У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0000013

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 жовтня 2019 року у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Єланець Єланецького району Миколаївської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

- обвинуваченого за ч.3 ст. 187, ч.2 ст. 263 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

обвинувачений ОСОБА_5

захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 жовтня 2019 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 23 грудня 2019 року включно.
Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

Обвинувачений ОСОБА_5 просить ухвалу суду скасувати.

Захисник просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою у відношенні ОСОБА_5 застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

Обвинувачений не погоджується із ухвалою суду першої інстанції, вважає її незаконною. Вважає, що він необґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів.

Захисник вважає ухвалу незаконною і необґрунтованою. Посилається на те, що ухвала підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповнотою судового розгляду, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, не дотримання практики ЄСПЛ. На думку апелянта, ухвала ґрунтується на припущеннях. Зазначає, що обставини кримінального провадження судом об`єктивно не з`ясовані, не досліджені докази та не оцінені відповідно до ст. 94 КПК України. Висновки суду першої інстанції не підтверджуються доказами.

Як вказує апелянт, суд не зазначив підстави, з яких він дійшов висновків про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Посилається на те, що судом першої інстанції не враховано, що обвинувачений має постійне місце проживання, є особою молодого віку, позитивну репутацію. Також, не судом першої інстанції не враховано стан здоров`я та майновий стан підозрюваного.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

До Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000013 відносно ОСОБА_5 за ч.3 ст. 187, ч.2 ст. 263 КК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 . В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що на даний час ризик вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення не зменшився (п.5 ч.1 ст. 177 КПК України) і для його запобіганню необхідно продовжити строк тримання ОСОБА_5 під вартою.
Суд першої інстанції, дійшовши до висновку про необхідність продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивував це рішення тим, що ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на даний є наявним. При цьому, суд першої інстанції врахував відомості про особу ОСОБА_5 , тяжкість злочинів, у вчинення яких він підозрюється.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника на підтримку апеляційних скарг, думку прокурора, який заперечував проти їх задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції у ході розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187, ч.2 ст. 263 КК України, постановлено ухвалу про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неможливість завершення судового розгляду з ухвалення судового рішення по суті у вказаному кримінальному провадженні до закінчення строку дії обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до дванадцяти років із конфіскацією майна, а також злочину середньої тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, не працює, за місцем проживання характеризується негативно.

Висновки суду про наявність на даний час ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, у вигляді можливості обвинуваченим вчинити інші кримінальні правопорушення - є правильними.

Враховуючи наявність зазначеного ризику, відомості про особу обвинуваченого, які у цілому є негативними, обставини кримінального провадження, суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність продовження строку тримання під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, та не знаходить підстав для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, про що просить апелянт.

Наведені обвинуваченим відомості про його особу не зменшують наявного ризику та не свідчать про необхідність пом`якшення запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 424, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 жовтня 2019 року, якою продовжено ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3