Провадження № 1-кс/0203/1274/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , про арешт майна, заявлене у рамках кримінального провадження №0000336, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,

в с т а н о в и в:

13 листопада 2019 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання, складене слідчий за погодженням з прокурором, про арешт майна. В обґрунтування клопотання слідчий послався на те, що 18.01.2019 року невстановлена особа вчинила хуліганські дії, грубо порушивши громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю щодо ОСОБА_4 , а саме пошкодила автомобіль Nissan Leaf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить останній, поблизу з`їзду з центрального мосту поблизу ТРЦ «Мост-Сіті» в місті Дніпрі, чим спричинила потерпілій матеріальні збитки.
25 лютого 2019 року в якості свідка було допитано ОСОБА_5 , який показав, що 18 січня 2019 року приблизно о 08 год. 20 хв. він разом із своєю дружиною ОСОБА_4 знаходився в салоні автомобіля Nissan Leaf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по Центральному мосту міста Дніпра з лівого берега в бік правого. Приблизно о 08 год. 25 хв., при з`їзді з Центрального мосту, навпроти ТРЦ «Мост-Сіті», автомобіль Opel Vivaro, реєстраційний номер НОМЕР_2 , різко підрізав автомобіль під керуванням ОСОБА_5 , чим спричинив аварійну ситуацію.
Після чого ОСОБА_5 зупинив автомобіль, відчинив праве вікно та зробив зауваженню порушнику, на що той відповів нецензурною лайкою та вийшов із автомобіля Opel Vivaro, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на проїжджу частину дороги з погрозами фізичної розправи. ОСОБА_5 з метою уникнення конфлікту продовжив свій рух та почув удар по автомобілю, надалі після зупинки в дозволеному місці ОСОБА_5 виявив на автомобілі пошкодження від удару на задньому правому крилі.
ОСОБА_5 було проведено діагностику автомобіля Nissan Leaf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до рахунку-фактури №АСГ0000172 від 23.01.2019 року матеріальні збитки нараховані в сумі 7 695 гривень.
Аналогічні свідчення надала потерпіла ОСОБА_4 .
Під час досудового розслідування встановлено, що автомобіль Opel Vivaro, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстровано за ОСОБА_6 , який ймовірно причетний до вчинення кримінального правопорушення.
Обґрунтовуючи своє клопотання слідчий зазначає, що автомобіль Opel Vivaro, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_6 , був використаний як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а саме вчинення хуліганських дій, а тому з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, продовження незаконної діяльності, збереження слідів кримінального правопорушення, а також з метою забезпечення можливості конфіскації майна у казаному кримінальному провадженні, вбачає необхідність у накладенні арешту на визначений транспортний засіб.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали поданого клопотання, вважає його таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Згідно з ст. 2 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно із п. 2, 3 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Ч. 2 ст. 170 КПК України визначено вичерпний перелік обставин, що можуть зумовлювати необхідність у застосування арешту майна, зокрема досягнення мети збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.
На підставі ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Таким чином можна стверджувати, що слідчий помилково вважає, що накладення арешту на автомобіль Opel Vivaro, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_6 , виправдовує мету арешту майна у вигляді досягнення можливості конфіскації майна як виду покарання, адже відповідно до п. 7 ст. 51 КК України, конфіскація майна є одним із видів покарань, однак в свою чергу ч. 1 ст. 296 КК України взагалі не передбачає покарання у вигляді конфіскації майна.
Крім того, слідчий суддя відзначає необґрунтованість твердження слідчого щодо необхідності накладення арешту на автомобіль Opel Vivaro, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_6 , з підстав збереження речових доказів, адже за якісною оцінкою слідчого судді, доказ у вигляді визначеного автомобіля, в розрізі викладених обставин кримінального правопорушення, одночасно не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, так само як не є об`єктом протиправних дій.
Також слідчий суддя звертає увагу на те, що в своїх поясненнях свідок ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_4 показали, що при огляді автомобіля ними було виявлено пошкодження від удару, який нанесено швидше за все ногою, адже на задньому правому крилі був слід від взуття.
Враховуючи наведені положення кримінально-процесуального законодавства та приймаючи до уваги те, що слідчим не доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, доходжу висновку щодо необхідності залишення клопотання слідчого про арешт майна без задоволення.
Керуючись ст. 94, 131, 170, 171, 173, 369-372 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , про арешт майна, заявлене у рамках кримінального провадження №0000336, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, залишити без задоволення.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1