Справа №577/3455/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/562/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне заволодіння транпортним засобом
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 577/3455/18 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 15.02.2019, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Сумської області Конотопського району с. Дегтівка, мешканець АДРЕСА_1 , раніше судимий

визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та мешканець АДРЕСА_2 , раніше судимий

визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець та мешканець АДРЕСА_3 (зареєстрований АДРЕСА_4 ), раніше судимий

визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець та мешканець АДРЕСА_5 , раніше не судимий

визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_12 ,

захисника адвоката ОСОБА_13 ,

ВСТАНОВИЛА:

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_14 просить скасувати вирок та постановити новий вирок, яким призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК, оскільки суд не врахував обіцянки прокурора про призначення йому покарання у виді 4-х років позбавлення волі, а також те, що він має на утриманні неповнолітню доньку та матір похилого віку, тяжко хворіє та має постійну роботу. Крім того вказує, що суд не з`ясував, чи правильно розуміє він зміст обвинувачення та не роз`яснив наслідків розгляду справи у спрощеному порядку.

За вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 15.02.2019 ОСОБА_12 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК, та йому призначене покарання: за 3 ст. 185 КК у виді позбавлення волі строком 4 роки; за ч. 2 ст. 289 КК у виді позбавлення волі строком 5 років з конфіскацією майна, крім житла; за ч. 2 ст. 309 КК у виді позбавлення волі строком 3 роки; за ч. 2 ст. 307 КК у виді позбавлення волі строком 6 років з конфіскацією майна, крім житла. На підставі ч. 1 ст. 70 КК, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим призначене остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна, крім житла.

ОСОБА_15 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК, та йому призначене покарання: за 2 ст. 185 КК у виді позбавлення волі строком 2 роки; за ч. 2 ст. 289 КК у виді позбавлення волі строком 5 років з конфіскацією майна, крім житла. На підставі ч. 1 ст. 70 КК, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначене остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна, крім житла.

ОСОБА_16 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК, та йому призначене покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення покаранням за цим вироком покаранням за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13.06.2019, призначене остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна, крім житла.

ОСОБА_17 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК, та йому призначене покарання у виді позбавлення волі строком 5 років без конфіскації майна, від відбування якого звільнений на підставі ст. 75, 76 КК з іспитовим строком 1 рік, якщо не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Стягнуто з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_18 5730 грн матеріальної шкоди, на користь ОСОБА_19 2528 грн матеріальної шкоди, на користь ОСОБА_20 4975 грн матеріальної шкоди, на користь держави 5291 грн витрат за проведення експертиз, з ОСОБА_15 на користь держави 2645,50 грн витрат за проведення експертиз, з ОСОБА_17 на користь держави 858 грн витрат за проведення експертиз, з ОСОБА_16 на користь держави 643,50 грн витрат за проведення експертиз.

