В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в міста Кривому Розі обєднанні кримінальні провадження № 0003247 від 26 листопада 2018 року та 0000746 від 24 березня 2019 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 - ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, пенсіонер, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше судимий, а саме 29 серпня 2017 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.15 - ч.1 ст.185 КК України, до покарання у виді штрафу у розмірі 1020 гривень, ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15.03.2018 покарання у виді штрафу замінено на 60 годин громадських робіт, 08.08.2018 року знятий з обліку Покровського РВ по відбуттю строку покарання, без реєстрації місця проживання, фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

за участі прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_5 обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 -

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений ОСОБА_3 25 листопада 2018 року приблизно о 19 годині 55 хвилин, перебуваючи на неогородженій території біля залізничної станції «Прикар`єрна» ПрАТ «ЦГЗК» поблизу вулиці Автоматичної, в Покровському районі, міста Кривого Рогу, будучи обізнаним про те, що наявні предмети та речі йому не належать, усвідомлюючи встановлені власником майна заборони щодо володіння та розпорядження належним на праві самостійної приватної власності майном, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, скориставшись відсутністю свідків та переконавшись у тому, що його дії носять таємний характер, діючи із корисливих мотивів, шляхом вільного доступу таємно викрав майно, яке належить ПрАТ «ЦГЗК», а саме: брухт сталевий негабаритний виду № 510, вагою 0,082 т., без ПДВ, вартість якого, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 583 від 15 грудня 2018 року, складає 560 гривень 88 копійок. Після чого, ОСОБА_3 намагався зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення, проте виконавши всі дії, які вважав необхідним для доведення злочину до кінця не довів злочину до кінця з причин, які не залежали від його волі, тому що був викритий та зупинений разом з викраденим майном співробітником охоронного агентства «БАРС», біля електроопори № 1/4 по вулиці Автоматичній, в Покровському районі, міста Кривого Рогу.

В результаті своїх злочинних дій ОСОБА_3 намагався, спричинити ПрАТ «ЦГЗК» матеріальну шкоду в розмірі 560 гривень 88 копійок.

Крім того 23 березня 2019 року близько 19 години 00 хвилин обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 які підтримують приятельські відносини зустрілись неподалік місця мешкання ОСОБА_4 .. В ході бесіди ОСОБА_3 запропонував ОСОБА_4 вчинити таємне викрадення майна з неогородженої території ПрАТ «ЦГЗК», розташованої в Покровському районі, міста Кривого Рогу, на що ОСОБА_4 дав свою згоду, тим самим вступив із ОСОБА_3 в попередню змову на вчинення таємного викрадення чужого майна, з території ПрАТ «ЦГЗК».

Цього ж дня, 23 березня 2019 року близько 19 години 45 хвилин, повторно ОСОБА_4 за попередньою змовою із ОСОБА_3 реалізуючи спільний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, прослідували до території площадки демонтажу будівлі дільниці ВШТ ЦПТ-2 Глеєватського карєра ПрАТ «ЦГЗК», що знаходиться на території Покровського району, міста Кривого Рогу де побачили металеві вироби у вигляді металобрухту.

Будучи добре обізнаними про те, що наявні предмети їм не належать, усвідомлюючи встановлені власником майна заборони щодо володіння та розпорядження належним на праві самостійної приватної власності майном, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, скориставшись відсутністю свідків, та впевнившись у тому, що їх дії носять таємний характер, шляхом вільного доступу таємно викрали лом стального легковагового (вид № 501), вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 891 від 12 квітня 2019 року становить, 533 гривні 60 копійок, що належить ПрАТ «ЦГЗК». Після чого з місця скоєння злочину з викраденим майном зникли, обернувши викрадене на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ПРАТ «ЦГЗК» майнову шкоду на суму 533 гривні 60 копійок.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, погодившись з кваліфікацією вчинених ним діянь, щиро розкаявся та пояснив, як саме він вчиняв кримінальні правопорушення, відповідно до обвинувальних актів. Так обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що дійсно 25 листопада 2018 року ввечері, він перебуваючи на неогородженій території біля залізничної станції «Прикар`єрна» ПрАТ «ЦГЗК» поблизу вулиці Автоматичної, в місті Кривому Розі, викрав брухт металу. Після чого, намагався зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення, проте був зупинений, з викраденим співробітником охоронного агентства «БАРС», по вулиці Автоматичній, в місті Кривому Розі. Крім цього обвинувачені ОСОБА_3 пояснив, що 23 березня 2019 року в другій половині дня спільно з ОСОБА_4 зустрілись, та в ході бесіди ОСОБА_3 запропонував ОСОБА_4 вчинити таємне викрадення майна з неогородженої території ПрАТ «ЦГЗК», після чого того ж дня вони прослідували до території площадки демонтажу будівлі дільниці Глеєватського карєра ПрАТ «ЦГЗК», що знаходиться на території Покровського району, міста Кривого Рогу, де побачили металеві вироби у вигляді металобрухту, після чого вони таємно викрали лом металу, та з викраденим з місця скоєння злочину зникли.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, погодившись з кваліфікацією вчинених ним діянь, щиро розкаявся та пояснив, як саме він вчиняв кримінальне правопорушення, відповідно до обвинувального акту та пояснив, що 23 березня 2019 року в другій половині дня він зустрівся з ОСОБА_3 в ході бесіди з яким останній запропонував вчинити крадіжку з неогородженої території ПрАТ «ЦГЗК», після чого того ж дня вони прослідували до території площадки демонтажу будівлі дільниці Глеєватського карєра ПрАТ «ЦГЗК», що знаходиться на території Покровського району, міста Кривого Рогу, де побачили металеві вироби у вигляді металобрухту, після чого вони таємно викрали лом металу, та з викраденим з місця скоєння злочину зникли

