Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/379/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2019 м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000301 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 03 травня 2019 року, яким

неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Компаніївка Компаніївського району Кіровоградської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

На підставі ч. 1 ст. 105 КК України, ОСОБА_6 звільнено від призначеного покарання.

У відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України стосовно ОСОБА_6 застосовано примусові заходи виховного характеру у виді передачі його під нагляд прийомній матері - ОСОБА_7 , терміном на 1 рік, а саме до 03.05.2020, з покладенням на ОСОБА_6 обов`язку зазнати посиленого виховного впливу та контролю за поведінкою з боку ОСОБА_7 .

За участі учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,
законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за таємне викрадення чужого майна (крадіжка). Злочин вчинено за таких обставин.

22 листопада 2018 року, близько 19 години, неповнолітній ОСОБА_6 реалізуючи свій злочинний намір, з корисливих спонукань, перебуваючи всередині працюючого маркету «ТОВ Вересень Плюс Файномаркет», за адресою: Кіровоградська область, Компаніївський район, селище Компаніївка, вулиця Паркова. 12А. таємно, впевнившись в тому, що його ніхто не бачить, шляхом вільного доступу викрав майно, яке належить «ТОВ Вересень Плюс Файномаркет», на загальну суму 409 грн 66 коп.
З місця скоєння злочину неповнолітній ОСОБА_6 зник, а викраденим розпорядився за власним розсудом, спричинивши своїми умисними протиправними діями «ТОВ Вересень Плюс Файномаркет» матеріальної шкоди на вказану суму.
Не погоджуючись із ухваленим вироком суду прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить вирок суду стосовно ОСОБА_6 змінити та виключити з резолютивної частини вироку суду рішення про призначення ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. В іншій частині вирок суду залишити без зміни. Своє прохання апелянт обґрунтовує тим, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, оскільки суд, дійшовши висновку про можливість застосування примусових заходів виховного характеру, всупереч вимогам ст. 105 КК України, призначив обвинуваченому покарання та у подальшому звільнив його від покарання, у зв`язку із застосуванням примусових заходів виховного характеру. Таким чином, на переконання апелянта, суд, застосовуючи до неповнолітнього обвинуваченого примусові заходи виховного характеру, не повинен був призначати покарання.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_6 , в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_9 та законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення, дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія судів дійшла до наступних висновків.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину ґрунтується на достовірних та узгоджуваних між собою доказах, які зібрані у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку, належно оцінені судом та наведені у вироку. Даний висновок суду жодним учасником судового провадження оскаржений не був.
Дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані районним судом за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Водночас, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо необхідності призначення обвинуваченому покарання, виходячи з такого.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру.
Перелік примусових заходів виховного характеру визначено у ч. 2 ст. 105 КК України та він є вичерпним.
Аналіз наведених положень закону України про кримінальну відповідальність вказує на те, що у разі, якщо суд, внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки неповнолітнього обвинуваченого на момент постановлення вироку, дійде до висновку, що він не потребує застосування покарання, суд, не призначаючи обвинуваченому покарання, застосовує до нього примусові заходи виховного характеру.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_6 вчинив злочин середньої тяжкості, вину у вчиненому визнав повністю та щиро розкаявся, злочин вчинив вперше та у неповнолітньому віці, має позитивні характеристики за місцем проживання та навчання. Вказані обставини, у своїй сукупності, свідчать про те, що ОСОБА_6 не потребує застосування покарання, та є всі підстави для застосування до нього примусових заходів виховного характеру.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.
З огляду на викладене, колегія суддів визнає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу прокурора, змінивши вирок районного суду стосовно ОСОБА_6 в частині призначення покарання, виключивши з резолютивної частини вироку суду рішення про призначення обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Керуючись статтями 376, 404-405, 407, 409, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора, задовольнити.

Вирок Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 03 травня 2019 року стосовно неповнолітнього ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 185 КК України, змінити в частині призначеного покарання.

Виключити з резолютивної частини вироку, посилання суду на призначення ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4