Справа № 711/5412/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2019 року

м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі головуючого судді ОСОБА_1 ;

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження, відомості по якому внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001310 від 15.03.2019 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Черкаси, громадянина України, українця, з вищою освітою, працюючого фізичною особою-підприємцем, одруженого, має на утримані двох малолітніх дітей, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
ОСОБА_6 21.02.2019 близько 09 години 40 хвилин, перебуваючи у коридорі на першому поверсі Гімназії № 9, що на вулиці Ю. Ільєнка, 52 у місті Черкаси, під час раптово виниклого конфлікту з потерпілою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з діями останньої щодо його доньки, умисно штовхнув потерпілу обома руками в область грудної клітини, після чого умисно наніс ОСОБА_5 удар правою рукою в область голови, від якого вона впала спричинивши таким чином останній тілесні ушкодження у вигляді травми голови зі струсом головного мозку, забій з набряком та крововиливами лівої скроневої ділянки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

За таке суспільно небезпечне винне діяння суд визнає ОСОБА_6 винуватим, та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винуватим себе визнав, показав, що події дійсно відбувались в гімназії №9 21.02.2019. В цей день йому хтось зателефонував і сказав, що б він забрав дочку із школи. В гімназії, коли він приїхав, в коридорі він побачив одягнену жінку, яка веде його дитину. Він впізнав потерпілу, так як був з нею знайомий. Коли підійшов до неї штовхнув її і вдарив. Жалкує про те, що вчинив. Цивільний позов визнав частково лише в частині відшкодування витрат на проведення судово-медичної експертизи потерпілій в сумі 140 грн.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_6 підтверджується наступними доказами:

1. Із показань потерпілої ОСОБА_5 встановлено, що її внучка також навчається в Гімназії №9. Разом із внучкою навчається і дочка обвинуваченого. У дочки ОСОБА_8 медсестрою гімназії був виявлений педикульоз. Вона подзвонила дружині ОСОБА_8 . Коли вона вела дочку ОСОБА_8 від медсестри, їй назустріч йшов обвинувачений і без будь якої причини штовхнув її, а потім ударив рукою по голові, від чого вона втратила свідомість. Не відчула щирості у пробаченнях ОСОБА_8 . Просила судовим рішенням задовольнити її вимоги на відшкодування збитків, які спричинив обвинувачений.

2. Показання потерпілої ОСОБА_5 підтверджені вилученим відеозаписом, який зафіксований з камери відеоспостереження встановленої в Гімназії №9 за адресою: м.Черкаси, вул. Ільєнка, 52.

3. Повне визнання вини обвинуваченим, незаперечення фактичних обставин кримінального провадження, в тому числі й щодо доказів виявлених тілесних ушкоджень, їх локалізації та механізму утворення, стало підставою для того, щоб суд визнав недоцільним дослідження висновків судово-медичного експерта, при цьому проти цього не заперечували учасники судового провадження.

З огляду на викладене суд виконав свій обов`язок та встановив обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні (ст. 91 КПК). Вони були оцінені відповідно до закону та визнано достатніми для ухвалення обвинувального вироку.

Мотиви призначення покарання.
Пом`якшуючі (ст. 66 КК) та обтяжуючи (ст. 67 КК) обставини, судом не встановлені.

За ступеню тяжкості злочин вчинений ОСОБА_6 є злочином невеликої тяжкості.

Суд не врахував каяття, висловлене в показаннях обвинуваченого ОСОБА_6 , так як вважає, що такі висловлювання обвинуваченого носять формальний характер. На думку суду розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. При цьому факт щирого каяття обвинуваченого у вчиненні злочину не знайшли своє відображення в матеріалах кримінального провадження, а саме у матеріалах справи відсутні дані (це підтверджено показаннями потерпілої) на підтвердження того, що обвинувачений відшкодував збитки ОСОБА_9 .

Таким чином встановлено, що вибачення обвинуваченого не переконують суд в його щирості.

Суд, обираючи вид покарання ОСОБА_6 враховує особу обвинуваченого; те, що він на спеціальних обліках не перебуває; притягується до кримінальної відповідальності вперше, має міцні соціальні зв`язки, є батьком двох дітей, працює.

