ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/6385/19 Номер провадження 11-сс/814/710/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів Cудової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 18 вересня 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини.

Ухвалою слідчого судді у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001996 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, обрано підозрюваному

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Полтави, громадянину України, українцю, офіційно не працюючому, одруженому, маючому двох неповнолітніх дітей, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів з 18 вересня 2019 року 12 год. 10 хв. до 18 листопада 2019 року до 12 год. 10 хв.

Визначено суму застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 153 680 грн.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за місцем спільного тимчасового проживання за адресою АДРЕСА_2 , 16.09.2019, за допомогою спеціально підготовлених приладь та речовин, виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб - первентин, з метою подальшого збуту.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, на час підшукування покупців та досягнення домовленості щодо ціни та інших умов продажу наркотичних засобів, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 зберігав первентин, після його виготовлення, та метамфітамін при собі та за місцем спільного тимчасового проживання за адресою АДРЕСА_2 , з метою подальшого збуту, а саме: на шафі, розміщеній у залі, у полімерному медичному шприці об`ємом 3 мл, заповненому психотропною речовиною - метамфетамін 0,8 мл; на підлозі поруч з дерев`яною тумбою, розміщеній у залі, у полімерному медичному шприці об`ємом 2,5 мл, заповненому психотропною речовиною - метамфетамін до позначки 2,3 мл; у залі у полімерному медичному шприці об`ємом 20 мл, заповненому психотропною речовиною - метамфетамін до позначки 2 мл. у спальній кімнаті у скляній колбі з гумовим корком та металевим газовідводом заповненій первентином.

Своїми умисними діями, які виразилися у незаконному виготовленні, зберіганні з метою збуту психотропної речовини метамфетамін, первентин, вчиненому групою осіб, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України.

17.09.2019 року ОСОБА_7 за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя врахував існування ризиків, передбачених п.п.1- 5 ч.1 ст.177 КПК України та оцінив всі обставини в сукупності відповідно до ст. 178 КПК України, - дійшов висновку про неможливість забезпечення процесуальної поведінки підозрюваного, окрім як застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому слідчий суддя вказав, що застосований запобіжний захід відносно підозрюваного виправдано наявністю конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, а альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку підозрюваного, а застава у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що станом на 18 вересня 2019 року становить 153680 грн., буде достатньою для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи , яка її подала.
В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалою, якою обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та не обґрунтованою.

На обґрунтування даних вимог вказує, що він хоча офіційно не працевлаштований, але має постійних дохід виконує роботу на замовлення роботодавців. До затримання постійно проживав за зареєстрованим місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Готовий до правослухняної поведінки в суспільстві та не буде переховуватися від органів досудового розслідування, суду, перешкоджати кримінальному провадженню.

Вказує, що невизнання ним вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурором та слідчим не доведено наявності ризиків для обрання такого запобіжного заходу, а в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК України.

Посилається на помилковість обрахунку розміру застави - 153 680 грн., оскільки з 1 липня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений в розмірі 2 007,00 грн., а тому, 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб складає 160 560 грн.

Позиції інших учасників судового провадження.
В судовому засіданні ОСОБА_7 підтримав подану ним апеляційну скаргу, захисники ОСОБА_12 та ОСОБА_9 також підтримали апеляційні вимоги підзахисного та додатково надали до суду апеляційної інстанції письмову інформацію щодо працевлаштування ОСОБА_7 , його характеристики, інформацію про стан здоров`я та сімейний стан, вказавши, що дана інформація не була предметом дослідження судом першої інстанції і підлягає врахуванню при вирішенні питання по суті апеляційних вимог. Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зауважив, що на даному етапі досудового слідства такий запобіжний захід щодо ОСОБА_7 буде найбільш дієвим.

Мотиви суду.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Рішення слідчого судді має чітко відповідати вимогам КПК України, у відповідності до яких воно постановлюється. В протилежному випадку рішення слідчого судді є незаконним.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що у провадженні СВ Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження №0001996 від 09.07.2019 за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 (а.п. 6).
Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за місцем спільного тимчасового проживання за адресою АДРЕСА_2 , 16.09.2019, за допомогою спеціально підготовлених приладь та речовин, виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб - первентин, з метою подальшого збуту.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, на час підшукування покупців та досягнення домовленості щодо ціни та інших умов продажу наркотичних засобів, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 зберігав первентин,після його виготовлення,та метамфітамін при собі та за місцем спільного тимчасового проживання за адресою АДРЕСА_2 , з метою подальшого збуту, а саме: на шафі, розміщеній у залі, у полімерному медичному шприці об`ємом 3 мл, заповненому психотропною речовиною - метамфетамін 0,8 мл; на підлозі поруч з дерев`яною тумбою, розміщеній у залі, у полімерному медичному шприці об`ємом 2,5 мл, заповненому психотропною речовиною - метамфетамін до позначки 2,3 мл; у залі у полімерному медичному шприці об`ємом 20 мл, заповненому психотропною речовиною - метамфетамін до позначки 2 мл. у спальній кімнаті у скляній колбі з гумовим корком та металевим газовідводом заповненій первентином.

