Справа № 206/5049/19
Провадження № 1-в/206/368/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 жовтня 2019 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретареві ОСОБА_2 ,
за участю
прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4
представника адміністрації ДУ ІВЦ №133 ОСОБА_5 , ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпро клопотання адміністрації ІВЦ (№133) щодо засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Даугавпілс, Латвія, громадянина України, із вищою освітою, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , востаннє засудженого: 03.08.2017 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст. 164, 71 КК України до 2 років 3 місяців обмеження волі. На підставі ст. 71 ч. 1 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком від 11.09.2015 року,
про заміну не відбутої частини покарання у виді обмеження волі на більш м`який ,

В С Т А Н О В И В:

06.09.2019 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшло подання адміністрації ІВЦ (№133)про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відносно засудженого ОСОБА_7 , посилаючись на те, що він сумлінним ставленням до праці та зразковою поведінкою довів своє виправлення, а тому просить замінити невідбуту частину покарання у виді обмеження волі більш м`яким у виді виправних робіт.

Представники ІВЦ (№133) подання підтримали та просила змінити засудженому невідбуту частину строку основного покарання у вигляді обмеження волі більш м`яким покаранням - виправними роботами.

Засуджений ОСОБА_7 просив подання адміністрації задовольнити та зауважив на тому, що у разі позитивного рішення він зможе працевлаштуватися, щоб мати змогу в більшому розмірі здійснювати відшкодування по сплаті наявної в нього суми заборгованості по аліментам.

В судовому засіданні прокурор проти задоволення подання заперечував, оскільки вважав його необґрунтованим.

Розглянувши подання адміністрації ІВЦ (№133), заслухавши учасників судового засідання та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено в судовому засіданні, вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України та призначено покарання у вигляді двох років обмеження волі. Відповідно до ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання у вигляді обмеження волі строком два роки частини покарання, у вигляді трьох місяців обмеження волі, що невідбуте ОСОБА_7 за попереднім вироком суду від 12 жовтня 2015 року, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді обмеження волі на строк два роки три місяці.

Статтею 82 КК України встановлено сукупність умов, за яких особам, що відбувають покарання у вигляді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням:

-засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК України);

-засуджений відбув певну частину строку покарання, яка диференційована в залежності від тяжкості скоєного злочину та особи засудженого (ч. 4 ст. 82 КК України).

Згідно ч. 4 ст. 82 КК України - заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим:

- не менше третини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин;

- не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі;

- не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Так як ОСОБА_7 засуджений за вчинення злочину невеликої тяжкості, який не є корупційним, оскільки не вчинений шляхом зловживання службовим становищем, та враховуючи те, що на день звернення до суду з відповідним поданням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, засуджений відбув більше третини строку призначеного йому судом покарання, тому умова, передбачена ч. 4 ст. 82 КК України, дотримана.

В п.17 ППВСУ "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.04.2002 року зазначено, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, такі на інших осіб,суди підчас судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування. Пояснення зазначених осіб і думка прокурора мають бути відображені в протоколі судового засідання.

Згідно ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Засуджений ОСОБА_7 в місцях відбування покарання знаходиться з 22.11.2018 року.

З 18.12.2018 року ОСОБА_7 відбуває покарання в ІВЦ (№133). Характеризується позитивно. Вимоги відбування покарання та правила внутрішнього розпорядку виконує. Має одне заохочення, стягнень не має. До праці ставиться сумлінно. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. За характером спокійний та врівноважений. Приймає участь у виховних заходах, які проводяться в установі. Підтримує зв`язку з рідними шляхом телефонних розмов та побачень, отримує від них передачі.

Згідно довідки ДУ «Ігренський виправний центр №133» засуджений ОСОБА_7 у грудні 2018 року знаходився у відділенні карантину, діагностики та розподілу. У лютому 2019 року працював на контрагентському об`єкті ТОВ «Донбаське Промислово-Транспортне підприємство». У червні 2019 року працював на контрагентському об`єкті ТОВ «Сонячне». У липні 2019 року працював на контрагентському об`єкті ТОВ «Агро статус груп». Форма оплати погодинна. Заробітна плата нарахована за відпрацьовані місяці.

Отже, аналізуючи зазначене, суд приходить до висновку, що системність та послідовність дій засудженого в період з 2018 року по 2019 рік свідчать про те, що він своєю поведінкою, дотриманням вимог режиму відбування покарання, правил санітарії та гігієни, ставленням до праці довів, що став на шлях виправлення. Також, суд звертає увагу, що вимога ч.3 ст. 82 КК України стосовно можливості заміни невідбутої частини покарання більш м`яким у разі "якщо засуджений став на шлях виправлення" не зведена законодавцем до максимальної, категоричної форми а саме "доведення виправлення" своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці, як це передбачено у ч. 2 ст. 81 КК України.

Крім того, в матеріалах справи міститься гарантійний лист ФОП " ОСОБА_8 ", відповідно до якого підтверджено факт подальшого працевлаштування засудженого ОСОБА_9 на посаді електромонтера охоронно-пожежної сигналізації з посадовим окладом 4175,00 грн. та гарантуванням відрахування у разі позитивного рішення суду із доходу ОСОБА_9 у дохід держави відсотку встановленого судом.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків, ФОП " ОСОБА_8 " є працюючим підприємством, яке за період з 1 кварталу 2018 року по другий квартал 2019 року отримало значні суми доходів, виплачених за виконану роботу різними підприємствами .

Таким чином, з огляду на вищевикладене, враховуючи положення статті 82 КК України, суд приходить до висновку, що подання адміністрації ІВЦ (№133)про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у виді виправних робіт відносно засудженого ОСОБА_7 підлягає задоволенню, оскільки наявні позитивні зміни в особистості засудженого, спрямовані до самокерованої правослухняної поведінки, приймаючи до уваги дотримання засудженим вимог режиму, сумлінного ставлення до праці, наявності одного заохочення, активну участь в організації виховних заходів та програмах диференційованого виховного впливу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 82 Кримінального кодексу України, ст. 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адміністрації ІВЦ (№133) щодо засудженого ОСОБА_7 про заміну не відбутої частини покарання у виді обмеження волі на більш м`який задовольнити.
Замінити засудженому ОСОБА_7 невідбуту частину покарання у виді обмеження волі більш м`яким виправними роботами.
На ухвалу може бути подана апеляція протягом 7 (семи) днів до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: ОСОБА_1