УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 листопада 2019 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Черкаської обл., м. Звенигородка, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідча ОСОБА_6 звернулася до суду з вказаним клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_3 , мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_5 , маючи ряд не знятих та не погашених судимостей, в тому числі за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, за вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 20.03.2006, близько 16.20 год. 12.11.2019 під час проїзду в м. Вінниці по вул. Соборній поблизу зупинки «Майдан Незалежності» у маршрутному транспорті, а саме в автобусі № 7 сполученням «вул. Шепеля - Пирогово», знаходячись поблизу кабіни водія, побачив два мобільних телефони, які знаходились на панелі, та належать ОСОБА_7 . В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме вищевказаних мобільних телефонів.
Реалізуючи свій злочинний умисел, з метою власного незаконного збагачення, з корисливих спонукань, розуміючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, ОСОБА_5 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, повторно, шляхом вільного доступу під час того, як водій автобуса вийшов з кабіни, однак, не зачинив за собою двері, у його відсутність зайшов всередину водійської кабіни, звідки забрав два мобільні телефони, а саме мобільний телефон марки «Nomi» моделі «і281+» в корпусі червоного кольору вартістю 699 грн. та мобільний телефон марки «Samsung» марки «Galaxy Grand Prime» в корпусі сірого кольору вартістю близько 2000 грн. та з викраденим майном залишив приміщення кабіни.
В подальшому викраденими мобільними телефонами ОСОБА_5 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму близько 2699 грн.
Крім того, ОСОБА_5 , маючи ряд не знятих та не погашених судимостей, в тому числі за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, за вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 20.03.2006, та попередньо вчинивши 12.11.2019 о 16:20 год. кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, 12.11.2019 близько 17:35 год. зайшов до приміщення кав`ярні «Арома Кава», що розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Соборна, 26.
Знаходячись в приміщенні вказаної кав`ярні, ОСОБА_5 помітив, що за робочим місцем стоїть спиною до нього працівник кав`ярні ОСОБА_8 . Підійшовши ближче до прилавку (стійки) кав`ярні, ОСОБА_5 оглянув стіл за прилавком, на якому помітив належний ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Honor» моделі «9 Lite» в корпусі синього кольору.
В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону марки «Honor» моделі «9 Lite».
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, таємно, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що продавець стоїть спиною до входу, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, близько 17 год. 37 хв. підійшов до вищевказаного столу, нахилився над прилавком, який відокремлює робоче місце працівника кав`ярні від доступу сторонніх осіб, та, проникнувши в цю відокремлену частину правою рукою, забрав мобільний телефон марки «Honor» моделі «9 Lite» в корпусі синього кольору вартістю близько 6000 грн. та поклав його до своєї правої кишені, коли йшов до виходу з приміщення кав`ярні.
В подальшому викраденими мобільними телефонами ОСОБА_5 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму близько 6000 грн.
За підозрою у скоєнні даних злочинів в порядку ст. 208 КПК України 23.11.2019 близько 18.00 год. ОСОБА_5 затримано:
14.11.2019 ОСОБА_5 повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 185 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованому йому злочину, повністю підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12.11.2019; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання по фотознімках потерпілому ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання по фотознімках; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінального правопорушення від 12.11.2019 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ; протоколом огляду місця події від 12.11.2019; протоколом огляду відеозапису; протоколом затримання особи від 13.11.2019; протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного від 14.11.2019, іншими матеріалами кримінального провадження.
Слідча зазачила, що враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_5 , який раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення злочинів корисливого характеру, проте, належних висновків після цього не зробив та знов обґрунтовано підозрюється у вчиненні корисливого кримінального правопорушення, одне з яких є тяжким, а тому наявні усі підстави вважати про схильність останнього до вчинення протиправних діянь.

