Справа № 367/4824/17
Провадження по справі № 1-кп/367/143/2019
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 серпня 2019 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ірпінського міського суду Київської області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Коцюбинське Київської області, громадянина України, раніше судимого: 09.04.2015 року Ірпінським міським судом Київської області за ч. 1 ст. 186 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки; 05.06.2019 року Святошинського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту строком на 6 місяців; зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 11.06.2015 року в період часу з 03:00 год. по 04:00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, не застосовуючи засобів для пошкодження замків через хвіртку, проник на територію подвір`я будинку АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_6 , де повторно таємно заволодів транспортним засобом скутером марки «Honda Dio» номер рами № НОМЕР_1 (без державного номерного знаку), котрий належить ОСОБА_6 , а саме шляхом волочіння скутера вручну, вивіз його за межі зазначеного подвір`я будинку, спричинивши матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_6 в розмірі 5 940 гривень.

Вищевказаними діями, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом поєднане із проникненням у сховище, вчинене повторно.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у вчиненні кримінального злочину викладеного у даному вироку суду визнав у повному обсязі і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину, пояснивши, що дійсно він вночі 11.06.2015 року проник на територію подвір`я, яке знаходилось на вул. Червоноармійська в смт. Коцюбинське, звідки виштовхнув скутер марки «Honda Dio», який йому не належав, за межі зазначеного подвір`я та в подальшому розпорядився вказаним транспортним засобом на власний розсуд. В теперішній час щиро кається у скоєному злочині, просив суд суворо не карати. Крім того, обвинувачений визнав позовні вимоги потерпілого про відшкодування матеріальної шкоди, та пояснив, що раніше його мати частково відшкодувала матеріальну шкоду у розмірі 5 000 грн., в частині вимог про стягнення моральної шкоди обвинувачений позов визнав в повному обсязі.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України зі згоди учасників судового провадження, які на думку суду правильно розуміють зміст обставин по справі і не оспорюють їх, та немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і визначив обсяг доказів, що підлягає дослідженню в судовому засіданні, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_5 показання, якого відповідають фактичним обставинам справи та дослідженням документів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом було роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину викладеного у вироку суду доведена та його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 289 КК України, оскільки він своїми умисними діями, які виразились незаконному заволодінні транспортним засобом поєднаному із проникненням у сховище, вчинене повторно, скоїв злочин передбачений ч. 2 ст. 289 КК України.

Також судом досліджено дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше судимий, скоїв умисний злочини викладений в даному вироку суду у період іспитового строку, офіційно не працює, у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває, за місцем мешкання характеризується негативно.

При визначенні обвинуваченому ОСОБА_5 міри покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер та ступінь тяжкості скоєного, що вчинений ним злочин відноситься відповідно до ст. 12 КК України до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який будучи раніше судимим та звільненим від відбування покарання з іспитовим строком на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 суд визнає його щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

З врахуванням всіх обставин справи, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі без конфіскації майна, оскільки саме таке покарання буде відповідати принципам та цілям його призначення та буде найбільш необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_5 , засуджений вироком Святошинського районного суду м. Києва від 05.06.2019 року за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту строком на 6 місяців.

Відповідно до частини 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність призначення остаточного покарання за вказаним вироком у відповідності зі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Крім того, ОСОБА_5 засуджений вироком Ірпінського міського суду Київської області від 09.04.2015 року за ч. 1 ст. 186 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив вказаний у даному вироку суду злочин у період іспитового строку, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання за вказаним вироком у відповідності зі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного судом покарання у виді позбавлення волі невідбутої частини покарання за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 09.04.2015 року у виді 2 років позбавлення волі.

Відповідно до п. 106 Постанови Великої Палати Верховного суду від 29.08.2018 року, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переважаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.

Таким чином, строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід рахувати з 14 серпня 2019 року, зарахувавши в строк відбуття покарання, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. Закону № 838-VIII), строк попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженню з 30.10.2015 року по 23.07.2017 року, включно та з 28.11.2018 року до дня набрання даним вироком законної сили, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосований до ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без змін.
При вирішенні цивільного позову потерпілого про відшкодування шкоди завданої злочином, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 127, ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
У судовому засіданні обвинувачений позов потерпілого визнав в повному обсязі, та зазначив, що матеріальну шкоду у розмірі п,ять тисяч гривень потерпілому було відшкодовано.
Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_6 просив суд стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 2000 гривень, та моральну шкоду у розмірі 2000 гривень.
В добровільному порядку збитки, завдані злочином обвинуваченим були відшкодовані частково у розмірі 5000 гривень.
Зважаючи на доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, суд вважає доведеним і факт заподіяння потерпілому збитків на суму 5940 грн., - вартість викраденого майна станом на 11.06.2015 року, згідно висновку спеціаліста від 29.10.2015р.. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого невідшкодовану суму матерільної шкоди у розмірі 940 гривень.
Таким чином, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню частково.

Цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди, зважаючи на визнання обвинуваченим в цій частині позов повністю, суд задовольняє в повному обсязі.

Процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Речовими доказами суд розпоряджається відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 374-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів покарання призначене вироком Святошинського районного суду м. Києва від 05.06.2019 року за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді 6 (шести) місяців арешту поглинути більш тяжким покаранням призначене даним вироком у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, і призначити остаточно до відбуття засудженому ОСОБА_5 покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до покарання призначеного даним вироком суду у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 09.04.2015 року за ч. 1 ст. 186 КК України у виді 2 років позбавлення волі, і призначити остаточно до відбуття ОСОБА_5 покарання у виді 5 (п`ять) років 2 (два) місяці позбавлення волі без конфіскації майна.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 , обчислювати з 14 серпня 2019 року.

Зарахувати ОСОБА_5 в строк відбуття покарання, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. Закону № 838-VIII), строк попереднього ув`язнення з 30.10.2015 року по 23.07.2017 року, включно та з 28.11.2018 року до дня набрання даним вироком законної сили, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 , в рахунок відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди в сумі 940 (дев`ятсот сорок) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування завданої злочином моральної шкоди в сумі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.
Речові докази по кримінальному провадженню відеозапис з камери відеоспостереження за 11.06.2015 року за адресою: АДРЕСА_2 , що знаходиться на лазерному диску у матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду першої інстанції, в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині, може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення, до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляції до Ірпінського міського суду Київської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не будо подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1