У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2019 року

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

у складі: слідчого-судді: ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

представника скаржника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Івано-Франківська скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, -

В С Т А Н О В И В:

Скаржник звернувся зі скаргою на вказану постанову слідчого в обґрунтування якої покликався на те, що постанова слідчого є передчасною, слідчим не повно перевірені всі обставини справи, а тому постанова про закриття кримінального провадження підлягає до скасування.

Скаржник в судовому засіданні просив задовольнити скаргу.

Слідчий в судовому засіданні заперечував щодо вимог скарги, просив відмовити у її задоволенні.

Заслухавши сторін та дослідивши матеріали судового провадження за скаргою, матеріали кримінального провадження №120 180 0 від 21.02.2018 року приходжу до наступного висновку.

Встановлено, що постановою старшого слідчого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 від 30.09.2019 року кримінальне провадження №120 180 0 від 21.02.2018 закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

При цьому, зазначеному закриттю кримінального провадження від 30.09.2019 року передувала постанова про закриття кримінального провадження від 27.04.2019 року, яка судом була скасована 10.07.2019 року.

Згідно із п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно із ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчиненні дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

З доданих матеріалів вбачається, що скаржником, не пропущено строки на оскарження процесуального рішення слідчого. Оскільки окаржувану постанову про закриття кримінального провадження від 30.09.2019 року адвокат скаржника отримав 24.10.2019 року, до суду звернувся 01.11.2019 року.

Слідчий суддя зазначає, що при проведені досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення.

Згідно до ст. 2 КПК, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду. Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК передбачено, що керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії»). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі «Танрікулу проти Туреччини»).

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі "Михалкова та інші проти України" розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана "гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції", що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Як вбачається із матеріалів судової справи та матеріалів кримінального провадження, оскаржуваною постановою старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Івано-Франківській області від 30.09.2019р. кримінальне провадження, відомості про яке 21.02.2018р.. внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 2 ст. 286 КК України закрито, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

Як вже наводилось вище, відповідно до положень п.2 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Однак, слідчий, закриваючи кримінальне провадження, у вказаній постанові не навів усіх доказів, які містяться в матеріалах кримінального провадження та не дав їм належної правової оцінки.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що в постанові про закриття кримінального провадження слідчий повинен конкретизувати в діях якої особи відсутній склад кримінального правопорушення, та вказати, які саме ознаки кримінального правопорушення та їх елементи (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна чи об`єктивна сторона) відсутні в даному випадку.

Наведене вище узгоджується із правовою позицією, що була висловлена колегією суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду під час розгляду справи №344/15430/19, провадження: 11-сс/4808/270/19.

Слідчий суддя вважає, що при винесенні постанови від 30.09.2019 року про закриття кримінального провадження №120 180 0 від 21.02.2018, слідчим не вчинено всіх дій, передбачених вимогами КПК України, а після скасування попередньої постанови про закриття кримінального провадження від 27.04.2019 року, постанова про закриття кримінального провадження від 30.09.2019 року фактично «дублює» постанову про закриття кримінального провадження від 27.04.2019 року. При цьому у мотивувальній частині постанови слідчий вказує, що при розслідуванні кримінального правопорушення об`єктивних доказів вини не встановлено і можливість виконання інших дій, направлених на встановлення вини вичерпана, тобто фактично приходить до висновку про наявність підстав для закриття данного провадження на підставі п.3 ч. 1 ст. 284 КПК України (не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати), а в резолютивній частині вказаної постанови зробив висновок, що закриває провадження у у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, при цьому не зазначивши в яких саме осіб або особи він відсутній.

Таким чином, зміст постанови про закриття кримінального провадження носить суперечливий характер, оскільки не зрозуміло в повній мірі, з яких підстав слідчий закрив провадження у справі.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що в постанові від 30.09.2019 року про закриття кримінального провадження №120 180 0 від 21.02.2018 не обґрунтовано в повній мірі спростування доводів скаржника, при винесенні оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження слідчим не наведено фактичних обставин та відповідних їм доказів, які дозволяють зробити однозначний висновок, який не залишає місця сумнівам про наявність достатніх підстав для закриття кримінального провадження та які спростовують покликання скаржника про неповноту дослідження всіх обставин даного провадження, слідчий суддя вважає, що у постанові слідчого про закриття кримінального провадження не наведено належних і достатніх мотивів ухвалення процесуального рішення.

ЄСПЛ неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень та повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події.

Підсумовуючи наведене слідчий суддя вважає, що вказана постанова є передчасною, а доводи скарги про неповноту досудового розслідування та передчасність рішення про закриття кримінального провадження вважаю підставними.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 284, 303, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Скаргу задоволити.

Скасувати постанову старшого слідчого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 від 30.09.2019 року про закриття кримінального провадження №120 180 0 від 21.02.2018року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1