Справа № 754/3284/19 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2313/2019 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія ч. 3 ст. 191 КК України

У Х В А Л А
іменем України

16 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі

суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря: ОСОБА_5 ,
за участю прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченої: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали кримінального провадження № 0010435 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 03.06.2019 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Києва, громадянку України, зареєстровану та проживаючу в АДРЕСА_1 , раніше не судиму, -

визнано винуватою за ч. 1 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України та призначено покарання: за ч. 1 ст. 191 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських функцій на 1 (один) рік; за ч. 3 ст. 191 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських функцій на 1 (один) рік 3 (три) місяці. Напідставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських функцій на 1 (один) рік 3 (три) місяці.На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування основного покарання з випробуваннямта встановлено іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік. Відповідно до ст. 76 КК України покладено обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Цим же вироком вирішено питання про речові докази.

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до вироку суду, 06.12.2018 рокуприблизно о 19 годині 23 хвилин ОСОБА_7 , будучи призначеною на посаду продавця непродовольчих товарів магазину «Reserved», який належить Дочірньому підприємству «ЛПП Україна» Акціонерного товариства «ЛПП», будучи матеріально відповідальною особою, знаходячись на своєму робочому місці на касі магазину торгівельної марки «Reserved» ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП», в ТРЦ «Проспект» по вул. Г.Хоткевича, 1-В в м. Києві, в ході виконання своїх посадових обов`язків, діючи умисно, з корисливих мотивів, прийняла від добросовісного покупця, який купував куртку жіночу, що належить ДП «ЛПП УКРАЇНА» АТ «ЛПП», грошові кошти в розмірі 1999 грн., що складають вартість вказаного товару, однак транзакцію щодо даної покупки через касовий апарат не здійснила, таким чином приховала її, вказані грошові кошти до каси не поклала, та в подальшому забрала їх собі, тим самим привласнивши грошові кошти та спричинивши ДП «ЛПП УКРАЇНА» АТ «ЛПП» майнову шкоду в розмірі 1 999 грн.

Крім того, 07.12.2018 рокуприблизно о 13 годині 33 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись на своєму робочому місці, на касі магазину торгівельної марки «Reserved» ДП «ЛПП УКРАЇНА» АТ «ЛПП» в ТРЦ «Проспект», по вул. Гната Хоткевича, 1-В в м. Києві, обіймаючи посаду продавця непродовольчих товарів, будучи матеріально відповідальною особою, в ході виконання своїх посадових обов`язків, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно прийняла від добросовісного покупця, який купував светр чоловічий, вартістю 1 199 грн., та куртку чоловічу, вартістю 1 999 грн., що належать ДП «ЛПП УКРАЇНА» АТ «ЛПП», грошові кошти в розмірі 3198 грн., що складають загальну вартість вказаного товару, однак транзакцію щодо даної покупки через касовий апарат не здійснила, таким чином приховала її, вказані грошові кошти до каси не поклала, та в подальшому забрала їх собі, тим самим повторно привласнивши грошові кошти та спричинивши ДП «ЛПП УКРАЇНА» АТ «ЛПП» майнову шкоду в розмірі 3 198 грн.

Крім того, 08.12.2018 року приблизно о 12 годині 17 хвилин та о 16 годині 10 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись на своєму робочому місці, на касі магазину торгівельної марки «Reserved» ДП «ЛПП УКРАЇНА» АТ «ЛПП» в ТРЦ «Проспект», по вул. Гната Хоткевича, 1-В в м. Києві, обіймаючи посаду продавця непродовольчих товарів, будучи матеріально відповідальною особою, в ході виконання своїх посадових обов`язків, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно прийняла від добросовісного покупця, який купував куртку чоловічу вартістю 1 799 грн., та куртку чоловічу, вартістю 2 999 грн., та від добросовісного покупця, який купував светр чоловічий, вартістю 1 199 грн., які належать ДП «ЛПП УКРАЇНА» АТ «ЛПП», грошові кошти в розмірі 4 798 грн. та 1 199 грн. що складають загальну вартість вказаних товарів, однак транзакції щодо даних покупок через касовий апарат не здійснила, таким чином приховала їх, вказані грошові кошти до каси не поклала, та в подальшому забрала їх собі, тим самим повторно привласнивши грошові кошти та спричинивши ДП «ЛПП УКРАЇНА» АТ «ЛПП» майнову шкоду в розмірі 4 798 грн. та 1 199 грн.

