1Справа № 335/8311/19 1-кс/335/5156/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, не маючого на утримані малолітніх дітей, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
ВСТАНОВИВ:
Свої вимоги аргументує тим, що 20.07.2019 року, приблизно о 14 год. 00 хв., ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись в приміщені салону, розташованого по вул. Незалежної України, 42-а в м. Запоріжжі, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, через відчинені двері, під виглядом клієнта, проник до підсобного приміщення, звідки з сумки таємно викрав грошові кошти у розмірі 6 000 гривень, після чого, зник з місця скоєння злочину.
Таким чином, ОСОБА_5 спричинив матеріальний збиток потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 6 000 гривень 00 копійок, тим самим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст 185 КК України.
25.07.2019 року слідчим за погодженням із прокурором ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Під час проведення досудового слідства, було вивчено особу ОСОБА_5 та встановлено, що останній неодноразово (5 разів) притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів. Більшість кримінальних правопорушень, вчинених ОСОБА_5 , є корисливими злочинами.
Крім того, 12.06.2019 року до підозрюваного ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. 13.06.2019 року після внесення застави з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» ОСОБА_5 був звільнений з під варти.
На теперішній час ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, не має офіційного джерела доходу.
Викладене свідчить на думку слідчого про те, що ОСОБА_5 , на шлях виправлення та перевиховання не став. На думку слідчого, повністю обґрунтованим та реальним є ризик того, що знаходячись на свободі, ОСОБА_5 , буде продовжувати вчиняти умисні злочини, а жоден з більш м`яких запобіжний заходів не зможе запобігти цьому.
Крім того, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, вчиненому під час іспитового строку, що унеможливлює звільнення його від відбування покарання в порядку ст. 75 КК України, що на думку сторони обвинувачення створює ризик того, що підозрюваний зможе ухилитися від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Досудовим розслідуванням також встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до п`яти років. Орган досудового розслідування приходить до висновку що ОСОБА_5 усвідомлюючи, що буде нести кримінальну відповідальність, та покарання у вигляді позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, що є ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, ОСОБА_5 обізнаний про місце роботи потерпілого та з метою ухилитись від кримінальної відповідальності може шляхом залякувань або вмовлянь незаконно впливати на нього, що є ризиком, передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КК України.
Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 не працевлаштований, систематично вчиняє корисливі злочини, що дає підстави вважати слідству, що скоєння крадіжок є єдиним його джерелом прибутку. Данні обставини вказують, на те, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, що є ризиком, передбаченим п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, таких як особисте зобов`язання, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 176 КПК України, свідчить тяжкість вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення.
Неможливість обрання до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 176 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 не має стійких соціальних зв`язків, які би заслуговували довіру, та поручились за виконання ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків. Окрім того, на теперішній час, звернень з клопотаннями до слідчого судді про особисту поруку не надходило.
Про неможливість обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді застави свідчить те, що підозрюваний не працевлаштований, не має джерела доходу, та обґрунтовано підозрюється у вчиненні корисливого злочину.
Обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який передбачений п. 4 ч. 1 ст. 176 КПК України не забезпечить в повній мірі виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, оскільки ОСОБА_5 порушив покладені раніше на нього судом обов`язки. Залишаючись на волі ОСОБА_5 з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового слідства або суду, тим самим порушивши вказаний запобіжний захід.
Таким чином, на думку органа досудового розслідування, жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам, тому орган досудового слідства вважає, що систематичне скоєння ОСОБА_5 злочинів на протязі тривалого часу, ігнорування ним норм моралі складених в суспільстві, відсутність бажання до виправлення та залишення злочинного шляху надають останньому характер суспільно небезпечної особи.
У зв`язку з цим, з метою захистити громадян і суспільство від злочинних посягань, та з метою присікти злочинну діяльність ОСОБА_5 слідство приходить до висновку, про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому слідчий на задоволенні клопотання наполягає.
В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити.
Підозрюваний в судовому засіданні заперечує проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і просить застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Вивчивши матеріали додані до клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , вислухавши сторони кримінального провадження, вважаю за необхідне дане клопотання задовольнити з огляду на наступне.
Як випливає з повідомлення про підозру, старшим слідчим Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 , 25.07.2019 року повідомлено ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжки), вчиненої повторно.
Отже, строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні не перевищує 60 днів.
Викладені в клопотанні слідчого обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_5 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України підтверджуються наданими матеріалами кримінального провадження, зокрема: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 20.09.2018 року; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_6 від 21.07.2019 року, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 25.07.2019 року, протоколом огляду відео запису від 25.07.2019 року та іншими матеріалами в їх сукупності.
