справа № 208/3298/18
провадження № 1-кп/208/229/19
УХВАЛА

23 липня 2019 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,
у відкритому судовому засіданні розглянувши клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , -
в с т а н о в и в:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ст. ст. 122 ч.1, 389 ч.2 КК України. Обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою, оскільки наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема: обвинувачений є особою раніше судимою, знаходився у розшуку, може переховуватись від суду, здійснювати вплив на потерпілого, свідків.
Захисник обвинуваченого просив змінити відносно ОСОБА_5 запобіжний захід на не пов`язаний з триманням під вартою. ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, який віднесено до середньої тяжкості. Прокурором лише перелічені ризики передбачені ст. 177 КПК України, Але нічим вони не доведені. Обвинувачений підтримав думку захисника.
Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, а у задоволенні клопотання захисника необхідно відмовити, з наступних підстав.

Вирішення питання судом щодо продовження дії запобіжного заходу у відповідності до положень чинного законодавства відбувається у порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно вимог ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігти вчинення особою правопорушення або втечу після його вчинення.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження, передбачені ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що у даному випадку, доводи про зміну запобіжного заходу не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості, мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи, про що зазначається у справі ЄСПЛ «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти РФ», «Летельє проти Франції»

Для відмови в звільненні особи з-під варти застосовуються принципи конвенційного прецендентного права, такі як ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд, ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя, про що зазначається у рішеннях ЄСПЛ «Штегмюллер протии Австрії» та «Вемгофф протии Німеччини» .

Розглядаючи клопотання прокурора щодо продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , суд вважає його таким, що підлягає задоволенню, оскільки, ОСОБА_8 є раніше судимою особою, що свідчить про його стійку антисоціальну поведінку, переховувався від суду, що потягло наслідки у вигляді зривів судових засідань, оголошення ОСОБА_7 у розшук, останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 389 ч.2 КК України.

Враховуючи строк покарання у вигляді до трьох років позбавлення волі, який може бути призначений ОСОБА_7 в разі визнання його винним, наявний ризик переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, суд вважає, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, забезпечити його належну процесуальну поведінку.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Суспільний інтерес з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції»

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 350 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно обвинуваченого у скоєнні злочинів передбачених ч.1 ст. 122, ч.2 с. 389 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строком до 21 серпня 2019 року.

Копію ухвали вручити захиснику, обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1