Крім того, 14.12.2018 рокуприблизно о 12 годині 27 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись на своєму робочому місці, на касі магазину торгівельної марки «Reserved» ДП «ЛПП УКРАЇНА» АТ «ЛПП» в ТРЦ «Проспект», по вул. Гната Хоткевича, 1-В в м. Києві, обіймаючи посаду продавця непродовольчих товарів, будучи матеріально відповідальною особою, в ході виконання своїх посадових обов`язків, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно прийняла від добросовісного покупця, який купував куртку чоловічу, вартістю 1 799 грн., та светр жіночий, вартістю 699 грн., які належить ДП «ЛПП УКРАЇНА» АТ «ЛПП», грошові кошти в розмірі 2 498 грн., що складають загальну вартість вказаного товару, однак транзакцію щодо даної покупки через касовий апарат не здійснила, таким чином приховала її, вказані грошові кошти до каси не поклала, та в подальшому забрала їх собі, тим самим повторно привласнивши грошові кошти та спричинивши ДП «ЛПП УКРАЇНА» АТ «ЛПП» майнову шкоду в розмірі 2 498 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення і правильність правової кваліфікації дій обвинуваченої, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винною за ч. 1 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України та призначити покарання: за ч. 1 ст. 191 КК України у виді 1 року позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обігом товарно-матеріальних цінностей на 1 рік; за ч. 3 ст. 191 КК України у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обігом товарно-матеріальних цінностей на 1 рік 3 місяці; на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обігом товарно-матеріальних цінностей на 1 рік 3 місяці. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік із покладенням обов`язків, згідно вимог ст. 76 КК України. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність через незастосуванням закону, який підлягав застосуванню. Так, на думку прокурора, судом першої інстанції в оскаржуваному вироку неправильно було зазначено вид додаткового покарання. Так, під час вчинення інкримінованих їй злочинів, відповідно до матеріалів кримінального провадження, обвинувачена, будучи службовою особою, виконувала функції, пов`язані з обігом товарно-матеріальних цінностей. Разом з тим, прокурор вказує, що суд першої інстанції, всупереч вимогам ст. ст. 18, 55, 191 КК України, призначив обвинуваченій додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських функцій, які обвинувачена на момент вчинення кримінального правопорушення, не виконувала. Тобто, на думку прокурора, суд першої інстанції, при призначенні додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади чи займатись певною діяльність, мав конкретно зазначити вид такої діяльності, а саме заборону займатися діяльністю, пов`язаною з обігом товарно-матеріальних цінностей.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, постановивши новий вирок; обвинувачену, яка проти задоволення апеляційної скарги не заперечувала; вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку кримінальнихправопорушеньвідповідає фактичним обставинам кримінального провадження і є обґрунтованим.

Суд правильно кваліфікував дії обвинуваченої за ч. ч. 1, 3 ст. 191 КК України.

Відповідно до ст. 349 КПК України суд, оскільки проти цього не заперечували учасники судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, а тому колегія суддів не проводить детальний їх аналіз та, відповідно до ст. 404 КПК України, перевіряє вирок суду лише в межах апеляційної скарги.

У ст. 420 КПК України зазначено в яких випадках суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок.

В апеляційній скарзі прокурор посилається на порушення судом п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що не є підставою для ухвалення вироку.