17 вересня 2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме у результаті вчинених умисних дій, які виразилися у незаконному виготовленні, зберіганні з метою збуту психотропної речовини метамфітамін, первентин, вчиненому групою осіб (а.п.9).
17 вересня 2019 року слідчий Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_13 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , мотивуючи це тим, що підозрюваний під загрозою покарання може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Інші більш м`які запобіжні заходи не можливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 з таких причин:
- особисте зобов`язання та особиста порука не можуть бути застосовані у зв`язку з тим, що ці запобіжні заходи вимагають наявності особливої довіри до підозрюваного. Заяв чи клопотань осіб, які заслуговують на довіру про взяття його на поруки на адресу органу досудового розслідування не надходили;
- застава не можливо застосувати до ОСОБА_7 , оскільки слідчому чи прокурору не надходили заяви або клопотання від підозрюваного, рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових кошті на спеціальний рахунок;
- домашній арешт - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню вказаних вище ризиків, а також перебуваючи за місцем свого помешкання може продовжити вчиняти свою злочинну діяльність та чинити тиск на свідків з метою зміни їхніх показань на свою користь.
Слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого, застосував до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 153680 грн. із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Слідчий суддя вказав, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце, підтверджуються достатніми, на даному етапі розслідування доказами, і у висновках, які зробив орган досудового розслідування, чогось необґрунтованого чи довільного не встановлено. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, SeriesA, № 182).
Розглядаючи клопотання про застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а також обґрунтував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України - це можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою зміни їх показань на його - підозрюваного користь, беручи до уваги, що більшість свідків будинку, де проживає підозрюваний; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин злочину; вчинити інше кримінальне правопорушення, так як характер підготовки вчиненого злочину та обставини його вчинення вказують, що підозрюваний схильний до вчинення злочину; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Обґрунтованість підозри у вчиненні вказаного тяжкого злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема даними: протоколу обшуку від 16.09.2019, згідно якого проведено обшук за місцем вчинення злочину: АДРЕСА_2 , під час якого виявлено та вилучено наркотичні засоби та прилади і пристрої для їх виготовлення, та інші речові докази; протоколів допитів свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які підтвердили виготовлення та збут наркотичних засобів ОСОБА_7 спільно з іншими особами.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.
Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність. Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу». Повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» і рішення «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»), що має місце в даному випадку та зазначено вище.
Разом з тим, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та даних про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді в частині доведеності наявності у даному кримінальному провадженні зазначених у клопотанні ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Так, наявні в матеріалах кримінального провадження факти та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні та доведені прокурором та слідчим в судовому засіданні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;вчинити інше кримінальне правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що у свою чергу дає підстави для застосування до нього одного із запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ст. 178 КПК України, колегія суддів, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_7 злочину та дані про особу підозрюваного, вважає, що лише такий запобіжний захід як тримання під вартою здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
З викладеного вбачається, що слідчий суддя, при прийнятті рішення про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею в судовому засіданні.
На даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором під час розгляду клопотання, що виключає можливість обрання ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, у тому числі, які просить сторона захисту: домашній арешт.
Одночасно, застосувавши підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя з урахуванням обставин злочину, майнового та сімейного стану підозрюваного, ризиків передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, відповідно до вимог ч.ч. 4, 5 ст. 182 КПК України, визначив заставу - 153680 грн. З таким висновком колегія суддів погоджується, оскільки визначений розмір застави здатний забезпечити виконання ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на нього обов`язків.
Не заслуговують на увагу доводи підозрюваного ОСОБА_7 про помилковість визначення застави з огляду на наступне.
Так ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-VIII внесено зміни до ч. 5 ст. 182 КПК України та слова "мінімальної заробітної плати" замінено словами "прожиткового мінімуму для працездатних осіб".
Відповідно до абзацу 2 пункту 3 розділу ІІ даного Закону (із змінами, внесеними згідно із Законом № 2415-VIII від 15.05.2018), до внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.
Термін "розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб" не передбачений ст. 3 КПК України, та відповідно до частини другої вказаної статті, інші терміни, що вживаються в цьому Кодексі, визначаються спеціальними нормами у цьому Кодексі та інших законах України.
Таким чином, слідчий суддя вірно визначив розмір застави - 153 680 грн., оскільки розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2019 року становив 1921 грн. (1921 х 80 = 153 680 грн.).
Дані про те, що підозрюваний одружений, працевлаштований не офіційно, має постійне місце проживання, характеризується позитивно, не спростовують висновків слідчого судді про неможливість запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, у разі незастосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Тому зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.
З огляду на вказане, підстав для скасування ухвали слідчого судді щодо підозрюваного ОСОБА_7 , як про це вказано в апеляційній скарзі, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 18 вересня 2019 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4