Справа № 496/4074/19
Провадження № 1-кс/496/2635/19
У Х В А Л А

21 жовтня 2019 року Біляївський районний суд

Одеської області

у складі: слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2
третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Біляївка клопотання слідчого СВ Усатівського ВП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про арешт майна, за матеріалами кримінального провадження за № 0000734 від 17.10.2019 року, за ознаками ч.1 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на мобільний телефон «Xiaomi Redmi 3X», з сім-карткою НОМЕР_1 , вилучений при затриманні ОСОБА_3 17.10.2019 року.

При цьому посилається на те, що 15.10.2019 року близько 00.10 год., більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 знаходячись на території ТОВ «Стройспецтехніка» в с. Нерубайське Біляївського району Одеської області, з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, переконавшись, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, через незачинені двері проник до салону автомобіля «Газель», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що був розташований на зазначеній території, звідки скоїв крадіжку кутової шліфувальної машинки «DeWalt» та ручного бензинового повітродува «Husqvarna-580 BTS», чим спричинив матеріальний збиток на загальну суму 24500 грн. Після чого ОСОБА_3 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. При затриманні в порядку ст. 208 КПК України було проведено особистий обшук ОСОБА_3 , в ході якого було вилучено мобільний телефон «Xiaomi Redmi 3X», з сім-карткою НОМЕР_1 . Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вищезазначеного кримінального правопорушення, зокрема для збереження та подальшого встановлення походження і належності затриманому ОСОБА_3 вказаного телефону, а також наявністю достатніх підстав вважати, що вказаний мобільний телефон має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному правопорушенні, а його повернення може призвести до втрати доказів, слідчий звернувся до суду з вказаним клопотанням.

Прокурор та підозрюваний ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Його неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, відповідно до положень ч.1 ст. 172 КПК України.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі і при вирішенні питання про накладення арешту на майно, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 173 ч.2 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Ч. 1 ст. 185 КК України, визначає крадіжку як таємне викрадення чужого майна. З об`єктивної сторони крадіжка відносить до злочинів з матеріальним складом. Тому, крім діяння (таємного викрадення), обов`язковими її ознаками є матеріальна шкода, спричинена власнику викраденого майна, яка визначається його вартістю, а також причинний зв`язок між цією шкодою і таємним викраденням.

17.10.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000734 внесені відомості про кримінальне правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 185 КК України, за наступною фабулою: «так 16.10.2019 року до чергової частини Усатівського ВП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_5 про те, що вона просить вжити заходів до невстановленої особи, яка 16.10.2019 року у ранковий час знаходячись за адресою: Одеська область Біляївський району с. Нерубайське ТОВ «Стройспецтехніка» таємно викрав з автомобілю марки Газель д.з. НОМЕР_2 електро інструмент на суму 24700 грн., чим спричинив матеріальну шкоду на вказану суму».

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 17.10.2019 року, на підставі ч. 3 ст. 208 КПК України проведений обшук затриманої особи - ОСОБА_3 , в ході якого було вилучено мобільний телефон «Xiaomi Redmi 3X», з сім-карткою НОМЕР_1 .

Разом з тим, слідчим не надано жодних доказів, які б свідчили про відповідність вилученого мобільного телефону вимогам ст. 98 КПК України, тому відсутні будь-які підстави для накладення арешту.
В ч.1 ст. 173 КПК України зазначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 98, 170-173 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Усатівського ВП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про арешт майна, за матеріалами кримінального провадження за № 0000734 від 17.10.2019 року, за ознаками ч.1 ст. 185 КК України залишити без задоволення.

Мобільний телефон «Xiaomi Redmi 3X», з сім-карткою НОМЕР_1 , вилучений при затриманні ОСОБА_3 17.10.2019 року повернути ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1