КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
представника потерпілої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0006114 відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 28 грудня 2018 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 28 грудня 2018 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та йому призначено покарання у виді 1 року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
__________________________________________________________
Справа №11-кп/824/1167/2019 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_10
Категорія: ч. 1 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_1 .
Цим же вироком цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задоволено частково та постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_6 на відшкодування матеріальної шкоди 5 356 грн. та на відшкодування моральної шкоди 60 000 грн.

Також вироком вирішено питання щодо речових доказів та витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Як встановив суд у вироку, ОСОБА_9 , 27.07.2018 року приблизно о 22 год. 56 хв., керуючи технічно справним автомобілем «Audi А4», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. Трублаїні зі сторони вул. Теплична в напрямку Великої Кільцевої дороги зі швидкістю приблизно 50-70 км/год. та наближався до нерегульованого перехрестя з вул. Я. Качури, на якому розташований нерегульований пішохідний перехід.
В цей час проїзну частину вул. Трублаїні зі сторони вул. Симиренка в напрямку вул. Я. Качури в м. Києві по нерегульованому пішохідному переходу, з права на ліво по ходу руху водія ОСОБА_9 , в темпі звичайної ходи, перетинала дорогу пішохід ОСОБА_6 .
Перетинаючи нерегульований пішохідний перехід, водій ОСОБА_9 , проявив неуважність до дорожньої обстановки, не зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом і не надав пішоходу пріоритет, внаслідок чого здійснив наїзд на ОСОБА_6 , чим порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме - не виконав вимоги Правил дорожнього руху України, які діють з 01.01.2002 р. (зі змінами):
- п. 1.5, згідно якого, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
- п. 2.3 (б), який зобов`язує водія транспортного засобу для забезпечення безпеки дорожнього руху бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розташування та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
- п. 2.3 (д), який зобов`язує водія не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;
- п. 18.1, згідно якого, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_6 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді:
а) закритої травми живота: переломи обох лонних та сідничних кісток (зі зміщенням уламків); перелом правої ацетабулярної западини, через перелом лонної кістки; перелом крила правої клубової кістки; розрив правого крижово-клубового суглобу;
б) рани (визначена клінічними лікарями як забійна) скроневої ділянки зліва,
які в сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.
Порушення водієм ОСОБА_9 правил дорожнього руху та заподіяння пішоходу ОСОБА_6 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, перебувають між собою у прямому причинному зв`язку.

На вказаний вирок суду захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, посилаючись на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, просить скасувати вирок суду в частині призначеного додаткового покарання - у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що обвинувачений ОСОБА_9 щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, надав правдиві свідчення, як на судовому засіданні, так і слідчому, та сприяв у швидкому розкритті кримінального правопорушення, частково відшкодував потерпілій спричинені матеріальні збитки, а також сприяв подальшому відшкодуванню шляхом звернення до страхової компанії «Еталон».
Крім того, ОСОБА_9 позитивно характеризується за місцем мешкання та місцем роботи, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягувався, а також не має шкідливих звичок, не палить, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває.
Однак, при призначенні додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами ОСОБА_9 судом достатньою мірою не враховано наявність декількох пом`якшуючих обставин - щире каяття та відшкодування шкоди потерпілій, позитивні дані про його особу, а також те, що злочин вчинений із необережності і при цьому у стані сп`яніння ОСОБА_9 не перебував, тому суд мав всі підстави не призначати цього додаткового покарання, яке до того ж є альтернативним, згідно санкції ч. 1 ст. 286 КК України.
Окрім цього, позбавлення прав керування транспортним засобом, що є одним з основних джерел доходу обвинуваченого, призведе до негативних наслідків, а саме: матеріальних труднощів і як наслідок позбавить можливості швидкого відшкодування завданих кримінальним правопорушенням збитків; знизить рівень матеріального достатку, що в свою чергу позбавить можливості належним чином утримувати родину; позбавить можливості в повній мірі виховувати неповнолітніх доньок, що пов`язано з перевезенням до місць навчання, виховання та позашкільного розвитку; ускладнить перевезення дітей для проведення спортивних та культурних тренувань і змагань, зокрема перевезення 9-ти річної ОСОБА_11 до спортивного клубу «Бригантина», де вона виховується з 2014 року; перешкодить виїзду родини на відпочинок, проведення дозвілля та відвідування культурних закладів.
Тому вважає, що призначене обвинуваченому додаткове покарання за ч. 1 ст. 286 КК України, не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, який не є суспільно-небезпечною особою, за своїм розміром є явно несправедливим через суворість та є майже максимальним видом додаткового покарання, передбаченого санкцією відповідної статті Кримінального кодексу України, а, з урахуванням ступеню фактичної тяжкості злочину, який є необережним, даних про особу обвинуваченого, а також необхідності забезпечення потреб обвинуваченого та його родини із використанням транспортного засобу, враховуючи, що додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами є альтернативним, згідно санкції ч. 1 ст.286 КК України, обвинуваченому може бути призначено покарання без позбавлення права керувати транспортним засобом, яке буде достатнє та необхідне для його виправлення.

24 травня 2019 року захисник ОСОБА_8 подав доповнення до апеляційної скарги, в яких просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрити у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності.
В обґрунтування своїх вимог вказує про наявність підстав для звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням обвинуваченого ОСОБА_9 з потерпілою ОСОБА_6 , оскільки злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, є нетяжким, обвинувачений ОСОБА_9 раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягувався, щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, вибачився перед потерпілою, яка до обвинуваченого не має претензій та подала заяву про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України,

Інші учасники судового провадження даний вирок не оскаржують.
В судовому засіданні апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_6 та захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_8 заявили клопотання про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілою, які підтримані всіма учасниками судового розгляду.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного розгляду на підтримку доводів апеляційної скарги та заявлених клопотань, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, встановлених судом, та кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України в апеляційній скарзі захисника та учасниками судового розгляду не заперечуються.

Потерпіла ОСОБА_6 та захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_8 подали клопотання про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою, в яких вказують на те, що вони примирилися, обвинувачений щиро розкаявся у скоєному та вибачився перед потерпілою, і вона не має жодних матеріальних чи моральних претензій до обвинуваченого, який вчинив злочин невеликої тяжкості з необережною формою вини.

Як встановлено у ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилась з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно з матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_9 вперше притягується до кримінальної відповідальності; вчинений ним злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, є необережним злочином невеликої тяжкості; обвинувачений і потерпіла примирились та подали до суду відповідні клопотання про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності; обвинувачений відшкодував потерпілій шкоду, завдану злочином, у зв`язку з чим вона не має жодних матеріальних чи моральних претензій до обвинуваченого.

Отже, у даному провадженні наявні всі умови, передбачені ст. 46 КК України, які в сукупності є підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілою і таке звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, суд закриває кримінальне провадження у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно зі ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Таким чином, оскільки, на час апеляційного розгляду, у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_9 наявні підстави, передбачені ст. 46 КК України, то колегія суддів, керуючись вимогами ст. 417 КПК України, приходить до висновку про необхідність скасування вироку Святошинського районного суду міста Києва від 28 грудня 2018 року та закриття кримінального провадження, а відтак, апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 284, 404, 407, 417 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 28 грудня 2018 року щодо ОСОБА_9 - скасувати та закрити кримінальне провадження за ч. 1 ст. 286 КК України, звільнивши ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді:

___________________ ___________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3