ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/760/19 Справа № 193/1135/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі ОСОБА_7 , -
В с т а н о в и л а:
цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, засудженого вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 19.05.2014 року за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки позбавлення волі На підставі ст. 71 КК України, до даного покарання частково приєднано невідбуту частині покарання за вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 06.11.2013 року, та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Рішення суду обґрунтовано тим, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою не довів своє виправлення, оскільки має одне непогашене стягнення.

В апеляційній скарзі:
- засуджений просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити клопотання та звільнити його від відбування покарання умовно-достроково.
Вважає, що накладене на нього стягнення було сфальсифіковано, що він своєю поведінкою довів своє виправлення.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення вимог апеляційної скарги засудженого та просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, думку ОСОБА_7 , який прохав задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги засудженого задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув не менше половини строку покарання за злочин середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин і не менше двох третин строку покарання за умисний тяжкий злочин.
На підставі ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ч.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Засуджений ОСОБА_7 згідно характеристики з 24.06.2016 року міру кримінального покарання відбував в ДУ Солонянській виправній колонії №21, за період відбування покарання характеризувався посередньо, не допускав порушень, заохочень та стягнень не мав.
З 17.02.2018 року міру кримінального покарання відбував в ДУ Софіївська випарвна колонія №45. Протягом вказаного періоду характеризувався негативно, встановлених вимог порядку відбуття покарання не дотримувався. Має 1 заохочення та 1 стягнення.
Не приділяв уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи, безвідповідально ставився до виконання робіт із благоустрою установи.
Також не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок, не приймає участі у роботі самодіяльних організації установи.
Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, про те, що вирішальним фактором є не факт відбування засудженим певної частини покарання, а його виправлення, а саме той факт, що ОСОБА_7 своєю поведінкою не довів своє виправлення, а саме має одне непогашене стягнення. Внаслідок чого колегія суддів зазначає, що районний суд обґрунтовано прийшов до висновку, що засуджений не заслуговує на умовно-дострокове звільнення, з місць позбавлення волі на невідбутий термін.
Тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції, як законну, слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі ОСОБА_7 , - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення, оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4