Оцінивши надані стороною обвинувачення сукупність доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення надано достатньо доказів, які дають підстави слідчому судді прийти до висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
При цьому, слідчий суддя враховує, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
З цього приводу слідчий суддя приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якого факти, які викликають підозру не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
Як передбачено ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 177 КПК України передбачено, що, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для справи; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Згідно п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути позбавлений свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Вирішуючи питання щодо обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходить не лише з вимог чинного кримінально-процесуального законодавства України, а й правових позицій Європейського суду з прав людини.
Окрім того, взято до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 року у справі «Воляник проти України», в якому зазначено, що допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину.
Крім цього, судом враховано, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ від 06.04.2000 року у справі «Лабіта проти Італії») та обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні у вчиненні якого він обвинувачується, відсутність міцність соціальних зв`язків та існування ризиків кримінального провадження.
Під час розгляду клопотання, встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочину середньої тяжкості, за який передбачено покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.
Слідчий суддя враховує суспільну небезпеку інкримінованого ОСОБА_5 злочину, усвідомлення його підозрюваним.
Перевіркою доводів клопотання слідчого про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України встановлено, що доводи є обґрунтованими, оскільки заявлені в клопотанні ризики на даний час існують.
Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, вчиненому під час іспитового строку, що унеможливлює звільнення його від відбування покарання в порядку ст. 75 КК України, а тому усвідомлюючи про наявність покарання у вигляді позбавлення волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, що є ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, ОСОБА_5 обізнаний про місце роботи потерпілого, а тому з метою ухилення від кримінальної відповідальності існує ймовірність того, що він, шляхом залякувань або вмовлянь може незаконно впливати на нього, що є ризиком, передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КК України.
Окрім того, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 не працевлаштований, систематично вчиняє корисливі злочини, а тому ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, що дає достатні підставі вважати про існування ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Підсумовуючи викладене, приймаючи до уваги обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, наявність ризиків вчинення підозрюваним дій, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, а також враховуючи обставини, визначені статтею 178 КПК України (тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винним в інкримінованому злочині, наявність судимостей, вчинення злочину під час знаходження на іспитовому строці, наявність не розглянутого кримінального провадження щодо ОСОБА_5 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, яке перебуває на розгляді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, наявність постійного місця проживання, відсутність на день розгляду клопотання слідчого документів, які би підтверджували наявність у підозрюваного стійких соціальних зв`язків, його стан здоров`я, який не виключає тримання під вартою, інвалідом не являється, не є особою похилого віку, розмір спричиненої майнової шкоди), слідчий суддя вважає, що необхідним і достатнім для досягнення дієвості кримінального провадження та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, є застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
На думку слідчого судді, тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистою свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Будь-яких даних про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування відносно підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання підвартою в судовому засіданні не встановлено.
Прокурором в судовому засіданні доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що підозрюваному ОСОБА_5 слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 59 днів, в межах строку досудового розслідування.
Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.
Згідно вимог ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної у вчиненні злочину середньої тяжкості встановлюється розмір застави від одного до двадцяти розмірів мінімальної заробітної плати.
У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів мінімальної заробітної плати.
Враховуючи особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, у завданні якої він підозрюється, з урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу ОСОБА_5 відповідно до вимог ч. 5 ст. 182 КПК України у виді восьми розмірів мінімальної заробітної плати, тобто в самому мінімальному розмірі, оскільки внесення застави саме в такому розмірі, на думку слідчого судді, зможе гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та зумовити його належну процесуальну поведінку.
Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний або заставодавець мають право у будь - який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Окрім цього, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до норм ч. 3 ст. 183 КПК України, у разі внесення застави покласти на підозрюваного певні обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України, підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.
За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість вимог клопотання, з огляду на що клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 184, 192 194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого слідчого відділення Вознесенівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_4 - задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 59 днів, в межах строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України, строком до 25 вересня 2019 року, який обчислювати з 29 липня 2019 року з утриманням у Запорізькому слідчому ізоляторі № 10.
Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:
- прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження;
- не відлучатися з м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування з потерпілою, експертом чи свідком у кримінальному провадженню;
- носити електронний засіб контролю.
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити на строк до двох місяців з моменту звільнення з-під варти.
Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з-під варти.
Роз`яснити ОСОБА_5 чи іншому заставодавцю відмінному від підозрюваного, обов`язки, що покладаються у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави та наслідки його невиконання.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваного вважається таким до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Визначити строк дії ухвали до 25 вересня 2019року включно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали, яка підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 29 липня 2019 року.

Повний текст ухвали буде складено 02 серпня 2019 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1