Разом з тим, заслуговують на увагу посилання прокурора на необхідність конкретизувати посади, право обіймати які позбавляється засуджена особа, або вид діяльності, права займатися якою вона позбавляється.

Частиною 2 статті 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Частиною 1 статті 55 КК України передбачено, що позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю може бути призначене як основне покарання на строк від двох до п`яти років або як додаткове покарання на строк від одного до трьох років.

Відповідно до роз`яснень, викладених у абзацах 1, 4 пункту 17 Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю застосовується як додаткове покарання лише в тих випадках, коли вчинення злочину було безпосередньо пов`язане із посадою, яку обіймала особа або з діяльністю, якою займалася. Якщо додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то воно застосовується лише до тих осіб, які обіймали посади чи займалися певною діяльністю, з якими було пов`язано вчинення злочину.

Санкція ч. 3 ст. 191 КК України як додатковий вид покарання передбачає позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Разом з тим, покарання, передбачене у ст. 55 КК України, полягає в позбавленні обвинуваченого його суб`єктивного права на посаду, яку він обіймав, або на службову, професійну чи іншу спеціальну діяльність, якою він займався під час вчинення злочину, а також у тимчасовому обмеженні його правоздатності можливості обіймати певні посади або займатися певною діяльністю протягом строку, встановленого вироком суду.

Позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю може бути призначене лише у тих випадках, коли вчинення злочину було пов`язане зі службовим становищем обвинуваченого або із зайняттям ним певною діяльністю. Призначаючи це покарання, суд має чітко вказати у вироку ті конкретні посади, право обіймати які позбавляється обвинувачений, або конкретний вид діяльності, права займатися якою він позбавляється.

Разом з тим, у оскаржуваному вироку вказаних вимог дотримано не було.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, на час вчинення інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, вона, згідно Наказу №3181/к від 18.09.2018 року Дочірнього підприємства «ЛПП Україна» Акціонерного товариства «ЛПП», працювала на посаді продавця непродовольчих товарів магазину торгівельної марки «Reserved». Вказані обставини встановлені в обвинувальному акті у кримінальному провадженні №0010435 та визнавалися всіма учасниками провадження.

Згідно посадової інструкції на ОСОБА_7 , серед інших, покладені обов`язки з обслуговування покупців товарів в торгівельних залах магазину; забезпечення правильності розрахунків з покупцями, в разі необхідності, на касовому апараті за касира у відповідності до діючого законодавства; здійснення операцій по прийняттю, обліку, видачі та збереженню грошей; передачі грошей на збереження відповідно до прийнятих норм; підписання касових документів у магазині як касира та здійснення розрахунків у відповідності до діючого законодавства.

Таким чином, посада ОСОБА_7 була пов`язана із збереженням переданих їй матеріальних цінностей, а тому колегія суддів приходить до висновку, що для досягнення мети покарання та враховуючи особливості вказаного кримінального провадження, доцільним буде призначити обвинуваченій додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади чи займатися діяльністю, пов`язаною із обігом товарно-матеріальних цінностей на певний строк, оскільки вчинені ОСОБА_7 злочини безпосередньо пов`язані із здійснюваною нею діяльністю на момент вчинення злочину, об`єктом якого були товарно-матеріальні цінності.

Враховуючи наведене апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, а вирок суду зміні в частині призначеного обвинуваченій додаткового покарання.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 419КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 03.06.2019 року в частині призначеного ОСОБА_7 додаткового покарання змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженою за ч. 1 ст. 191 КК України до покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обігом товарно-матеріальних цінностей на 1 (один) рік; за ч. 3 ст. 191 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обігом товарно-матеріальних цінностей на 1 (один) рік 3 (три) місяці.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно вважати засудженою ОСОБА_7 до 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обігом товарно-матеріальних цінностей на 1 (один) рік 3 (три) місяці.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, визначених судом першої інстанції.
В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

С У Д Д І :

___________________ ___________________ ___________________

ОСОБА_2 ОСОБА_9 ОСОБА_4