Справа № 500/5926/18
Провадження № 1-кп/500/227/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2019 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_4 ,

обвинувачена ОСОБА_5 ,

розглянувши в місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0001746 від 07.07.2018 р. за обвинуваченням

ОСОБА_5 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ізмаїла Одеської області, громадянки України, з вищою освітою, пенсіонерки, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

встановив:

07 липня 2018 року о 18 годині 04 хвилини, ОСОБА_5 шляхом вільного доступу пройшла до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого у АДРЕСА_2 , де умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, підійшла до столу, на якому знаходився мобільний телефон марки «Blackviev A8» вартістю 540 гривень, в якому знаходились: сім-картка оператора «Лайф» № НОМЕР_1 вартістю 25 гривень, а також сім-картка мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_2 вартістю 25 гривень, які належать неповнолітній ОСОБА_6 , спричинивши збитки на загальну суму 590 гривень, після чого з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Відповідальність за вчинений ОСОБА_5 злочин передбачена ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки вона вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Обставини вчинення ОСОБА_5 злочину встановлені судом шляхом дослідження сукупності доказів, обсяг яких був визначений судом з урахуванням думок учасників судового провадження в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України, у відповідності до засад кримінального провадження, передбачених ст. ст. 22, 26 КПК України, таких як диспозитивність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 не визнала себе винною у вчиненні злочину пояснивши, що вона не крала телефон, а знайшла його і так як біля телефону ні кого не було вирішила подати оголошення про знахідку в газету і після цього повернути його власнику. З магазину вийшла швидко оскільки прийшла за яйцями і не змогла їх купити так як в неї було лише 20 грн. в кармані. Також на слідуючий день вона прийшла до магазину щоб перевірити чи не має на дверях магазину оголошення про втрату телефону, однак його не було. До неї звернулися працівники поліції з проханням повернути телефон, вона зразу з ними під`їхала додому та повернула телефон.

Однак, версія сторони захисту про те, що ОСОБА_5 привласнила знайдений телефон, а не викрала його, не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду та спростована стороною обвинувачення.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що пішла з братиком до магазину на прохання матері купити яйця. Біля лотків з яйцями залишила телефон і набирала яйця, коли повернулася за телефоном його вже не було. Зразу ж вона попросила робітників магазину зателефонувати матері та повідомила їй про те що телефон викрадено.

Свідок сторони обвинувачення ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що вона працює адміністратором в магазині «Таврія плюс». В супермаркеті, в якому я працюю, вкрали влітку телефон у дівчинки. Вона плакала і попросила продавця зателефонувати її матері. Після чого переглянули відео з камер відеоспостереження і побачили, що телефон забрала жінка, яка після цього зразу вийшла через не працюючу касу з магазину ні чого не купуючи.

Свідок сторони обвинувачення ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що працює охоронцем в магазині «Таврія плюс», розташованому у м. Ізмаїлі Одеської області по вул. І.Франка. Літом 2018 року в залі плакала дитина у зв`язку з викраденням її телефону, тому його попросили переглянути відео з камер спостереження на яких видно, що обвинувачена забрала телефон та вийшла з магазину.

З протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення вбачається, що 07.07.2018 р. біля 18:00 год. до чергової частини Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_9 , про те, що в її доньки викрала невідома особа телефон «Blackviev A8», в магазині «Таврія В» по вул. Івана Франко, 5 б.

З протоколу огляду місця події від 07.07.2018 р. та додатку до нього у виді фототаблиці вбачається, що було оглянуте приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого у м.Ізмаїл по вул. Івана Франка, 5 б.

За висновком експерта №18-2813/32 від 09.08.2018 р. ринкова вартість мобільного телефону марки «Blackviev A8», з урахуванням його зносу, згідно наданих документів, станом на 07.07.2018 року, складає 540 грн.

Крім того, вина обвинуваченої ОСОБА_5 також повністю підтверджується наданим робітниками магазину «Таврія плюс» від 07.07.2018 р. відеозапису з камери відеоспостереження магазину «Таврія плюс», розташованого у м. Ізмаїл, по вул. Івана Франко, 5 б за 07.07.2018 р. з 17:50 по 18:20 год. З цього відеозапису вбачається як у той час, коли ОСОБА_6 стояла біля прилавка з лотками з яйцями, обвинувачена ОСОБА_5 07.07.2018 р. об 18:04 год., озираючись у приміщенні торгового залу магазину, бере телефон та виходить з магазину. При цьому обвинувачена наполягала на тому що в залі ні кого не було.

Правові позиції щодо розмежування крадіжки від привласнення знахідки відповідно до усталеної судової практики викладені у Постанові Верховного суду України від 11 грудня 2014 року, зокрема у п. 2 мотивувальної частини постанови зазначено:

«За нормативним визначенням крадіжка - це таємне викрадення майна, яке завідомо є чужим для винного, тобто воно перебуває у власності іншої особи, і винний не має на це майно ні дійсного, ні гаданого права.

Заволодіння майном, яке фактично не вийшло з володіння власника, а опинилося з будь-яких причин у неналежному, але відомому йому місці (залишене чи забуте), особою, яка знала, кому належить це майно, мала підстави вважати, де знаходиться власник речі, і усвідомлювала, що він може за нею повернутися, або ж, у разі появи власника з метою поновлення свого права володіння майном, умисно перешкоджала йому в цьому, слід розцінювати не як привласнення знахідки, а як крадіжку чужого майна.

Якщо привласнення майна відбувається в адміністративних приміщеннях, пунктах здійснення розрахунково-касових операцій та інших громадських місцях з обмеженим простором, в таких випадках слід констатувати презумпцію «забутості» речі її власником: у подібних випадках особа, яка привласнює річ, має розуміти, що зовнішні умови, обстановка, розташування речі свідчать про те, що вона фактично не вийшла з володіння власника, а лише залишена чи забута ним.»

Для розмежування крадіжки від привласнення знахідки у даному кримінальному провадженні суд враховує обстановку події, а саме те, що мобільний телефон знаходився у громадському місці з обмеженим простором в приміщенні магазину, на предметі меблів на столі; а також те, що коло можливих власників (володільців) майна для будь-якого стороннього спостерігача було обмежене кількістю працівників магазину та його відвідувачів.

Перелічені обставини дають підстави вважати що мобільний телефон фактично не вийшов з володіння власника, а лише залишений нею. А тому обвинувачена ОСОБА_5 не могла не усвідомлювати, що власник речі може за нею повернутися, що не залишає в суду сумнівів в тому, що заволодіння обвинуваченою ОСОБА_5 мобільним телефоном потерпілої ОСОБА_6 слід розцінювати не як привласнення знахідки, а як крадіжку чужого майна.

Таким чином, аналіз сукупності усіх досліджених судом доказів, дає підстави суду дійти висновку про те, що вони є належними, допустимими та достовірними, такими, що повністю спростовують показання та версію обвинуваченої ОСОБА_5 , а в сукупності вони є достатніми та взаємопов`язаними для ухвалення обвинувального вироку, оскільки винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину доведена поза розумним сумнівом.

Висунуту версію про привласнення знахідки суд пов`язує з обраною ОСОБА_5 позицією захисту з метою уникнути відповідальності за вчинений злочин.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, а також те, що відсутні обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачена ОСОБА_5 вчинила злочин середньої тяжкості.

За місцем проживання ОСОБА_5 характеризується з позитивної сторони, від сусідів та членів сім`ї скарг не надходило, до адміністративної відповідальності не притягувалась.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд не вбачає.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 , суд не вбачає.

Згідно абз. 17 ч. 1 ст. 368 КПК, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченої ОСОБА_5 , згідно якій ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній. Органом пробації зроблений висновок про те, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. Потреб у наданні соціально-психологічної допомоги органом з питань пробації не встановлено.
З урахуванням вказаних обставин, особи обвинуваченої ОСОБА_5 , того, що вона вперше притягується до кримінальної відповідальності, а також те, що вона досягла пенсійного віку, у зв`язку з чим в силу вимог ч. 3 ст. 56 та ч. 2 ст. 57 КК України їй не може бути призначене покарання у виді громадських робіт та виправних робіт, суд у відповідності до вимог Кримінального кодексу України та передбачених ним санкцій вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_5 можливе з призначенням їй покарання у виді штрафу в межах санкцій частини 1 ст. 185 КК України.

Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування запобіжні заходи до ОСОБА_5 не застосовувались, клопотань про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили від прокурора не надійшло.

В силу ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченої ОСОБА_5 мають бути стягнуті на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи № 18-2813/32 від 09.08.2018 р. в сумі 1 716 гривень.

В силу ч. 4 ст. 174 КПК України, з набранням вироком законної сили слід скасувати накладені на підставі ухвал слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.07.2018 р. арешти, та зазначений в ній на дві сім карти операторів «Київстар», «Лайф» та мікро-флешкарту на 8 GB та мобільний телефон марки «Blackview А8» біло-золотистого кольору, іmеі: НОМЕР_3 , іmеі: НОМЕР_4 в силу ч. 9 ст. 100 КПК України слід повернути власнику.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи в сумі 1 716 (одна тисяча сімсот шістнадцять) гривень.

З набранням вироком законної сили скасувати накладений на підставі ухвал слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.07.2018 р. арешти на дві сім карти операторів «Київстар», «Лайф» та мікро-флешкарту на 8 GB та мобільний телефон марки «Blackview А8» біло-золотистого кольору, іmеі: НОМЕР_3 , іmеі: НОМЕР_4 та майно передати власнику.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеського апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченій та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1