Справа № 484/1282/18
Провадження № 1-КП/484/51/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Первомайська кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Фрумоса Каларашського району Республіки Молдова, громадянки України, освіта середня, не працюючої, не одруженої, дітей не має, зареєстрованої та мешканки АДРЕСА_1 , паспорт та ПІН відсутні, раніше судимої 07.06.2017 року Вільшанським районним судом Миколаївської області за ст. 186 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з випробуванням строком на 2 роки, затриманої 11.03.2019 року,

у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 ст. 185 КК України.

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 прокурора Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області;

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

15.02.2018 року близько 01.00 години ОСОБА_5 , будучи раніше судимою за ст. 186 КК України, з метою вчинення крадіжки прийшла до території домоволодіння ОСОБА_7 , розташованого по АДРЕСА_1 , до господарських приміщень якого мала доступ, оскільки допомагала ОСОБА_7 по господарству. Через хвіртку пройшла на територію домоволодіння і почала відшукувати майно, яке можливо викрасти. За будинком побачила металеву бочку об`ємом 80 літрів і вирішила її викрасти. Виконуючи задумане, діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає і не зможе їй перешкодити, ОСОБА_5 повторно таємно викрала металеву бочку об`ємом 80 літрів вартістю 200 грн., після чого через незамкнені двері зайшла до господарського приміщення, звідки таємно викрала емальоване відро об`ємом 10 літрів вартістю 116 грн. та емальовану каструлю об`ємом 5 літрів вартістю 128 грн. З викраденим ОСОБА_5 з місця події зникла, викраденим розпорядилася на власний розсуд, завдавши таким чином потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 444 грн.

Таким чином, ОСОБА_9 вчинила таємне викрадення чужого мана (крадіжку), вчинене повторно, тобто злочин, передбачений ч.2 ст. 185 КК України.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 17.02.2018 року в денний час, ОСОБА_5 , перебуваючи в належному ОСОБА_8 будинку, де вона тимчасово проживала по АДРЕСА_1 , тобто маючи вільний доступ до будинку, вирішила повторно вчинити крадіжку. Виконуючи задумане, вона умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, пересвідчившись, що за її діями ніхто не спостерігає і не зможе їй перешкодити, повторно викрала з будинку три подвійні металеві карнизи вартістю по 225 грн. кожен та односпальне панцирне ліжко вартістю 300 грн., які належать ОСОБА_8 . Викраденим розпорядилася на власний розсуд, завдавши таким чином матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_8 на загальну суму 975 грн.

Таким чином ОСОБА_5 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, тобто злочин, передбачений ч.2 т. 185 КК України.

Крім того, 20.02.2018 року у денний час ОСОБА_5 , перебуваючи у тому ж будинку ОСОБА_8 , де вона тимчасово проживала, по АДРЕСА_1 , вирішила повторно викрасти належне ОСОБА_8 майно. Виконуючи задумане, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає і не може їй перешкодити, ОСОБА_5 таємно повторно викрала належні ОСОБА_8 речі: два односпальні панцирні ліжка вартістю 300 грн. на суму 600 грн. та хвіртку з паркана вартістю 400 грн. Викраденим розпорядилася на власний розсуд, завдавши своїми діями матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_8 на загальну суму 1 000 грн.

Таким чином ОСОБА_5 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, тобто злочин, передбачений ч.2 ст. 185 КК України.

Допитана під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_5 повністю визнала себе винною у пред`явленому обвинуваченні; заявила, що ніякі фактичні обставини справи та розмір завданої шкоди не оспорює, однак неодноразово змінювала свої пояснення, з яких вбачається, що деякі фактичні обставини справи ОСОБА_9 не визнає.

Так, спочатку ОСОБА_5 пояснила, що 15.02.2018 року вона і ОСОБА_10 садили картоплю, вона ночувала у Валі на печі і нічого не крала у ОСОБА_7 , а свідок ОСОБА_11 набрехав про те, що вона здала йому бочку і каструлі. В подальшому ОСОБА_5 пояснювала, що бочку у ОСОБА_7 не крала, вони разом заносили її, а також дві каструлі та два залізних відра, ОСОБА_12 («Рижому»). Надалі ОСОБА_5 знову змінила пояснення в цій частині обвинувачення і повідомила, що дійсно таємно викрала бочку, відро і каструлю у ОСОБА_7 15.02.2018 року, викрадене здала на метал, шкоду потерпілій не відшкодувала. В судовому засіданні 07.05.2019 року, після допиту потерпілої ОСОБА_7 , ОСОБА_5 пояснила, що викрадення відер не визнає, тому що здавала їх на метал «Рижому» разом із ОСОБА_7 . Надалі ОСОБА_5 заявила, що не пам`ятає, що конкретно викрала у ОСОБА_7 .