Відповідно до вироку суду, на початку січня 2018 в нічний час ОСОБА_12 проник до гаражу біля буд. АДРЕСА_6 звідки таємно викрав належне потерпілому ОСОБА_18 майно загальною вартістю 5510 грн. 11.01.2018 близько 01 год ОСОБА_12 , ОСОБА_17 та ОСОБА_15 за попередньою змовою проникли до гаража № НОМЕР_1 , де незаконно заволоділи належним ОСОБА_21 мопедом «ALPHA G-MAX» д. н. з НОМЕР_2 вартістю 2330 грн та належним ОСОБА_22 мотоциклом «Jawa-350-638/5» д. н. з. НОМЕР_3 вартістю 3360 грн. 01.05.2018 близько 01 год ОСОБА_12 проник до підвального приміщення біля буд. АДРЕСА_7 , звідки таємно викрав належне потерпілому ОСОБА_19 майно загальною вартістю 2699 грн. 18.05.2018 близько 22 год ОСОБА_15 та ОСОБА_16 за попередньою змовою групою осіб таємно викрали з під`їзду буд. АДРЕСА_8 належний потерпілій ОСОБА_23 велосипед вартістю 2634,72 грн та належний потерпілому ОСОБА_24 велосипед вартістю 3100 грн. 18.05.2018 близько 23 год ОСОБА_12 проник до підвального приміщення № 24 буд. АДРЕСА_9 , звідки таємно викрав належне потерпілій ОСОБА_20 майно загальною вартістю 9472 грн. 18.05.2018 близько 23 год ОСОБА_15 та ОСОБА_16 за попередньою змовою групою осіб таємно викрали з під`їзду буд. АДРЕСА_10 належні потерпілій ОСОБА_25 2 колеса з велосипеду вартістю 1207 грн. 03.06.2018 близько 05 год ОСОБА_12 проник до сараю біля буд. АДРЕСА_11 , звідки таємно викрав належний потерпілій ОСОБА_26 велосипед вартістю 1633 грн. 07.06.2018 в денний час ОСОБА_12 на пустирі біля міського пляжу по вул. Г. Тхора в м. Конотопі незаконно виготовив наркотичний засіб опій ацетильований вагою 0,47 г, який вибрав до медичного шприца та став незаконно зберігати при собі, переніс його до буд. АДРЕСА_12 , де продовжив незаконно зберігати без мети збуту до 08.06.2018. 08.06.2018 близько 04 год ОСОБА_12 проник до сараю буд. АДРЕСА_13 , звідки таємно викрав належне потерпілому ОСОБА_27 майно загальною вартістю 5130 грн. 13.06.2018 вранці ОСОБА_12 в чагарниках біля буд. 79 по вул. Г. Тхора в м. Конотопі незаконно виготовив наркотичний засіб опій ацетильований вагою 0,1344 г, який вибрав до медичного шприца та став незаконно зберігати при собі без мети збуту. 18.07.2018 вранці ОСОБА_12 в чагарниках біля буд. 79 по вул. Г. Тхора в м. Конотопі незаконно виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований вагою 0,1288 г з метою збуту ОСОБА_28 , вибрав його до медичного шприца, запаяв циліндр та став незаконно зберігати при собі з метою збуту, потім поклав його до пляшки із шампунем та близько 15:30 біля КП «ВУВКГ» по вул. Г. Тхора, 31 в м. Конотопі передав ОСОБА_29 для заарештованого ОСОБА_28 , яка не здогадуючись про наміри ОСОБА_12 , передала його до ІТТ № 4 м. Конотоп. Цього ж дня о 06:00 при перевірці передачі виявлено та вилучено зазначений запаяний шприц з опієм ацетильованим. 01.08.2018 близько 01 год ОСОБА_15 в під`їзді буд. АДРЕСА_14 незаконно заволодів належним ОСОБА_30 мопедом «ALPHA 50-F» вартістю 4060,01 грн.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_12 та його захисника ОСОБА_13 , які просили скасувати вирок суду та призначити новий судовий розгляд, доводи прокурора ОСОБА_11 про залишення вироку суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 349 КПК, після виконання дій, передбачених ст. 348 цього Кодексу, головуючий надає стороні обвинувачення та стороні захисту право проголосити вступні промови. Інші учасники судового провадження можуть висловити свою думку про те, які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження після вступної промови сторони захисту. Докази зі сторони обвинувачення досліджуються в першу чергу, зі сторони захисту у другу, а згідно ч. 2 і 3 цієї статті обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені. Суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений та його захисник дещо змінили свої апеляційні вимоги і остаточно просили скасувати вирок суду через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, призначивши новий судовий розгляд в суді першої інстанції, оскільки ОСОБА_12 не у повній мірі зрозумів положення ст. 349 КПК і не вчиняв частини інкримінованих йому злочинів, а суд не дослідив наявні у кримінальному провадженні докази його винуватості.

Разом з тим, такі доводи апеляційної скарги обвинуваченого не можуть бути предметом апеляційного розгляду, оскільки в суді першої інстанції ОСОБА_12 повністю визнав свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 309 і ч. 2 ст. 307 КК, та підтвердив оголошені в судовому засіданні прокурором фактичні обставини кримінального провадження, викладені в обвинувальному акті, які ніким, у тому числі й ним не оспорювалися, а після з`ясування думки учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити та порядок їх дослідження, головуючий прийняв рішення обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням документів, які характеризують його особу, тобто суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд першої інстанції з`ясував правильність розуміння ОСОБА_12 указаних обставин та переконався у відсутності сумнівів щодо добровільності його позиції, а також роз`яснив йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, що повністю підтверджується технічним носієм інформації, на якому зафіксовано судове засідання від 15.02.2019.

