Номер провадження: 11-сс/813/1800/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

05.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисника: ОСОБА_10 ,

підозрюваного ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заявлений суддею ОСОБА_2 самовідвід від розгляду апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_12 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 12.09.2019 року про накладення арешту на майно,-

встановив:

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.11.2019 року визначено колегію суддів для розгляду вказаного апеляційного провадження (єдиний унікальний номер судової справи №520/19785/19, номер провадження апеляційного суду №11-сс/813/1800/19) в складі: головуючого - судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Апеляційний розгляд кримінального провадження призначений на 05.11.2019 року.

В судовому засідання апеляційного суду, до початку розгляду апеляційних скарг по суті, суддею ОСОБА_2 заявлений самовідвід з підстав передбачених п.4 ч.1 ст. 75 КПК України.
В обгрунтування заявленого самовідводу суддя ОСОБА_2 послався на те, що захисником підозрюваного ОСОБА_11 у кримінальному провадженні є адвокат ОСОБА_13 , який представляв його інтереси під час розгляду Вищою Радою Правосуддя України відкритого відносно судді дисциплінарного провадження, за результатами якого 25.01.2019 року було прийнято рішення про відмову у притягненні судді ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності та припинення дисциплінарного провадження. При цьому суддя ОСОБА_2 послався на перебування з захисником у добрих та довірливих стосунках, що на його думку, з урахуванням положень п.4 ч.1 ст.75 КПК України, ст.15 Кодексу суддівської етики та Бангалорських принципів поведінки суддів, з метою забезпечення неупередженого та безстороннього розгляду справи, вказує на необхідність заявлення ним самовідводу від розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача; прокурора та потерпілих, які вважали за необхідним заявлений самовідвід задовольнити; підозрюваного та його захисників, які заперечували проти задоволення заявленого самовідводу; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до положень п.4 ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості .

Положення ст.126 Конституції України, роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені в п.11 Постанови «Про незалежність судової влади» №8 від 13.06.2007 року, ст.15 Кодексу суддівської етики, визначено, що неупереджений розгляд справ є обов`язком судді.

Відповідно до цінності Другого принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН №2006/23 від 27.07.2006 року (далі - Бангалорські принципи), неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків.

Згідно з п. 2.5. застосування цінності Другого принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.
Європейський суд з прав людини щодо тлумачення понять «незалежний», «безсторонній» та щодо визначення критеріїв неупередженості (безсторонності): суб`єктивний та обєктивний у рішенні у справі «Агрокомплекс» проти України» (рішення від 06.10.2011 р., заява № 23465/03) зазначив: «…незалежність та неупередженість судів, із об`єктивної точки зору, вимагає, щоб кожен окремий суддя був вільним від неналежного впливу».
Відповідно до Другого принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН №2006/23 від 27.07.2006 року та усталеної практики Європейського суду з прав людини щодо тлумачення понять «незалежний», «безсторонній» та щодо визначення критеріїв неупередженості (безсторонності) (рішення ЄСПЛ у справі «Агрокомплекс» проти України» від 06.10.2011 року; «Білуха проти України» від 09.11.2006 року), - заявлений суддею самовідвід не може бути предметом перевірки складом колегії суддів з точки зору обґрунтованості, з огляду на те, що ніхто не може змусити суддю здійснювати судовий розгляд, у разі його (судді) внутрішнього переконання з посиланням на конкретні обставини щодо можливості виникнення сумнівів в його неупередженості.
Відповідно до ч.1 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор та потерпілі, не заперечуючи факту здійснення захисником ОСОБА_13 захисту підозрюваного у кримінальному провадженні, в рамках якого слідчим суддею було прийняте рішення про накладення арешту на майно, висловлюючи думку щодо заявленого самовідводу, погодилися з підставами заявленого суддею ОСОБА_2 самовідводу, що на думку судової колегії свідчить про те, що у цих учасників кримінального провадження фактично виникли обставини, які свідчать про формулювання думки прокурора та потерпілих щодо існування сумнівів щодо можливої упередженості судді, що в свою чергу обумовлює необхідність задоволення заявленого суддею самовідводу.

При цьому, апеляційний суд вважає, що такі сумніви щодо неупередженості судді ОСОБА_2 в подальшому можуть виникнути і у сторонніх спостерігачів, що також вказує на необхідність задоволення самовідводу.

Захисник ОСОБА_12 , заперечуючи проти задоволення заявленого самовідводу, зазначив, що захисник ОСОБА_13 у розгляді поданої ним апеляційної скарги участь не приймає, що вказує на відсутність підстав для задоволення самовідводу, однак не заперечував проти факту того, що захисник ОСОБА_13 здійснює захист підозрюваного ОСОБА_11 у кримінальному провадженні, в рамках якого було прийнято рішення про накладення арешту на майно. Підозрюваний ОСОБА_11 підтримав позицію свого захисника.

З тексту оскаржуваної ухвали вбачається, що оскаржувана захисником ОСОБА_12 ухвала прийнята у рамках кримінального провадження №0004375, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.08.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.172, ч.2 ст.270 КК України.

При цьому, як встановлено апеляційним судом і не заперечувалося іншими учасниками провадження, захист підозрюваного ОСОБА_11 у цьому кримінальному провадженні здійснює захисник ОСОБА_13 .

За наведених вище обставин, апеляційний суд приходить до висновку про існування обставин, які унеможливлюють подальшу участь судді ОСОБА_2 в даному апеляційному провадженні, у зв`язку з чим заявлений суддею самовідвід підлягає задоволенню, а матеріали кримінального провадження №11-сс/813/1800/19 підлягають передачі до апарату Одеського апеляційного суду для здійснення повторного автоматизованого перерозподілу, в порядку, передбаченому ст.35 КПК України.

Керуючись ст.ст. 75, 80, 82, 376, 419 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Заявлений суддею ОСОБА_2 самовідвід задовольнити.

Матеріали за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_12 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 12.09.2019 року про накладення арешту на приміщення, що належать ТОВ «Майнічі» та ТОВ «Готель Паровоз», - передати до апарату Одеського апеляційного суду для здійснення повторного автоматизованого перерозподілу, в порядку, передбаченому ст.35 КПК України.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4