Врахував суд і конкретні обставини справи та наслідки вчинення злочину, які полягають у тому, що ОСОБА_6 , перебуваючи у навчальному закладі, де, на момент вчинення злочину були присутні неповнолітні учні та інші дорослі особи, нехтуючи моральними принципами, в присутності своєї неповнолітньої дочки штовхав та вдарив потерпілу, а потім усвідомлюючи, що остання перебуває без свідомості, покинув місце пригоди, навіть не намагаючись допомогти ОСОБА_5 .

З цього приводу суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_6 характеризується неповажним ставленням до людей та відвертим знехтуванням цінностями суспільства.

Суд не може залишити поза увагою ту обставину, коли основним способом у обвинуваченого при вирішенні конфлікту став принцип «хто сильніший, той і має рацію», при тій умові, що фізичний характер дій обвинуваченого був спрямований стосовно особи жіночої статі, яка є значно фізично слабкіше, що завдали шкоди її фізичного здоров`ю.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про можливість призначення покарання ОСОБА_6 у виді арешту на певний строк.

Та обставина, що обвинувачений є батьком двох дітей суд не визнає достатньою підставою для призначення більш м`якого покарання, ніж визначено судом, так як небезпека наслідків такої поведінки мають більш вагоме значення з точки зору публічного інтересу в контексті обставин суті обвинувачення.

Застосування до ОСОБА_6 цього покарання буде гарантією для його виховання в дусі додержання законів України.

Не може бути застосована до засудженого положення Закону України «Про амністію у 2016 році», як то просила захисник ОСОБА_7 , так як відповідно до ст. 13 дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, тобто до 07.09.2017.

Підстави для часткового задоволення цивільного позову.
Потерпіла ОСОБА_5 заявила цивільний позов до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальних збитків: 1) як витрати на лікування в сумі 1353 грн., 2) самозвернення до судово-медичної експертизи в сумі 140 грн.; а також на відшкодування моральної шкоди в сумі 25000 грн.

За правилами, які встановлені Цивільним кодексом України відповідальність за шкоду завдану фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення несе особа, яка завдала шкоди (ст. ст. 1166, 1177 ЦК).

Матеріальні збитки підлягають задоволенню тільки в частині витрат на експертизу в сумі 140,00 грн.

Попри відсутності відомостей медичної документації потерпілого, яка могла б підтвердити рекомендації лікарів (рецепти, записи в історії хвороби або в медичних картках), які давали підстави для придбання потерпілою ліків або медичних виробів, суд не визнав надані потерпілою чеки доказами в розумінні статей 77-79 ЦПК України, а тому такі витрати до відшкодування не підлягають.

Що стосується витрат на відшкодування моральних страждань констатую наступне.

При вирішенні вказаного питання суд керувався положеннями ст. 1167 ЦК України, які регулюють підстави відповідальності за завдану моральну шкоду.

Суд прийняв до уваги доводи потерпілої ОСОБА_5 про перенесені нею страждання, які обумовлені обставинами злочину. Безспірно у ОСОБА_5 були порушені привичні стосунки, які стали наслідком отриманої травми, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а тому ситуація, яка досліджується по справі, може розглядатися як психотравматична основа для спричинення моральної шкоди для неї. Водночас суд визначає розмір компенсації за завдані страждання (моральну шкоду) потерпілій меншою ніж вона оцінила, та встановлює на вимогах розумності та справедливості у розмірі 10000,00 грн.

Рішення щодо речових доказів у кримінальному провадженні.
Оптичний диск із відеозаписом, який зафіксований з камери відеоспостереження встановленої в Гімназії №9 за адресою: м. Черкаси, вул. Ільєнка, 52, необхідно залишити в матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:
Визнати ОСОБА_6 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення злочину передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді арешту на строк два місяці.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_6 після набрання вироком законної сили.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 матеріальні збитки в сумі 140,00,00 грн., моральні збитки в сумі 10000,00 грн., а всього 10140,00 грн.

Речовий доказ - оптичний диск із відеозаписом, який зафіксований з камери відеоспостереження встановленої в Гімназії №9 за адресою: м. Черкаси, вул. Ільєнка, 52, залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право на отримання в суді копії вироку.

Головуючий: ОСОБА_1