Провадження № 1-кс/752/456/19
У Х В А Л А

07.08.2019 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах потерпілих сім`ї ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на постанову слідчого в ОВС першого слідчого відділу СУ прокуратури м.Києва ОСОБА_7 від 19.08.2016 р. про закриття кримінального провадження № 0000561 від 22.08.2013 р.,

в с т а н о в и в:
адвокат ОСОБА_3 звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва в інтересах потерпілих сім`ї ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 зі скаргою на постанову слідчого в ОВС першого слідчого відділу СУ прокуратури м.Києва ОСОБА_7 від 19.08.2016 р. про закриття кримінального провадження № 0000561 від 22.08.2013 р.
В обгрунтування скарги заявник зазначає, що в провадженні першого слідчого відділу СУ прокуратури міста Києва перебувало кримінальне провадження N 0000561 від 22.08.2013 року, до якого були приєднані кримінальні провадження № 0001251 та № 0001293, за ознаками вчинення співробітниками правоохоронних органів Голосіївського району міста Києва кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 374, ч. 2 ст. 382, ч. 2 ст. 397 КК України, які вони вчинили відносно сім`ї ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Зазначене кримінальне провадження неодноразово закривалося слідчими прокуратури м. Києва, відповідні постанови були предметом контролю з боку слідчого судді та відповідним чином були скасовані, але у подальшому належне досудове розслідування у кримінальному провадженні N 0000561 проведено так і не було, з цього приводу я неодноразово скаржився до керівництва прокуратури м. Києва. Стан досудового розслідування об`єднаного кримінального провадження № 0000561 від 22.08.2013 року два рази заслуховувалося на оперативній нараді при керівництві прокуратури м. Києва, зокрема воно заслуховувалося за участі прокурора міста Києва Юлдашева, а у подальшому, в листопаді 2015 року на оперативній нараді, при заступнику прокурора міста Києва .
З метою активізації досудового розслідування процесуальним керівником були надані слідчому вказівки, в порядку ст. 36 КПК України про проведення необхідних слідчих та інших процесуальних дій, про що заявник повідомлений листом за підписом виконувача обов`язки прокурора м. Києва ОСОБА_8 від 24.11.2015 року, які не виконані та не проведені слідчим, уповноваженим на проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000561.
20.08.2019 року на ім`я прокурора м. Києва за вих. № 20-08 була подана скарга на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000561 від 22.08.2013 року, забезпечення прийняття остаточного рішення в строки, передбачені ст. 28 КПК України.
Заявник зазначає, що 20.09.2018року він отримав письмову відповідь на вищезазначену скаргу за підписом прокурора за № 17/2/1-242-18, в якій було зазначено, що за результатами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000561 від 22.08.2013 року 19.08.2016 року слідчим прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
Зазначену постанову заявник вважає незаконною та необґрунтованою, оскільки органом досудового розслідування не були досліджені всі обставини, викладені в заявах про вчинення кримінального правопорушення, не встановлено наявність події злочину, постанова не містить мотивів її прийняття.
За результатами розгляду скарги заявник просить скасувати постанову слідчого в ОВС першого слідчого відділу СУ прокуратури м.Києва ОСОБА_7 від 19.08.2016 р. про закриття кримінального провадження № 0000561 від 22.08.2013 р. та повернути матеріали до прокуратури м.Києва для продовження досудового розслідування.

Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав подану скаргу, посилаючись на незаконність постанови слідчого та його бездіяльність, оскільки слідчим не проводились будь-які слідчі дії у даному кримінальному провадженні з метою встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, не були перевірені всі обставини зазначені в заяві про вчинення кримінального правопорушення, не виконані вказівки прокурора. Також заявник зазначив на необґрунтованість оскаржуваної постанови.
Прокурор, слідчий в судове засідання не з`явились, про місце і час розгляду скарги повідомлялись належним чином, однак їх неявка не перешкоджає судовому розгляду.

Вислухавши заявника, дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження, вважаю, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що в провадженні першого слідчого відділу СУ прокуратури міста Києва перебувало кримінальне провадження N 0000561 від 22.08.2013 року, до якого були приєднані кримінальні провадження № 0001251 та № 0001293, за ознаками вчинення співробітниками правоохоронних органів Голосіївського району міста Києва кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 374, ч. 2 ст. 382, ч. 2 ст. 397 КК України, які вони вчинили відносно сім`ї ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6
19.08.2016 р. слідчим в ОВС першого слідчого відділу СУ прокуратури м.Києва ОСОБА_7 винесена постанова про закриття кримінального провадження в зв`язку з відсутністю в діянні працівників Голосіївського УП Гу НП в м.Києві ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та працівників Київської місцевої прокуратури № 1 м. Києва ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та інших складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 374, ч. 2 ст. 382, ч. 2 ст. 397 КК України.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 303, частини 1 статті 304 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Згідно положень статті 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим кодексом випадках, - на потерпілого.
Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.
В силу положень ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
За правилами частини 3 статті, пункту 2 частини 5 статті 110 КПК України рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови.
Постанова слідчого, прокурора складається, зокрема, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Слідчий при прийнятті оскаржуваного рішення посилається на те, що під час проведення досудового розслідування не встановлено об`єктивних даних, які вказують на те, що дії працівників Голосіївського УП ГУ НП у м.Києві та Київської місцевої прокуратури № 1 м.Ки/ва спричинили настання істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам.
Однак слідчий в порушення вимог ст.. 110 КПК України в оскаржуваній постанові не зазначає на підставі яких доказів він прийшов до висновку про відсутність такої шкоди.
Зазначаючи про відсутність об`єктивної сторони кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 364, 364-1, 365, 365-12, 367 КК України, та суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 382 КК України, слідчим не зроблено висновок і про це не зазначено в постанові, чи існувала взагалі подія злочину.
Постанова слідчого зводиться до аналізу розгляду звернень адвоката ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні та ґрунтується на показах працівників поліції та Київської місцевої прокуратури № 1, які допитані в якості свідків.
Слідчим не надано аналіз іншим доказам, наявним в матеріалах кримінального провадження, не досліджені судові рішення, якими встановлено факт неправомірного заволодіння жилим приміщенням, належним сім`ї ОСОБА_4 та вчинення відносно них протиправних дій.
Крім того, резолютивна частина оскаржуваної постанови містить посилання на відсутність складу кримінальних правопорушень в діях інших працівників Київської місцевої прокуратури № 1 без зазначення їх осіб, що не узгоджується з положеннями ст.110 КПК України і свідчить про неповноту досудового розслідування.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні не були вжиті передбачені кримінальним процесуальним законом заходи для з`ясування всіх фактичних обставин у даному кримінальному провадженні.
Постанова про закриття кримінального провадження від 19.08.2016 р. є необґрунтованою.
Враховуючи зазначені обставини, вважаю, що скарга на постанову слідчого про закриття кримінального провадження N 0000561 є обґрунтованою і підлягає задоволенню, а постанова слідчого скасуванню/
Керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в:
скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах потерпілих сім`ї ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на постанову слідчого в ОВС першого слідчого відділу СУ прокуратури м.Києва ОСОБА_7 від 19.08.2016 р. про закриття кримінального провадження № 0000561 від 22.08.2013 р., задовольнити.
Постанову слідчого в ОВС першого слідчого відділу СУ прокуратури м.Києва ОСОБА_7 від 19.08.2016 р. про закриття кримінального провадження № 0000561 від 22.08.2013 р. скасувати.
Матеріали кримінального провадження № 0000561 від 22.08.2013 р. повернути до прокуратури м.Києва для вирішення питання про продовження досудового розслідування.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя