Провадження №: 1-кп/752/1035/19
У Х В А Л А
іменем України

29.11.2019 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Києві обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості від 30.11.2018р. у кримінальному провадженні № 0004657 від 14.05.2018р. за підозрою по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Грузія, азербайджанця, не працюючого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:
У грудні 2018р. на адресу Голосіївського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у вищезазначеному кримінальному провадженні. ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення у придбанні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу

30.11.2018 року між прокурором Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_7 укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та зобов`язався повідомити стороні обвинувачення всі відомі факти, що стосуються даного провадження. Сторони погодили покарання ОСОБА_3 у виді 3 років позбавлення волі та звільнення від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки.

Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Захисник в судовому засіданні зазначив про те, що на час затвердження угоди його підзахисний визнавав свою винуватість, але тепер його поведінка свідчить про зворотне. Обвинувачений у судовому засіданні не надав показання про те, що він визнає свою винуватість.

З урахування наведеного, суд приходить до наступних висновків.

Суд, виконуючи вимоги ст.474 КПК України, та з`ясовуючи добровільності укладеної угоди, перевіряючи її на відповідність вимогам КПК України, встановив, що ОСОБА_3 не визнає свою винуватість у придбанні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу. Також судом встановлено, що його рідною мовою азербайджанська, між тим, як з матеріалів провадження вбачається, що усі процесуальні документи були перекладені йому на російську мову. Як пояснив ОСОБА_3 в судовому засіданні, він проживає на території України з 2006р., розуміє російську, але на недостатньому рівні. Також захисник підтвердив, що під час досудового розслідування та укладання угоди, перекладач ані з російської, ані з азербайджанської мови залученим не був.

На підставі викладеного суд вважає, що умови угоди порушують права ОСОБА_3 в частині забезпечення його перекладачем, як особи яка потребує здійснення перекладу, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним.

Враховуючи вищевикладене, заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд вважає за необхідне відмовити в затвердженні угоди .

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.3 ст. 314, ч.7 ст. 474 КПК України, суд -

ухвалив:
Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості від 30.11.2018р., яка укладена між прокурором ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Повернути угоду про визнання винуватості та обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 прокурору Київської місцевої прокуратури № 1 м. Києва для продовження досудового розслідування в загальному порядку.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що згідно з ч.8 ст.474 КПК України повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1