Справа № 461/749/19
Провадження № 1-кс/461/7395/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2019 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,

в с т а н о в и в :

22 серпня 2019 року заявник звернувся до суду із клопотанням про скасування арешту майна, покликаючись на те, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 26 лютого 2019 року накладено арешт на транспортний засіб марки «DAF SB3000», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , тип пального дизель, 1994 року випуску, із ключем запалювання.

Стверджує, що слідчим проведено усі необхідні експертизи та усі інші дії спрямовані на виявлення на вказаному вище автомобілі відомостей про вчинення кримінального правопорушення, а також слідів вчинення злочину. Крім того, стверджує, що ОСОБА_4 не є підозрюваною у кримінальному провадженні №0000331 від 31.10.2018 року, а відтак, наявність арешту майна порушує її право власності на автомобіль.

У судове засіданні заявник не з`явився, подав клопотання про проведення розгляду справи без його участі.

Слідчий також не з`явився у судове засідання, однак був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи.

Дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступного переконання.
Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова у справі №461/8902/18 (Провадження №1-кс/461/1688/19) від 26.02.2019 року накладено арешт на автомобіль марки «DAF SB3000», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , тип пального дизель, 1994 року випуску, із ключем запалювання, у кримінальному провадженні №0000331 від 31.01.2018 року.

Відповідно до положень ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; ) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна. У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Згідно ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Зміст зазначеної правової норми свідчить про те, що арешт майна має бути скасовано повністю або частково, якщо: відпали підстави його застосування або арешт було накладено необґрунтовано.
Матеріалами справи встановлено, що з моменту накладення арешту на автомобіль пройшло достатньо часу. Крім того, слідчі дії щодо арештованого автомобіля та експертні дослідження, уже проведено.

Таким чином, слідчий суддя приходить до переконання, що скасування арешту майна в частині користування є доцільним та буде відповідати загальним засадам кримінального провадження.

Водночас, беручи до уваги, що кінцеве процесуальне рішення в рамках кримінального провадження прийнято не було, досудове розслідування на даний час не закінчено, в цілях запобігання можливості відчуження майна, враховуючи також що автомобіль визнаний речовим доказом в рамках кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що накладений арешт майна в частині заборони розпорядження арештований майном є доцільним.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу на те, що передача транспортного засобу на відповідальне зберігання не позбавить сторону обвинувачення використовувати транспортний засіб для проведення необхідних слідчих дій та експертиз.

З урахуванням викладеного, в цілях не порушення гарантованого права власності особи, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання про скасування арешту майна в частині заборони користування з поверненням на відповідальне зберігання підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.170,174 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Клопотання задовольнити частково.

Скасувати арешт, в частині заборони користування, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 26.02.2019 року, на автомобіль марки «DAF SB3000», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , тип пального дизель, 1994 року випуску, із ключем запалювання, що на праві приватної власності належить ОСОБА_4 .

Вищевказане майно повернути ОСОБА_4 на відповідальне зберігання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1