Справа № 484/2019/15-к
Провадження № 1-кс/484/1786/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 листопада 2019 року м. Первомайськ
Слідчий суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника скаржника ТОВ «ОРЕЛЬ» ОСОБА_3 , за відсутності слідчого і прокурора, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ТОВ «ОРЕЛЬ» на постанову слідчого СВ Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області від 08.08.2019 року про закриття кримінального провадження №0002957, -

ВСТАНОВИВ:

25.11.2019 року директор ТОВ «ОРЕЛЬ» ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову слідчого СВ Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області від 08.08.2019 року про закриття кримінального провадження №0002957 та про визнання незаконною бездіяльності слідчого СВ Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області в наданому кримінальному провадженні, мотивуючи тим, що слідчий у постанові про закриття кримінального провадження за ч.1 ст.366 КК України мав перевірити свідчення ОСОБА_4 , але не перевірив їх, а тому постанова слідчого не ґрунтується на доказах. Про наявність постанови ТОВ «Орель» стало відомо з постанови керівника Первомайської місцевої прокуратури від 13.11.2019 року, яку він як представник отримав 15.11.2019 року.
Ухвалою від 25.11.2019 року відкрите провадження за скаргою і призначено справу до розгляду.
В судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримав і просив її задовольнити.
Прокурор і слідчий в судове засідання не явилися, проте відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши додані до скарги документи і матеріали кримінального провадження № 0002957, суд приходить до висновку про те, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ч.4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення; винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат та інше. Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, за винятком випадків, передбачених ч. 2 цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках на потерпілого. Порядок збирання доказів визначений ст. 93 КПК України. Оцінка слідчим доказів відповідно до ст. 94 КПК України повинна ґрунтуватися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження; керуючись законом, оцінювати кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК.
Такі засади кримінального провадження та вимоги КПК України при винесенні оскаржуваної постанови слідчим в повній мірі дотримані не були.
Так, під час перевірки матеріалів кримінального провадження судом з`ясовано, що дійсно 08.08.2019 року начальником слідчого відділення СВ Первомайського ВП ГУНП ОСОБА_5 була винесена постанова про закриття кримінального провадження № 0002957 від 04.09.2013 року. Копія постанови була направлена представнику ТОВ «Орель» 08.08.2019 року за № 13816/709, однак в матеріалах кримінального провадження відсутні данні про отримання такої постанови адресатом, у зв`язку з чим суд вважає, що скаржник не пропустив строк звернення до суду з наданою скаргою, оскільки суду не надано інформації про отримання ним копії оскаржуваної постанови раніше 16.11.2019 року.
Оскаржувана постанова ідентична попередній постанові слідчого від 18.07.2016 року, яка була скасована ухвалою слідчого судді від 20.09.2018 року. При цьому з часу скасування попередньої постанови, тобто протягом року, слідчий лише допитав свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і на підставі повідомленої ними інформації, яку він жодним чином не перевірив, виніс постанову про закриття кримінального провадження.
В оскаржуваній постанові слідчий послався лише на відсутність умислу в діях виконавців, що готували лист № 4340/03.1-26 від 29.07.2013 року, який підписав секретар міської ради ОСОБА_4 .
При цьому у постанові взагалі не дано правової оцінки змісту листа; не перевірено і не встановлено наявність у вказаному листі достовірної або ж недостовірної інформації на підставі наявних в матеріалах кримінального провадження доказів, зокрема у рішенні господарського суду Миколаївської області від 25.03.2013 року у справі № 915/193/13-г.
Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ще під час оскарження попередньої постанови про закриття кримінального провадження слідчим суддею було встановлено, що 08.02.2016 року процесуальним прокурором ОСОБА_8 було надано письмові вказівки по даному кримінальному провадженню, однак останні не виконані.
Такі вказівки не виконані досі. Зокрема, слідчим лише були встановлені і допитані виконавці з приводу джерел інформації, однак ним не було перевірено наявну в листі інформацію на достовірність та не проведено аналіз документів.
На думку суду саме в цьому також полягає бездіяльність слідчого в наданому кримінальному провадженні.
Враховуючи викладене, оскаржувану постанову слід скасувати, оскільки слідчим не виконано в межах кримінального провадження усі передбачені законом заходи для забезпечення ефективного досудового розслідування, не виконано вказівки процесуального прокурора, як це визначено ч.4 ст. 38, ч.2 ст. 9 КПК України, а постанова не відповідає вимогам ч.5 ст. 110 КПК України.
Також слід задовольнити скаргу в частині визнання незаконною бездіяльності слідчого СВ Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області в наданому кримінальному провадженні, оскільки ним не виконані вказівки процесуального керівника від 08.02.2016 року.
Керуючись ст. ст. 2, 9, 38, 91-93, 110, 303, 306, 307, 309, 370, 371 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити повністю.
Скасувати постанову начальника слідчого відділення СВ Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 від 08.08.2019 року про закриття кримінального провадження №0002957 від 04.09.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 366 КК України.
Визнати незаконною бездіяльність слідчого СВ Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області в наданому кримінальному провадженні, яка виявилася у невиконанні вказівок процесуального керівника від 08.02.2016 року.
Ухвала оскарженню не підлягає відповідно до ч.3 ст. 307 КПК України.

Слідчий суддя: ОСОБА_1