Справа № 308/8436/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001251 від 09.05.2018 року, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Ужгород, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого: вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.05.2011 року за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 315, ч. 1 ст. 317 КК України, зміненого ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 31.08.2011 року до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць, звільненого 21.07.2014 року на підставі ст. ст. 2, 7 Закону України «Про амністію»; вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.02.2017 року за ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 308 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки; вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.07.2018 року за ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України, на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.02.2017 року до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць; вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.07.2018 року за ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.02.2017 року до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

24.04.2018 року, у період часу з 00.00 по 02.00 год. (точного часу слідством не встановлено), перебуваючи біля дворогосподарства будинку АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно, з корисливих мотивів, повторно, шляхом вільного доступу пройшов на неогороджену територію, звідки з-під навісу біля даного будинку викрав зварювальний апарат «SELMA» ВД-306 М1, уживаний, вартість якого згідно з висновком експерта № 11/517 від 22.06.2018 року станом цін на 24.04.2018 року становить 15477 грн. У результаті вищевказаних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 заподіяно матеріальні збитки на суму 15477 грн.

Крім того, 08.05.2018 року, приблизно о 02.00 год., перебуваючи біля приміщення КП «ЖРЕР № 4», що розташоване за адресою: м. Ужгород, вул. Польова 4, обвинувачений ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, таємно, умисно, з корисливих спонукань, повторно, через відкриту кватирку вікна, проник усередину приміщення, звідки викрав комп`ютерний монітор марки «Belinea», уживаний, ринкова вартість якого згідно з висновком експерта № 11/515 від 25.06.2018 року станом цін на 08.05.2018 року становить 625 грн. У результаті вищевказаних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_7 заподіяно матеріальні збитки на суму 625 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому. Пояснив, що 24.04.2018 року, вночі, він пройшов на неогороджену територію будинку по вул. Ольбрахта в м. Ужгород, звідки з-під навісу біля цього будинку таємно викрав зварювальний апарат. Також 08.05.2018 року, вночі, знаходячись біля приміщення КП «ЖРЕР № 4» по вул. Польова в м. Ужгород, він таємно через вікно проник усередину цього приміщення, звідки викрав комп`ютерний монітор.

Потерпілі у судове засідання не з`явилися, при цьому подали до суду заяви, згідно з якими просять розглянути справу без їх участі.

Розглянувши матеріали кримінального провадження суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України, доведена повністю.

Оскільки прокурор, обвинувачений та його захисник не заперечили щодо фактичних обставин справи, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень в повному обсязі за обставин, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги встановлення судом того факту, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, а також приписи ч. 2 ст. 394 КПК України щодо особливостей апеляційного оскарження, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням характеризуючих даних про його особу.

Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого, які він надав вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із правилами ст. ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обставинам, викладеним в обвинувальному акті, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 щодо епізоду крадіжки майна 24.04.2018 року суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України за кваліфікуючою ознакою таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 щодо епізоду крадіжки майна 08.05.2018 року суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України за кваліфікуючою ознакою таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, що згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії злочину середньої тяжкості та тяжкого злочину відповідно, дані про особу винного, який є молодим за віком, на обліку в лікарів нарколога, психіатра та фтизіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий.

Обставинами, визначеними ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає: визнання своєї вини, щире каяття.

Обставин, визначених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.

За положенням ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7, зі змінами від 06.11.2009 року, звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У пункті 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Враховуючи наведене та конкретні обставини кримінального провадження, за яких вчинено діяння, беручи до уваги дані про особу винного, який будучи раніше неодноразово судимий вчинив нові умисні злочини проти власності, що свою чергу свідчить про його стійку криміногенну поведінку, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення з його боку нових злочинів можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, а тому щодо нього необхідно і доцільно обрати покарання у виді позбавлення волі на певний строк у межах санкцій, визначених ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України.

Разом з тим, вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.07.2018 року (справа № 308/5207/18), що набрав законної сили, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, і призначено покарання на підставі ст. ст. 70, 71 КК України (за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.02.2017 року) у виді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці. Строк відбування покарання ОСОБА_4 ухвалено рахувати з 10.05.2018 року з 19.20 год.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, дані кримінальні правопорушення, передбачені ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України, вчинено обвинуваченим ОСОБА_4 24.04.2018 року та 08.05.2018 року відповідно, тобто до ухвалення вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.07.2018 року, що набрав законної сили, у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК України та роз`ясненнями, що містяться у пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, у цьому випадку у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком за правилами, передбаченими у статті 72 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 29 вищевказаної постанови, покарання має бути визначене у вироку таким чином, щоб під час його виконання не виникло жодних сумнівів стосовно його виду і розміру.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів може визначатися шляхом: 1) поглинення менш суворого покарання більш суворим; 2) часткового складання призначених за окремі злочини покарань; 3) повного їх складання.

З огляду на викладені вимоги суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів та до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.07.2018 року.

На думку суду, в даному конкретному випадку саме таке покарання буде пропорційним і співрозмірним ступеню тяжкості вчиненого та його наслідкам, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження нових злочинів.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого у даному провадженні не обирався.

Процесуальні витрати за проведення товарознавчих експертиз у даному кримінальному провадженні у загальному розмірі 1430 грн. покласти на обвинуваченого.

Питання щодо речових доказів вирішується судом у порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 368-370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі:

за ч. 2 ст. 185 КК України строком на 3 (три) роки;

за ч. 3 ст. 185 КК України строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю вчинених злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.07.2018 року 3 (три) місяці позбавлення волі та остаточно до відбуття призначити ОСОБА_4 4 (чотири) роки 3 (три) місяці позбавлення волі.

В строк відбуття покарання ОСОБА_4 за даним вироком зарахувати покарання, відбуте за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.07.2018 року, визначивши початок строку відбуття покарання з 10 травня 2018 року 19.20 год.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 1430 (одну тисячу чотириста тридцять) гривень процесуальних витрат за проведення експертиз.

Речові докази: комп`ютерний монітор «BELINEA» model: 1705G1, та корпус зварювального апарату «SELMA» ВД-306М1, виробництва України, 2004 р.в., масою 73 кг, що передано на зберігання власникам вважати повернутими за належністю.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_4 , який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1