Даючи оцінку показанням обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченими кримінальних правопорушень (злочинів), пояснюють мотиви скоєного, підстав для самообмови судом не встановлено.

Враховуючи, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кожен окремо визнали вину в повному обсязі, зі згоди учасників судового провадження, суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України не досліджував всі докази, оскільки є переконання в тому, що обвинувачені правильно розуміють зміст фактичних обставин, які ними не оскаржуються, усвідомлюють неможливість у подальшому оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, а тому відсутні сумніви відносно добровільності та істинності їх позиції.

Дослідивши та аналізуючи вивчені в справі докази, суд приходить до висновку, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 винуваті у вчиненні зазначених вище дій, та кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.2 ст.15 - ч.1 ст.185 КК України за ознаками закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), не доведеного до кінця з причин, які не залежали від його волі та за ч.2 ст.185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно за попередньою змовою групою осіб, та кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.2 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно за попередньою змовою групою осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченим, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засуджених та запобігав вчиненню інших злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 згідно з вимогами ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які, відповідно до ст. 12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості, та тяжких, вчинених умисно, особу обвинуваченого ОСОБА_3 який є раніше не судимим, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебував та не перебуває, не працює, згідно характеристики за місцем проживання характеризується позитивно, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, обставинами що пом`якшують покарання є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставин що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено, та особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше судимий за вчинення аналогічного злочину проти власності, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебував та не перебуває, не працює, згідно характеристики за місцем проживання характеризується добре, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, обставинами що пом`якшують покарання є щире каяття, та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставин що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Суд також приймає до уваги, що спричинена обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 матеріальна шкода потерпілому ПрАТ «ЦГЗК» відшкодована у повному обсязі шляхом повернення викраденого майна потерпілому. Крім цього суд бере до уваги досудові доповіді, складені відносно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

З врахуванням зазначених вище обставин, суд прийшов до висновку, що обвинуваченим: ОСОБА_3 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.185 та ч.2 ст.185 КК України, та беручи до уваги вищенаведені обставини, застосувати до обвинуваченого ст.75, 76 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки на думку суду його виправлення можливе без реального відбування покарання; обвинуваченому ОСОБА_4 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України, та беручи до уваги вищенаведені обставини, застосувати до обвинуваченого ст.75,76 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки на думку суду його виправлення можливе без реального відбування покарання.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і попередження вчинення ними нових злочинів.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

На досудовому розслідуванні щодо обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обрано запобіжні заходи у виді особистого зобов`язання.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.368-371, 373-375 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 - ч.1 ст.185 та ч.2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання

за ч. 2 ст.15 - ч.1 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_3 призначити покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначивши покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання із випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки.

У відповідності зі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (двох) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання із випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки.

У відповідності зі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: брухт стального легковагового виду 501, вагою 80 кг., який передано на відповідальне зберігання механіку дільниці Глеєватського кар`єру ПрАТ «ЦГЗК» ОСОБА_6 брухт сталевий негабаритний виду № 510, вагою 0,082 т., який передано на відповідальне зберігання начальнику зміни ЦТЗТ УЗТ ПрАТ «ЦГЗК» ОСОБА_7 повернути у власність ПрАТ «ЦГЗК».

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1