За епізодами крадіжки майна у ОСОБА_8 пояснила, що карнизи з його будинку не викрадала, а викрала три ліжка металевих та хвіртку металеву, які здала на метал. Шкоду потерпілому не відшкодувала. Хвіртку викрала з Вєронікою, чи з ОСОБА_13 , але нікого не здала, взяла всю вину на себе. Потім ОСОБА_5 заявила, що повністю визнає вину за вказаними епізодами. Після допиту потерпілого ОСОБА_8 в судовому засіданні 07.05.2019 року ОСОБА_5 заявила, що пила і викрадала ліжка сама, кому здавала не пам`ятає, також визнала викрадення одного карнизу і хвіртки.

В судовому засіданні 09.11.2018 року ОСОБА_5 пояснила, що повністю визнає свою вину за всіма епізодами, ніякі фактичні обставини не оспорює, з переліком та вартістю викраденого у потерпілих майна, про яке зазначено в обвинуваченні, згодна. Додала, що раніше давала інші пояснення, тому що була у «запої».

Обвинувачена підтвердила, що під час слідчого експерименту добровільно і правдиво показала і розказала, як вчиняла крадіжки. У вчиненому розкаялася.

У зв`язку з суперечливими поясненнями обвинуваченої, з яких неможливо однозначно дійти висновку про визнання нею вини, судом прийняте рішення про дослідження усіх доказів у справі.

Так, потерпіла ОСОБА_7 пояснила суду, що бачила, як ОСОБА_5 спала у скирді у сараї, пожаліла її і попросила ОСОБА_8 пустити її в будинок як квартирантку. Той погодився, для цього провів у будинок світло, пустив воду і вона почала там жити. До цього ОСОБА_5 працювала у неї по господарству, спала під навєсом, їла в неї, мала доступ до її домоволодіння та господарських приміщень, рубала дрова. Коли ОСОБА_5 стала жити у ОСОБА_8 , вона підтримувала з нею зв`язок, носила їй їсти. Потім подруга розказала їй, що ОСОБА_5 спить на полу, тому що винесла з хати ОСОБА_8 три ліжка, карнизи, хвіртку, розбила басейн. Також вона виявила, що з її господарських приміщень з-під навєсу та з прибудови, яка не зачинялася, пропали каструлі, відра, металева бочка. ОСОБА_14 сказала їй, що такі речі здавала ОСОБА_5 . В подальшому їй вернули бочку, відро, блакитну каструлю. При цьому ОСОБА_5 не заперечувала, що це вона викрала речі, коли їх виявили на пункті прийому металобрухту. Потерпіла ОСОБА_7 категорично заперечувала, що зазначені речі здавала на метал разом з ОСОБА_5 «Рижому». Одного разу дозволила тій здати на метал стару металеву духовку. Вона дійсно здала її « ОСОБА_15 », але щодо інших речей дозволу не давала і всі ті речі були виявлені і вилучені у ОСОБА_16 , яка підтвердила, що їх принесла ОСОБА_5 .

Потерпілий ОСОБА_8 пояснив суду, що ОСОБА_7 попросила його пустити ОСОБА_5 пожити в його будинку. Він погодився, поставив ліжка, підключив воду, електроенергію, привіз посуд, плиту. З пізньої осені 2017 року вона жила в його будинку. Через деякий час дільничний інспектор з с. Лиса Гора подзвонив йому і сказав, що його обікрали. У нього пропало три ліжка, хвіртка, 8 алюмінієвих карнизів з чотирьох вікон, тобто чотири подвоєних карнизи, посуд: тарілки, миски, ложки, виделки, залізний обід з криниці, колісники та залізна плита. Хвіртку виявили у ОСОБА_16 , поставили на місце, але потім її знову викрали.

Свідок ОСОБА_17 пояснила суду, що взимку 2018 року її покликала ОСОБА_5 додому допомогти їй віднести на пункт прийому металу койку і ворота. Вона допомогла віднести койку. Ворота не носила, карнизи не бачила. Про те, що речі крадені не знала. Підтвердила, що приймала участь у слідчому експерименті, під час якого добровільно правдиво показала і розказала про події, свідком яких була.

Свідок ОСОБА_18 пояснив суду, що наприкінці 2017 на початку 2018 року ОСОБА_5 проживала в будинку ОСОБА_8 . Чи викрадала вона щось звідти не знає, не бачив. Про крадіжки дізнався лише від дільничного інспектора. Самі потерпілі йому нічого не розповідали. Він розписувався в якомусь протоколі огляду чи слідчого експерименту, який проводився в будинку ОСОБА_8 . Там бачив свіжевирвану хвіртку, погнуті труби. Більше нічого не знає.

Свідок ОСОБА_19 пояснив суду, що 15.02.2018 року ОСОБА_5 принесла йому як металобрухт металеву бочку на 80 літрів та домашні каструлі. Через день принесла погнуті металеві карнизи з трубок (не алюмінієві). Ще через день принесла панцирне ліжко. Він питав у неї, чи це не крадені речі. Вона говорила, що ні, що купила хату і ці речі їй не потрібні. Ще приносила одне металеве відро. Коли здавала метал, ОСОБА_5 була твереза. Ліжко вона приносила з ОСОБА_20 , одного разу приходила з хлопчиком. Зі ОСОБА_7 ніколи не приходила. Потім він засумнівався, чи ці речі не крадені і повідомив дільничному інспектору. Тоді виявилося, що ОСОБА_5 їх викрала.