Таким чином, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений обвинуваченим ОСОБА_12 з підстав заперечення обставин, які ним не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких визнано судом недоцільним відповідно ч. 3 ст. 349 КПК.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про пом`якшення призначеного йому покарання, то вони також є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, оскільки згідно ст. 50 і 65 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен враховувати як ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу винуватого, так і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як зазначено у правовій позиції в постанові ВСУ від 04.04.2011 у справі № 5-1кс11, норми Особливої частини КК мають базуватися на нормах Загальної частини цього Кодексу. Це спеціально зазначено законодавцем у ст. 65 КК, в якій установлено загальні засади призначення покарання і згідно якої суд призначає покарання не тільки в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, і, зважаючи на ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, але й відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

З огляду на ці положення кримінального закону при призначенні покарання суд має враховувати не тільки межі караності діяння, встановлені у відповідній санкції статті Особливої частини КК, а й норми Загальної частини цього Кодексу, в яких регламентуються цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються питання, пов`язані з призначенням покарання, що можуть вплинути на вибір (обрання) судом певних його виду і розміру, в тому числі й ті положення, що передбачені ч. 1 ст. 69 КК, згідно яких, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і ЄСПЛ (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що призначаючи обвинуваченому ОСОБА_12 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є тяжкими злочинами та злочином середньої тяжкості, особу винного, а також обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів та позитивну характеристику за місцем проживання, а також обставину, яка обтяжує покарання рецидив злочину.

При визначенні виду і розміру покарання суд першої інстанції дотримався також і європейських стандартів кримінального судочинства, а саме принципів «nulla poena sine lege» (ніякого покарання без закону), закріпленого у ч. 1 ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, згідно якого «не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення», і «пропорційності», коли призначене особі покарання не повинно бути непропорційним втручанням держави у права людини (остаточне рішення ЄСПЛ від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12).

Зважаючи на відсутність бажання стати на шлях виправлення, схильність до вчинення злочинів, наявність попередніх судимостей і відбування покарання у виді позбавлення волі, вчинення нових злочинів через півроку після закінчення строку умовно-дострокового звільнення за попереднім вироком, колегія суддів приходить до переконання, що при визначенні обвинуваченому виду і розміру покарання саме у виді позбавлення волі у межах санкцій ч. 3 ст. 185 і ч. 2 ст. 309 КК та в мінімальному розмірі, передбаченому санкціями ч. 2 ст. 289 і ч. 2 ст. 307 КК, а також при застосуванні принципу поглинення менш суворих покарань більш суворим при визначенні покарання за сукупністю злочинів, суд першої інстанції дотримався загальних засад призначення кримінального покарання, зокрема принципів законності, справедливості, обґрунтованості та його індивідуалізації, в повній мірі врахував положення ст. 65 КК, що знайшло своє відображення у вироку з наведенням відповідних мотивів, тому призначене обвинуваченому ОСОБА_12 покарання відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, характеру й тяжкості вчинених ним діянь, інформації про його особу, є справедливим за своїм видом і розміром, а також є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. При цьому колегія суддів керується не лише національним законодавством щодо призначення кримінального покарання, а й враховує автономну концепцію поняття «покарання» в усталеній судовій практиці ЄСПЛ, яка передбачає, що «покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів» (рішення від 09.10.2003 у справі «Езех и Коннорс проти Сполученого Королівства» (Ezeh and Connors v. UK), заяви № 39665/98, № 40086/98), хоча це не виключає, що покарання може бути спрямоване на досягнення кількох цілей, поряд з карою та запобіганням це може бути ще й відшкодування.

За таких обставин колегія суддів вважає, що саме таке покарання буде відповідати тяжкості злочинів, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а будь-яких законних підстав для призначення ОСОБА_12 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК не встановлено, незважаючи на наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, оскільки ці обставини істотно не знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів.

Доводи апеляційної скарги про те, що на утриманні ОСОБА_12 знаходиться неповнолітня донька та матір похилого віку, він тяжко хворіє та має постійну роботу не заслуговують на увагу, оскільки ці обставини враховуються у сукупності з усіма іншими обставинами провадження, з якими кримінальний закон пов`язує призначення покарання. При цьому колегія суддів враховує, що ОСОБА_12 згідно документу на дитину не є батьком неповнолітньої ОСОБА_31 , на утримання якої він посилається.

На підставі викладеного, судове рішення є законним, обґрунтованим та належним чином вмотивованим, внаслідок чого воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга обвинуваченого без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 15.02.2019 відносно ОСОБА_32 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4