ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/847/19 Номер провадження 11-сс/814/704/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Глобинського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області на ухвалу слідчого судді Глобинського районного суду Полтавської області від 10 вересня 2019 року,-

В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання заступника начальника СВ Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області про арешт майна, а саме: приміщення (офісної будівлі), розташованої за адресою: Полтавська область, м.Глобине, вул.1 травня, 9-б, яке згідно Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно має реєстраційний номер 06 та власником якої є ОСОБА_6 , із забороною його відчуження власником та іншими уповноваженими особами.
Як вбачається зі змісту клопотання, слідчим відділом Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000234 від 30.03.2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

В клопотанні зазначено, що посадові особи КС „Глобинська, шляхом зловживання довірою, заволоділи грошовими коштами вкладників, внесеними згідно договору про надання фінансової послуги - залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, внаслідок чого спричинили матеріальну шкоду (збитки).
Під час досудового розслідування було допитано потерпілих, які вказували, що місцем розташування КС «Глобинська» є приміщення (будівля), розташована за адресою: Полтавська область, м.Глобине, вул.1 травня, 9-б, власником якої є ОСОБА_6 , яка являється матір`ю голови правління КС «Глобинська» ОСОБА_7 , яка за рахунок коштів, отриманих в кредит у КС «Глобинська» збудувала вищевказане приміщення.
Також від потерпілих надійшло колективне звернення з проханням визнати речовим доказом та накласти арешт на приміщення (будівлю), розташовану за адресою: Полтавська область, м.Глобине, вул.1 травня, 9-б, яке аргументовано тим, що вказане приміщення на даний час виставлено на продаж за ціною 75 000 доларів США та будувалось головою правління КС «Глобинська» ОСОБА_7 за кошти вкладників КС «Глобинська» та потім було зареєстроване на її матір ОСОБА_6 .
Відмовляючи в задоволенні клопотання, слідчий суддя послався на відсутність правових підстав для накладення арешту на вказане в клопотанні майно, оскільки приміщення офісної будівлі не визнано речовим доказом. При цьому, у кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та не заявлено цивільного позову.

Крім того, не доведено, що ОСОБА_6 , яка є власником офісного приміщення, може нести цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) посадових осіб КС „Глобинська. Посилання слідчого про те, що власник майна є матір`ю голови правління КС „Глобинська ОСОБА_7 , на думку слідчого судді, не може свідчити про наявність правових та достатніх підстав для обмеження права власності ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати у зв`язку із невідповідністю висновків фактичним обставинам провадження, та ухвалити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на майно. Вказав, що приміщення відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, є матеріальним об`єктом, що може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже потребує вжиття заходів щодо його збереження.
Прокурор, власник майна та його представник, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час розгляду провадження, в судове засідання не з`явились. Власник майна про причини своєї неявки суд апеляційної інстанції не повідомила. Прокурор та представник надіслали на адресу суду клопотання про розгляд провадження за їх відсутності.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170, 173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч.2 ст.170 КПК України);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 КПК України);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 КПК України);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Розглядаючи клопотання слідчого, слідчий суддя перевірив вказані обставини та дійшов правильного висновку про те, що законних підстав для накладення арешту немає.

Клопотання про накладення арешту на майно слідчий мотивував необхідністю забезпечення збереження речових доказів. Разом з тим, з огляду на матеріали провадження, приміщення (офісна будівля), розташоване за адресою: будинок АДРЕСА_1 , не визнано речовим доказом у кримінальному провадженні. При цьому, воно не являється безпосереднім об`єктом кримінальних правопорушень та не відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України.
Крім того, клопотанням не доведено, що ОСОБА_6 має відношення до кримінального провадження №0000234 від 30.03.2017 року. Відповідно до витягу з ЄРДР жодним особам не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, цивільний позов у цьому провадженні не заявлено.

Не обгрунтовано, що ОСОБА_6 , яка є власником офісного приміщення, може нести цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) посадових осіб КС „Глобинська.

Також не може бути правовою та достатньою підставою для обмеження права власності ОСОБА_6 і посилання слідчого про те, що власник майна ОСОБА_6 є матір`ю голови правління КС „Глобинська ОСОБА_7 .

Разом з цим, іншої мети накладення арешту на майно слідчим у клопотанні не ставиться.

Таким чином слідчий, в порушення вимог ст.ст. 171, 173 КПК України, не оцінив розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для власників майна та третіх осіб.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що органом досудового розслідування не доведено законних підстав для накладення арешту, а тому ухвала слідчого судді є законною і підстав для її скасування немає.
Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Глобинського районного суду Полтавської області від 10 вересня 2019 року про відмову в накладенні арешту на майно без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4