Крім того, ОСОБА_5 є жителем іншої області, офіційно не працює, в нього відсутнє постійне джерело доходу.
Також, той факт, що ОСОБА_5 , маючи ряд не знятих та не погашених судимостей, в тому числі за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, за вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 20.03.2006, знову підозрюється у вчиненні нових умисних корисливих злочинів середньої тяжкості та тяжкого, дають підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та виконанню на підозрюваним ОСОБА_5 покладених обов`язків.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала за обставин, викладених в ньому, та просила клопотання задоволити.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання, просили застосувати більш м"який запобіжний захід.

Захисник ОСОБА_4 зазначив, що ОСОБА_5 має хворобу СНІДу, не має можливості працювати, а тому просив суд в разі застосування до його підзахисного найсуворішого запобіжного заходу, врахувати особу ОСОБА_5 , обставини злочину та завдану майнову шкоду та примінити заставу в меншому розмірі ніж просить слідчий у клопотанні.
Слідчий суддя, дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши прокурора, підозрюваного, його захисника дійшов висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За змістом п. 5 ч. 2, ч. 3 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду даного клопотання слідчим суддею було встановлено, що ОСОБА_5 маючи ряд не знятих та не погашених судимостей, в тому числі за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, за вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 20.03.2006, знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні нових злочинів середньої тяжкості та тяжкогокримінального правопорушення ,крім того,тобто надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, що ОСОБА_5 має антисоціальну поведінку, низькі соціально стримуючі фактори, відсутні джерела постійного доходу, що підтверджує наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_5 може продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Врахувавши фактичні обставини справи, слідчий суддя схиляється та приймає за грунтовні доводи прокурора про те, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможуть запобігти його спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Вказані обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особисте зобов`язання.

Оскільки осіб, які б виявили бажання особисто поручитися за виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язалися за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу, не знайшлося, застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особиста порука не виявляється можливим.

Передбачений ст.181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, вважаю за неможливе застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки ОСОБА_5 є жителем іншої області,тому останній зможе переховуватися від органів досудового розслідування суду або вчинити інше кримінальне правопорушення.

На підставі викладеного, враховуючи те, що прокурором було доведено наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що дане клопотання є обґрунтованим та підлягає до часткового задоволення.

Не підлягає задоволенню вимога слідчого при застосуванні до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначити розмір застави, що складає 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у зв"язку з наступним.

Так, під заставою як видом запобіжного заходу розуміється внесення на спеціальний рахунок, визначений у порядку, затвердженому законом, підозрюваним, обвинуваченим коштів з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Розмір застави встановлюється слідчим суддею, судом, у розмірах, передбачених ч. 5 ст. 182 КПК: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, від одного до двадцяти розмірів мінімальної заробітної плати щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів мінімальної заробітної плати; щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, від вісімдесяти до трьохсот розмірів мінімальної заробітної плати. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів мінімальної заробітної плати відповідно.

Тобто, застава не є способом для майбутнього, в разі обвинувального вироку, обернення цих коштів на користь потерпілих, а є інструментом для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, передбачених КПК України.

Тому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи особу ОСОБА_5 , його матеріальний стан та характер вчиненого злочину, визначає розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, передбачених названим Кодексом, а саме 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 40140 ( сорок тисяч сто сорок ) гривень гривень.

На підставі наведеного, керуючись ст.107, 183, 177, 194, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання задоволити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах досудового розслідування, строком 60 (шістдесят) днів з моменту затримання до 18:00 години 11 січня 2020 року.

Одночасно визначити розмір застави, в сумі 40140 ( сорок тисяч сто сорок ) гривень у національній грошовій одиниці, у визначеному порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 виконувати обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;
не відлучатись з населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
утриматись від спілкування із особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні;
носити електронний засіб контролю.

В іншій частині вимог клопотання відмовити.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити на час дії ухвали суду.

Упродовж застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою утримувати ОСОБА_5 у Вінницькому СІЗО Вінницької установи виконання покарань №1 УДПтСУ у Вінницькій області.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: