливості для підготовки своєї справи на усіх стадіях кримінального провадження. ЄСПЛ, розкриваючи значення принципу «рівності сил», у своїх чисельних рішеннях відзначив, що «кожній стороні повинна бути надана розумна можливість надати свою версію у справі за умови, що це не ставить її в значно менш вигідне становище vis-a-vis до її опонентів» (рішення від 27.04.1993 у справі «Домбо Бехєєр проти Нідерландів» (Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands)).

Крім того, після оголошення складу суду головуючим не було роз`яснено учасникам судового провадження право відводу, не з`ясовано чи отримувала обвинувачена пам`ятку про права та обов`язки, чи зрозумілі вони їй та чи не потребує вона їх роз`яснення, як того вимагають положення ст. 344 і 345 КПК.

Згідно ч. 2 ст. 349 КПК, обсяг доказів та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені, а на підставі ч. 3 цієї статті суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що після закінчення підготовчих дій та початку судового розгляду, встановлення особи обвинуваченої, роз`яснення їй обвинувачення, з`ясування думки учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити та порядок їх дослідження, головуючим було визначено допитати ОСОБА_9 .

Вказаного висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, суд першої інстанції дійшов з тих мотивів, що ОСОБА_9 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК, визнала повністю, а також, що ні вона, ні інші учасники судового провадження не заперечували проти такого порядку дослідження доказів.

Однак під час перевірки аудіозапису перебігу судового засідання від 19.10.2018, зафіксованому на технічному носії інформації та наявному в матеріалах кримінального провадження, встановлено, що обвинуваченій ОСОБА_9 головуючим не були роз`яснені наслідки застосування вказаного вище порядку дослідження доказів, що є істотним порушенням її прав та законних інтересів, передбачених КПК.

Не з`ясувавши у обвинуваченої ОСОБА_9 чи правильно вона розуміє зміст фактичних обставин справи, добровільність її позиції, а також не роз`яснивши їй наслідки щодо неможливості оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, так як не мав права визнавати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, тобто застосовувати положення ч. 3 ст. 349 КПК. При цьому суд першої інстанції також не дослідив надані стороною обвинувачення матеріали, які характеризують особу ОСОБА_9 .

Згідно ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законне є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як неодноразово вказував ЄСПЛ, «право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони» (п.п.29-30 рішення від 09.12.1994 у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain); інші рішення ЄСПЛ у справах «Ван де Гурк проти Нідерландів» (Van de Hurk v. the Netherlands); «Гарсія Руїс проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain); «Кузнєцов та інші проти Росії» (Kuznetsov and Others v. Russia).

Таким чином, допущені судом першої інстанції істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, на переконання колегії суддів, перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК та, у разі визнання особи винуватою, зазначити у своєму рішенні докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування інших окремих доказів, оскільки фактично були обмежені процесуальні права обвинуваченої, зокрема права на справедливий суд, тому апеляційна скарга прокурора є обґрунтованою і заслуговує на увагу.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду першої інстанції у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, оскільки під час апеляційного розгляду будь-яких клопотань з приводу дослідження доказів щодо зазначених вище обставин від учасників судового провадження не надходило, а апеляційний суд позбавлений можливості їх дослідити за власною ініціативою (ст.404 КПК), внаслідок чого позбавлений можливості усунути вказані в апеляційній скарзі порушення, дослідивши докази, і ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Сумського районного суду Сумської області від 19.10.2018 відносно ОСОБА_11 скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4