Крім того, викладені в обвинувальному акті обставини підтверджуються наданими стороною обвинувачення письмовими доказами.

За епізодом таємного викрадення майна ОСОБА_7 : протоколом про прийняття заяви ОСОБА_7 про викрадення у неї металевих предметів в ніч з 14 на 15 лютого 2018 року, яку вона подала в березні 2018 року /а.с.51/; протоколом огляду місця події від 06.03.2018 року, коли було оглянуто домоволодіння по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_7 і виявлено відсутність металевої бочки, каструль та відра в місцях, де вони зберігалися /а.с.54-58/; протоколом слідчого експерименту з ОСОБА_5 /а.с.66-68/, під час якого вона показала як викрала каструлю, бочку і відро саме з тих місць, на які під час огляду місця події /а.с.54-58/ вказала потерпіла ОСОБА_7 ; заявою ОСОБА_7 про отримання викраденого в неї майна бочки, каструлі і відра), яке добровільно видав ОСОБА_19 /а.с.52/, що підтверджується його розпискою /а.с.53/; висновком товарознавчої експертизи від 12.03.2018 року, згідно якого вартість відра емальованого становить 116 грн., каструлі 128 грн., бочки металевої 200 грн. /а.с.60-62/.

За епізодами таємного викрадення майна ОСОБА_8 : протоколом огляду місця події від 20.02.2018 року, коли була оглянута територія домоволодіння по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_8 і де було виявлено відсутність ліжок та карнизів /а.с.50/; довідкою про вартість ліжок і металевих карнизів /а.с.59/ та висновком товарознавчої експертизи від 12.03.2019 року щодо вартості хвіртки металевої /а.с.60-62/; протоколами слідчих експериментів з ОСОБА_17 /а.с.72-74/ та ОСОБА_5 /а.с.69-71/.

Оцінивши у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих злочинів знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду. Її дії правильно кваліфіковані за ст. 185 ч.2 КК України за всіма епізодами крадіжок за ознакою повторності, оскільки і до господарських приміщень домоволодіння ОСОБА_7 , і до будинку ОСОБА_8 у ОСОБА_5 був вільний доступ. Кількість та асортимент викраденого майна підтверджується показаннями потерпілих і свідків, а вартість такого майна підтверджена висновком товарознавчої експертизи та довідкою про вартість викраденого.

При цьому суд вважає, що за епізодом викрадення карнизів і одного ліжка 17.02.2018 року загальний розмір завданої злочином шкоди становить 975 грн., оскільки викрадено три подвійні карнизи вартістю по 225 грн., тобто на суму 675 грн., та одне ліжко вартістю 300 грн., що загалом становить 975 грн., а не 1 200 грн., як зазначено в обвинуваченні.

Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_5 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених нею злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості, а також данні про особу винної, яка в період іспитового строку за попереднім вироком знову вчинила три корисливі злочини, тобто вперто не бажає ставати на шлях виправлення; не працює, обрала для себе способом отримання доходу вчинення злочинів; повністю визнала себе винною, але таке визнання суд вважає формальним і не щирим з огляду на наведені вище пояснення ОСОБА_5 , яка все ж таки сприяла розкриттю злочинів; постійно змінює місце проживання, характеризується негативно, зловживає алкоголем; неодноразово являлася в судове засідання у стані алкогольного сп`яніння і не приходила до суду через запої; не має сім`ї, утриманців.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд визнає сприяння розкриттю злочинів.

Обставини, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання ОСОБА_5 , в обвинуваченні не зазначені. Суд розглядає справу в межах пред`явленого обвинувачення.

Враховуючи наведене, а саме данні про особу обвинуваченої, її вік, майновий та сімейний стан, обставини, що пом`якшують покарання, негативну репутацію, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства. Покарання їй слід призначити в межах санкції частини статті, за якою вона обвинувачується, у вигляді позбавлення волі. Оскільки нові злочини ОСОБА_5 вчинила у період іспитового строку, призначеного їй попереднім вироком, то на підставі ст. 71 КК України до нового покарання необхідно частково приєднати невідбуте покарання за вироком Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 07.06.2017 року у справі № 384/259/17.

Оскільки обвинувачена засуджується до реального відбуття покарання, неодноразово ухилялася від явки до суду, змінювала місце проживання, не повідомляючи про це суд, з метою забезпечити в подальшому виконання вироку, суд на підставі ст. 374 КПК України вважає за необхідне до набрання вироком законної сили залишити їй раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. При цьому строк відбуття покарання обвинуваченій слід обчислювати з моменту затримання 11.03.2019 року /а.с.161/.

Судові витрати і речові докази у справі відсутні. Цивільні позови не заявлені.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 07.06.2017 року у справі № 384/259/17, провадження № 1-кп/384/19/17 та остаточно до відбуття ОСОБА_5 призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_5 залишити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту затримання 11.03.2019 року /а.с.161/.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційну скаргу може бути подано до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

СУДДЯ: