Справа №150/510/19
Провадження по справі №1-кс/150/200/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року с. Мазурівка

Слідчий суддя Чернівецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід в межах розгляду справи №150/510/19 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Чернівецького районного суду ОСОБА_3 перебуває справа №150/510/19 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Головуючим в справі суддею було подано заяву про самовідвід, яка обґрунтована тим, що під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження суддею ОСОБА_3 як слідчим суддею 17.07.2019 винесено ухвалу про накладення арешту на майно.
Зазначені вище обставини у відповідності до ч.1 ст.76 КПК України виключають участь слідчого судді ОСОБА_3 у розгляді даної скарги.
Суддя ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, проте подала заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначивши, що заяву про самовідвід підтримує та просить її задоволити за обставин, викладених в заяві.
Прокурор ОСОБА_5 теж в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд заяви про самовідвід судді без його участі, проти задоволення вказаної заяви не заперечив.
Дослідивши матеріали справи за заявою про самовідвід головуючого у справі судді, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 КПК України суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, при перегляді рішень Верховним Судом або за нововиявленими обставинами.
Судом встановлено, що 17.07.2019 суддею ОСОБА_3 постановлено ухвалу про накладення арешту на майно за результатами розгляду клопотання СВ Чернівецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області, поданого в межах досудового розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000064 від 04.07.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Так, у пункті 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року) зазначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Згідно зі статтею 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.
Відповідно до частини 1 статті 76 КПК України суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, при перегляді рішень Верховним Судом або за нововиявленими обставинами.
За наявності підстав, передбачених статтями 75-79 КПК України, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.
Згідно зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року і, відповідно до статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства (далі - Конвенція) кожен при вирішенні спору щодо його прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Відповідно до частини 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви № 29458/04 та № 29465/04) від 20 липня 2006 року зазначив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Занд проти Австрії" (заява №7360/76, доповідь Комісії від 12 жовтня 1978 року) комісія звернула увагу на те, що стаття 6 Конвенції передбачає: "всю організаційну систему судів, включаючи не тільки питання, які підпадають під юрисдикцію певних видів судів, але також встановлення окремих судів та визначення їх місцевої юрисдикції".
Окрім того, у рішеннях у справі "Посохов проти Росії" (заява № 63486/00) від 4 березня 2003 року та у справі "Федотова проти Росії" (заява № 73225/01) від 13 квітня 2006 року Європейський суд з прав людини також вказав, що суд не є встановленим законом у разі, якщо правила, які регламентують склад суду, не були додержані.
Отже, з огляду на наведене, можна стверджувати, що "судом, встановленим законом" (пункт 1 ст. 6 Конвенції) не вважається суд, який розглядає справу, не дивлячись на наявність підстав для заявлення самовідводу.
Із зазначеного вище, належить зробити висновок, що самовідвід це обов`язок, зокрема судді, метою якого є гарантування неупередженості та об`єктивності здійснення правосуддя, який попереджає можливість скасування рішення з мотивів незаконності складу суду.
Отож, враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що заява судді ОСОБА_3 про самовідвід в межах розгляду справи №150/510/19 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України є вмотивованою, а тому підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.2 ст.82 КПК України у разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) судді, який здійснює судове провадження одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею.
Керуючись ст.ст. 34,75, 80, 81, 82 КПК, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід в межах розгляду справи №150/510/19 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України - задоволити.
Справу №150/510/19 (провадження по справі №1-кп/150/50/19) про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України - передати до канцелярії суду для здійснення повторного автоматизованого розподілу в порядку, встановленому ст. 35 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_6