Провадження №: 1-кп/752/918/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.09.2019 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,
малолітньої ОСОБА_4 ,
законного представника малолітньої ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
психолога ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадженням № 0010159, яке надійшло з клопотанням про застосування примусових заходів виховного характеру щодо малолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, учениці спеціальної-школи інтернату № 7, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , яка вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Як зазначено в клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що 05.11.2018 року, приблизно о 15:30 год. малолітня ОСОБА_4 , перебувала в приміщенні гіпермаркету «Фозі», що на вул. Академіка Заболотного, 37 в м. Києві, де у неї виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи злочиний умисел, діючи таємно, умисно, протиправно, з корисливих мотивів, малолітня ОСОБА_4 , користуючись тим, що за нею ніхто не спостерігає, взяла 7 іграшок «Pikmi Pops Single S1 75150» та одну шоколадку «Рошен», а всього товару загальною вартістю 1451 грн. 69 коп., який заховала в наплічну сумку та направилася до виходу.

Пройшовши касову зону, за товар не оплатила, однак не довела свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, до кінця, оскільки була затримана працівниками охорони.

На час вчинення суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України, замах на таємне викрадення чужого майна, малолітній ОСОБА_4 виповнилося 11 років, тому, відповідно до вимог ст. 22 КК України, вона не досягла віку кримінальної відповідальності за вчинення вищевказаного правопорушення.

Вина малолітньої ОСОБА_4 , як зазначено в клопотанні, у вчиненні суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки ч.2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України, доводиться показами свідків.

За результатами судового розгляду клопотання, суд прийшов до висновку про необхідність прийняття рішення про відмову в застосуванні примусових заходів виховного характеру щодо малолітньої ОСОБА_4 та закриття кримінального провадження, оскільки, як вважає суд, прокурор не довів факт вчинення суспільно небезпечного діяння неповнолітнім.

До такого висновку суд прийшов з наступних підстав.

Так, в обґрунтування того, що малолітня вчинила суспільно-небезпечне діяння прокурор в розпорядження суду надала протокол огляду місця події, складений 05.11.2018 року в період з 17.35 до 18.00 годин, де зазначено, що в кімнаті охорони гіпермаркету «Фозі», знаходиться ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На запитання чи має вона неоплачений товар, остання надала позитивну відповідь та добровільно дістала з рюкзака 7 іграшок та шоколадку «Рошен» та повідомила, що зазначений товар вона мала на меті викрасти, однак була затримана працівниками охорони.

В той же час, зазначені обставини, відображені в протоколі огляду, не узгоджуються з свідченнями свідків, представлених стороною обвинувачення, поясненнями малолітньої, її законного представника та в своїй сукупності свідчать про отримання доказів внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, про які зазначено в ст. 87 КПК України.

Так, свідок ОСОБА_9 , суду повідомив, що ОСОБА_4 була затримана ОСОБА_10 за межами касової зони і у неї було в рюкзаку виявлено іграшки та шоколад, який намагалася викрасти. Рюкзак відкривав ОСОБА_10 і дитина діставала іграшки. Стояла біля кас, а поряд рюкзак і іграшки. Пізніше ОСОБА_11 завів дитину в кімнату охорони.

Свідок ОСОБА_10 відмітив, що біля кас відкривали рюкзак малолітньої і вона діставала іграшки, а пізніше запропонував та провів дитину в кімнату для «досмотра», де вона виклала сама іграшки на стіл, ще до приїзду поліції та мами. Коли приїхала поліція, іграшки та шоколад уже були на столі. Коли приїхала мама, то вона відмовилася платити за товар, тому викликали поліцію. Дитина перебувала в кімнаті біля 20-30 хвилин. Дитину не затримував, а зупинив. Не мав повноважень утримувати неповнолітню в окремій кімнаті, також на свій розсуд ставив вимогу матері забрати товар та його оплатити, а не залишити товар.

Свідок ОСОБА_12 повідомив, що коли зайшов в кімнату охорони, там була дівчинка, яка зараз в залі. Плакала, на столі були іграшки та шоколад. Коли приїхала мама, сказала викликати поліцію, що і зробили. В кімнату можуть доставляти лише за згодою особи, доглядати речі охорона також немає права.

Тобто, по суті аналіз показань свідків, дає підстави прийти до висновку, що в протоколі огляду місця події невірно та недостовірно відображені реальні обставини, в частині того, що малолітня сама діставала речі з рюкзака.

Більше того, малолітня ОСОБА_4 суду відмітила, що один з чоловіків в кімнаті, куди її завели, діставав іграшки з її сумки, тобто, як вважає суд, по суті проводив обшук особи та її речей.

Законний представник малолітньої також відмітила, що коли вона приїхала, її поставили вимогу оплатити товар. А оскільки вона не мала коштів, то дитину майже 2 години не відпускали з кімнати де примусово утримували, і тоді вона вимушена була сама викликати поліцію.

Стороною обвинувачення твердження малолітньої та законного представника по суті нічим не спростовуються.

Слід також відмітити, що по суті вищевказаний протокол огляду місця події крім відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, містить свідчення малолітньої особи, однак без участі законного представника, що згідно вимог ст. 226 КПК України, є обов`язковим. До протоколу огляду місця події прокурор також долучила фотографії, однак, що це за фото, чи є вони взагалі додатком до протоколу і в який спосіб отримані, є незрозумілим.

Аналізуючи показання свідків та протокол огляду місця події, які є протирічливими та не узгоджуються між собою, суд прийшов до висновку що по суті працівниками охорони магазину було проведено затримання малолітньої особи та її обшук, однак необхідні процесуальні документи з цього приводу, зокрема протокол затримання та обшуку, в порушення вимог ст.ст. 207-210 КПК України, уповноваженими особами, не складалися взагалі. Про те, що мало місце саме затримання малолітньої, також відображено у самому клопотанні.

Крім того, обшук малолітньої особи, який був оформлений під протокол огляду місця події, без складання протоколу про затримання, був проведений без ухвали суду у відсутності батьків малолітньої особи та адвоката, який був залучений лише 27.11.2018 року, як видно з реєстру матеріалів досудового розслідування.

Більше того, суд вважає також за необхідне відмітити, що в клопотанні також зазначено, що відсутні обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченої, однак ОСОБА_4 , не є суб`єктом кримінального правопорушення, а тому не може бути обвинуваченою.
Зважаючи на вищезазначені обставини, суд, враховуючи також твердження адвоката про порушення права на захист малолітньої, керуючись вимогами ст. 87 КПК України, прийшов до висновку, що при проведенні досудового розслідування щодо малолітньої ОСОБА_4 , мало місце істотне порушення прав людини і основоположних свобод, зокрема порушення права особи на захист та здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу, а тому докази отримані у такий спосіб, є недопустимими.

Як вважає суд, лише на одних свідченнях малолітньої, без наявності інших належних та допустимих доказів, суд позбавлений можливості встановити чи мало місце суспільно небезпечне діяння.

До показань свідків, явка яких була забезпечена прокурором, суд відносить критично, до уваги не бере та відкидає, оскільки по суті ними було проведено затримання особи та її обшук, що судом визнано як порушення прав людини.

З огляду на викладене, слід відмовити в застосуванні примусових заходів виховного характеру щодо ОСОБА_4 , а кримінальне провадження закрити.

Керуючись ст. 17, 498- 502 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в застосуванні примусових заходів виховного характеру щодо малолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки не доведено, що вона вчинила суспільно небезпечне діяння та кримінальне провадження закрити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1