Справа № 761/3071/16-к
Провадження №1-кп/761/176/2019
В И Р О К
іменем України

12 серпня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0012911 від 28.10.2015, відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Сватово Луганської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

за участю:

секретаря ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 26 жовтня 2015 року приблизно о 23 годині 00 хвилин, перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , а саме за місцем мешкання своєї знайомої ОСОБА_5 , вживав з останньою спиртні напої. 27 жовтня 2015 року, близько 07 години 00 хвилин, продовжуючи перебувати за вказаною адресою, ОСОБА_2 звернув свою увагу на планшет марки «iPad mini» с/н НОМЕР_1 , який знаходився у ОСОБА_5 . В цей час у нього виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_2 , скориставшись тим, що ОСОБА_5 спала та залишила свій планшет в кімнаті біля ліжка на тумбочці без нагляду, він впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, непомітно для ОСОБА_5 таємно, викрав чуже майно, а саме: планшет марки «iPad mini» с/н НОМЕР_1 , вартістю 3200 гривень.

Після чого, ОСОБА_2 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд, завдавши ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 3200 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_2 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, визнав повністю та розказав про обставини скоєного злочину так, як зазначено в обвинувальному акті. Так, ОСОБА_2 пояснив, що восени 2015 року, точну дату за минуванням значного часу він не пам?ятає, приїхав в гості до знайомої ОСОБА_6 . Там він разом з ОСОБА_5 розпивав спиртні напої. Після чого, вранці у квартирі, яку орендувала ОСОБА_5 , він побачив планшет, який вирішив викрасти. Переконавшись в тому, що остання спить та за його діями ніхто не спостерігає, взяв з тумбочки планшет марки «iPad mini» та вийшов з квартири. В подальшому викрадений планшет він продав. Вартість викраденого ОСОБА_2 не оспорює.

Обвинувачений ОСОБА_2 у скоєному щиросердно розкаявся та просив суд суворо його не карати. Пояснив, що він має сім?ю, дитину, неофіційно працює експедитором у ПП ОСОБА_7 , має постійне місце проживання. Просив призначити йому покарання у виді штрафу, який має можливість сплатити.

Обвинувачений, не оспорюючи час, місце, спосіб, вид і розмір шкоди, мотив і мету, форму вини за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 185 КК України, винним визнав себе повністю, щиро розкаявся, запевнив, що зробив для себе належні висновки, а також просив суд суворо його не карати.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_2 щодо часу, місця, способу, виду і розміру шкоди, мотиву та мети, форми вини, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним у зв`язку із відсутністю сумнівів щодо правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка) та кваліфікує його дії за ч.1 ст.185 КК України.

Призначаючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного, ставлення ОСОБА_2 до вчиненого, яке полягає у визнанні вини та щиросердному розкаянні, дані, які характеризують його особу, те, що він раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, має постійне місце реєстрації та місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно не працює, проте постійно підробляє, має сім?ю та малолітню дитину.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_2 суд відносить щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_2 судом не встановлено.

З урахуванням наведеного суд вважає необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_2 та попередження вчинення нового злочину призначення покарання у виді штрафу в межах, передбачених санкцією ч.1 ст. 185 КК України.

Стягненню з ОСОБА_2 підлягають судові витрати за проведення товарознавчої експертизи №24тв від 26.01.2016 року в розмірі 245 (двісті сорок п`ять) гривень 52 копійки.

Заходи забезпечення у кримінальному провадженні не застосовувались, речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 368-371 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_2 визнати винуватим за ч. 1 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати за проведення товарознавчої експертизи №24тв від 26.01.2016 року в розмірі 245 (двісті сорок п`ять) гривень 52 копійки на користь держави.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з урахуванням положень ч.2 ст. 394 КПК України. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1