Справа №481/789/19
Провадж.№1-кп/481/136/2019
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новий Буг Миколаївської області, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000157 від 05 квітня 2019 року, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, учня 9-го класу Новобузької ЗОШ І-ІІ ступеня № 9, не працюючого, не судимого,
про обвинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,

з участю учасників судового провадження: сторін: прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , його законного представника ОСОБА_6 та захисника адвоката ОСОБА_7 , представника служби у справах дітей Новобузької РДА Миколаївської області ОСОБА_8 ,

встановив:

03 квітня 2019 року близько 16.00 години ОСОБА_3 прийшов на тренування з греко-римської боротьби у спортивний зал, який розташований за адресою: Миколаївська область м. Новий Буг, вул. Я.Мудрого, 6. Перебуваючи у приміщенні роздягальні вказаного закладу, близько 16 години 40 хвилин, ОСОБА_3 почув, що дзвонить мобільний телефон, який лежав у кишені куртки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який він вирішив викрасти. Так, реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, перебуваючи у роздягальні спортивного залу, діючи умисно з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення за рахунок чудого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, та, передбачаючи настання негативних наслідків, таємно шляхом вільного доступу, викрав з кишені куртки мобільний телефон марки «Bravis A 503 joi» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 1300 гривень, який відразу поклав до кишені своєї куртки, та яким розпорядився на власний розсуд.

Таким чином ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому визнав повністю, проте на підставі ст. 63 Конституції України, від дачі показань відмовився. У вчиненому щиро розкаюється та просить суд суворо його не карати.
Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, винуватість ОСОБА_3 в інкримінованому йому злочині, вчиненому при викладених вище обставинах, доведена зібраними в ході досудового слідства та підтверджується наступними, дослідженими в судовому засіданні доказами у справі:

показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який будучи допитаним безпосередньо у судовому засіданні, попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України та приведеним до присяги, повідомив, що він своєму синові купив мобільний телефон марки «Bravis». У квітня місяці 2019 року, його син ОСОБА_9 , який відвідує спортивний зал, що знаходиться у м. Новий Буг по вул. Я.Мудрого, 6, Миколаївської області, повернувся додому, та повідомив, що у нього викрали мобільний телефон. Вони одразу звернулися до поліції із відповідною заявою. Згодом їх телефон знайшли та повернули йому працівники поліції, повідомивши при цьому, що телефон був викрадений обвинуваченим ОСОБА_3 . Претензій до обвинуваченого не має та просить суд суворо його не карати,

заявою потерпілого ОСОБА_5 від 04.04.2019 року начальнику Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області, якою він просить притягнути до кримінальної відповідальності невідому особу, яка 03.04.2019 року викрала мобільний телефон марки ««Bravis», що знаходився у кишені куртки його сина ОСОБА_9 у спортивному залі, що у м. Новий Буг по вул. Я.Мудрого, 6, Миколаївської області;

витягом із Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідно до якого відомості за заявою потерпілого ОСОБА_5 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.04.2019 року за № 0000157;

заявою гр. ОСОБА_6 від 04.06.2019 року начальнику Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області, якою вона добровільно видала працівникам поліції мобільний телефон марки «Bravis», який викрав її син ОСОБА_3 із роздягальні спортзали;

протоколом огляду предмета від 04.06.2019 року, складеного слідчим Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області у присутності гр. ОСОБА_6 , яким проведено огляд виданого добровільно мобільного телефону марки «Bravis»;

довідкою про вартість викраденого мобільного телефону, якою встановлено, що вартість б/у мобільного телефону марки «Bravis» станом на 03.04.2019 року становить 1300 гривень.

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинувачених та інші обставини визначені у ст.91 КПК України, зібрані вони у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Таким чином, суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_3 своїми умисними діями з корисливих мотивів таємного викрадення чужого майна (крадіжки), тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.

Вказаний висновок суду узгоджується з п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кобець проти України" (заява №1637/04), у якому зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Туреччини" п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 , та досудової доповіді, останній проживає у АДРЕСА_1 , разом із матір`ю та двома братами, по місцю проживання та навчання характеризується позитивно, у лікарів психіатра та нарколога на обліку не знаходиться, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

В судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про застосування відносно неповнолітнього обвинуваченого на підставі ст. 105 КК України примусових заходів виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд матері строком на 1 рік.

Інші учасники судового провадження у судовому засіданні проти задоволення такого клопотання не заперечили.

Проаналізувавши заявлене клопотання прокурора та, заслухавши думку учасників судового провадження з приводу такого, суд дійшов до наступного висновку.

Так, виходячи із змісту ч. 1 ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього один чи декілька примусових заходів виховного характеру, визначених частиною 2 статті 105 КК України, серед яких пунктом 3 визначено передачу неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють.

Відповідно до п. 7 Постанови пленуму Верховного Суду України N 2 від 15.05.2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру, Передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч. 2 ст. 105 КК ( 2341-14 ), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Особами, які заміняють батьків, є, зокрема, усиновителі, опікуни і піклувальники. Питання про передачу неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, суд повинен вирішувати з урахуванням даних, що їх характеризують.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 КК суд у кожному випадку встановлює конкретний строк, протягом якого органи, що здійснюють контроль та нагляд за поведінкою неповнолітнього, повинні пред`являти особливі вимоги щодо неї, а неповнолітній зобов`язаний їх дотримувати.

При вирішенні питання щодо звільнення від покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 , суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, який відноситься до злочину середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який по місцю проживання та навчання характеризується позитивно, вперше притягується до кримінальної відповідальності, його щире каяття, те, що він навчається, має постійне місце проживання, його бездоганну поведінку після вчинення злочину, а також фактичні обставини справи та позитивну характеристику його матері.

Відтак, суд приходить до висновку, що обвинувачений на час ухвалення вироку не потребує призначення покарання, а тому вважає за можливе на підставі ст. 105 КК України звільнити його від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру, а саме, передати неповнолітнього ОСОБА_3 під нагляд матері строком на 1 рік.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, залишити у законному володінні потерпілого.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не обирався.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.105 КК України,ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 105 КК України, звільнити неповнолітнього ОСОБА_3 від покарання, без визначення його виду, із застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері ОСОБА_6 строком на 01 (один) рік .

Речовий доказ мобільний телефон марки «Bravis A 503 joi» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , залишити у його законному володінні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено сторонами до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1