Справа №:755/9180/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" серпня 2019 р. м.Київ
Дніпровський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, кримінальне провадження №0002794 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Лисенка Черкаської обл., громадянина України, освіта середня спеціальна, офіційно не працюючого, не військовозобов`язаного, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

06.01.2015 року Лисянським районном судом Черкаської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік;

28.07.2015 року Лисянським районном судом Черкаської області за ч.2 ст.185 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, 20.12.2017 року ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси звільнений на підставі ст.81 КК України умовно-достроково, невідбутий строк покарання 8 місяців 17 днів,

за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Дніпровського районного суду м.Києва знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
В даному судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строків застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, враховуючі обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину. Таким чином, на думку сторони обвинувачення, продовжують існувати з боку обвинуваченого ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме, можливість переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого злочину. Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 працює, прокурор просив заборонити залишати місце свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу суду в період часу з 00-00 годин до 06-00 години наступного дня.

Потерпіла ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 не заперечували проти клопотання прокурора.

Вислухавши думки учасників судового провадження по заявленому прокурором клопотанню, вивчивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою суду від 03.07.2019 року за клопотанням прокурора відносно ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби до 02.09.2019 року.

Відповідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 176 КПК України передбачено, що одним із запобіжних заходів є домашній арешт.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_3 суд оцінює в сукупності такі обставини: міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці проживання має постійне місце проживання, зареєстрований та проживає за різними адресами, офіційно не працює, стан здоров`я, наявність не знятої та непогашеної у встановленому законом порядку судимості за вчинення корисливих злочинів.

Кримінальне правопорушення, у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_3 , відноситься згідно ст.12 КК України до категорії тяжкого злочину. У разі визнання обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.

На думку суду, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що останній проживає та зареєстрований за різними адресами, раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята і не погашена у встановленому законом порядку, офіційно не працює, обставини вчинення злочину, його підвищена суспільна небезпечність, свідчать про існування з боку обвинуваченого наступних ризиків: вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу та відповідно зміни запобіжного заходу обвинуваченому, на думку суду, відсутні.

При вирішенні даного питання судом також враховано положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Із урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора та продовження строків застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.176-177, 181, 194, 331, 369-372 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_3 відповідно до ухвали судду від 03.07.2019 року з перебуванням останнього за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без застосування електронних засобів контролю, до 12 жовтня 2019 року включно.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_3 залишати своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу суду, в період часу з 00-00 години до 06-00 години наступного дня.

Виконання ухвали в частині застосування запобіжного заходу покласти на орган Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_3 .
Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якого застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний період доби, і повідомити про це суд.

Контроль за виконанням постанови покласти на Київську місцеву прокуратуру №4.

Копію ухвали вручити прокурору, потерпілій, обвинуваченому та направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_3 .
Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Суддя Дніпровського районного суду
м.Києва ОСОБА_1