УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/8347/19

Провадження №: 1-кс/755/3832/19

"06" червня 2019 р.

м. Київ

слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004098 від 22.05.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, встановив:

до слідчого судді даного місцевого суду надійшло зазначене клопотання слідчого, яке погоджене з прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, у рамках цього провадження, у зв`язку з здійсненням досудового розслідування у ньому та необхідністю встановлення обставин визначених ст.ст. 2, 91 КПК України при наявності на передумов визначених ст.ст. 132, 170 того ж Кодексу.

Клопотання умотивоване тим, що Дніпровського УП ГУНП у м. Києві розслідується указане кримінальне провадження, у якому установлено, що 22.05.2019 працівниками поліції, за адресою: м Київ, бульвар Дарницький 23, було зупинено автомобіль марки "Tойота yaris verso" д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 , 1968 р.н., який пред`явив свідоцтво про реєстрацію т/з із ознаками підробки (ЖЄО №34758 від 22.05.2019)

Так, 22.05.2019 року слідчим Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , за адресою: м. Київ, бульвар Дарницький 23, було проведено огляд місця події, в присутності гр. який курував автомобілем та представився ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,тел. НОМЕР_3 та який повідомив, що вищевказаний автомобіль взяв в оренду у ОСОБА_7 , тел. НОМЕР_4 інші анкеті дані невідомі та який знаходиться за кордоном, в ході якого було вилучено: свідоцтво про реєстрацію т/з, автомобіль марки "Tойота yaris verso" д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 та ключі від автомобіля.

Надалі вилучене майно визнано речовим доказом.

У світлі чого заявник просить накласти на нього арешт з метою регламентованою п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Сторони у судове засідання не з`явились, однак слідчий суддя беручи до уваги положення ст.ст. 22, 26, 172 даного Кодексу в частині того, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом з урахуванням строків розгляду звернень даного типу, вважає за можливе, у даному конкретному випадку, перейти до його розгляду звернення по суті у їх відсутність, та перевіривши клопотання заявника на дотримання вимог Кримінального процесуального Кодексу України (далі КПК), приходить до наступного.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних

договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ч. 2 ст. 1 КПК України).

Відповідно ж до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У цьому випадку, в судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що постановою слідчого від 22.05.2019 ТЗ на яке заявник просить накласти арешт визнано речовим доказом та визначено зберігати на штафмайданчику, інше майно також визнано цією ж постановою речовим доказом та визначено зберігати у матеріалах самого кримінального провадження, тобто, як наслідок не можливо говорити, що, на цей час, у провадженні є дійсними обставини регламентовані абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України у розрізі того, що визначено чітке місце зберігання речових доказів.

Як наслідок, не можливо говорити, що є дійсним саме завдання заради якого власне кримінальне процесуальне законодавства передбачає можливість застосування такого типу захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: … 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

У світлі чого, слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження ,у порядку ст. 94 КПК України, не убачає передумов для застосування такого типу заходу забезпечення кримінального провадження, з огляду на недоведеність заявником обставин передбачених п. 3 ч. 3 ст. 132 КПК України, що відповідно виключає можливість самого арешту.

Підстави для учинення дії регламентованої ч. 3 ст. 173 КПК України не є дійсними, так як дане судове рішення не скасовує процесуальне рішення слідчого від 28.03.2019, яке унеможливлює таку дію.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-29, 131-132, 170-173, 309, 369-372, 376, 534 КПК України, слідчий суддя постановив:

у задоволенні клопотання слідчого Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004098 від 22.05.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1