ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1357/19 Справа № 208/5995/19 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
представника третьої особи,
щодо майна якої вирішується
питання про арешт ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 вересня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0001716,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у задоволенні клопотання слідчого СВ Кам`янського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погодженого прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001716 від 07.09.2019 року за ч. 1 ст. 358 КК України про накладення арешту на майно було відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано тим, що в ході судового розгляду, реєстрація даного кримінального провадження була проведена за ознаками ч. 1 ст. 358 КК України, при цьому підставою для зупинки, як відображено у матеріалах клопотання, є виявлення ознаки підроблення реєстраційного номеру на авто, а при реєстрації ЄРДР зазначено як підстава їх внесення візуальні ознаки підробки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а саме не читабельність «захисний мікрошрифт розмитий та не читається», що не узгоджується з приписами ст. 233 КПК України та ч. 5 ст. 237 КПК України, та не обґрунтовує необхідності огляду самого транспортного засобу з його вилученням.
Таким чином, складаючи протокол огляду місцевості, слідчим фактично здійснено проникнення до транспортного засобу та його огляд з його вилученням та вилученням реєстраційних документів на нього, але при цьому без складання протоколу про огляд іншого володіння особи, та без згоди на це володільця майна, без внесення даних до ЄРДР, без отримання ухвали слідчого судді.
Ухвалою слідчого судді від 10.09.2019 року у задоволенні клопотання слідчого в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001716 від 07.09.2019 за ч. 1 ст. 358 КК України, про визнання допустимим огляду місця відмовлено.
Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що об`єкти, заявлені у клопотанні про арешт майна, оглянуті та вилучені під час зазначеної процесуальної дії, дозвіл на яку не надано, а тому вилучене під час такого огляду майно не може мати доказового значення у кримінальному провадженні з огляду на очевидну недопустимість таких доказів в розумінні положень ст. 84 89 КПК України, та як такого, що виходить за межі доказування кримінального провадження ч. 1 ст. 358 КК України, що тягне за собою відмову у задоволенні клопотання слідчого.

Прокурор не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 13.09.2019 року про відмову у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно скасувати у зв`язку з порушенням вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу, наклавши арешт на майно, яке було вилучено 06.09.2019 року, а саме на автомобіль «Honda Civic» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_2 , з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування майном.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вилучений автомобіль «Honda Civic» д.н.з. НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу мають значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення.
Зазначає, що вилучений автомобіль «Honda Civic» д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, є речовими доказами та має доказове значення для встановлення фактичних обставин події кримінального правопорушення.
Вказує, що арешт майна в даному випадку необхідний для з`ясування істини у кримінальному провадженні, проведення судово-криміналістичної експертизи ідентифікації номерів транспортного засобу та судово-криміналістичної експертизи дослідження документів, а також з метою збереження речових доказів.
Метою застосування арешту відносно вищенаведеного майна є запобігання можливості його приховування, знищення, пошкодження, псування, перетворення чи відчуження, так як автомобіль, має ознаки речового доказу, має бути направлено для дослідження експертним шляхом та використано при проведенні слідчих дій, що є важливим для встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Повернення володільцю вищевказаного автомобіля та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу без його дослідження експертним шляхом чи проведення слідчих дій із використанням цього майна може мати наслідком його приховування, знищення, пошкодження псування, перетворення чи відчуження та у будь-якому випадку позбавить сторону обвинувачення можливості отримати інші докази, які б вказували на наявність чи відсутність у діях підозрюваних складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 КК України.
Крім того, зазначає, що його як прокурора у кримінальному провадженні суд не викликав в судове засідання, чим позбавив можливості надати копії витягів з ЦБД МТСБУ, відповідно до яких автомобіль HONDA CIVIC д.н. НОМЕР_1 одночасно зареєстрований в Одесі та Ізмаїлі, що вказує на те, що вказаний автомобіль є двійником.

На дану апеляційну скаргу від адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_9 надійшли заперечення в яких останній просить у задоволенні апеляційної скарги прокурора відмовити в повному обсязі. Вважає, що об`єкти, заявлені у клопотанні про арешт майна, оглянуті та вилучені під час зазначеної процесуальної дії, дозвіл на яку не надано, а тому вилучене під час такого огляду майно не може мати доказового значення у кримінальному провадженні з огляду на очевидну недопустимість таких доказів в розумінні положень ст. 84 89 КПК України, та як такого що виходить за межі доказування кримінального провадження ч. 1 ст. 358 КК України, що тягне за собою відмову у задоволенні клопотання слідчого.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думки учасників судового провадження, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально- протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З наданих матеріалів убачається, що кримінальне правопорушення, у зв`язку з розслідуванням якого слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, полягає у тому, що 06.09.2019 працівниками СРПП Кам`янського ВП було зупинено автомобіль «Honda Civic» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та під час перевірки документів було встановлено, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу має візуальні ознаки підробки.
У ході проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні у період часу з 10.55 год. до 11.20 год. 06.09.2019 року слідчим СВ Кам`янського ВП ОСОБА_10 проведено огляд місця пригоди, що мало місце на проїжджій частині вул. Широкій, в районі будинку № 11 в м. Кам`янське, в ході якого було оглянуто та вилучено автомобіль «Honda Civic» д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , та саме свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .
06.09.2019 року в ході огляду місця пригоди автомобіль «Honda Civic» д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував гр. ОСОБА_9 , було вилучено та поміщено на спеціальний майданчик для зберігання транспортних засобів Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою м. Кам`янське вул. Медична 15, а свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 до СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою м. Кам`янське пр. Аношкіна 7/42.
В силу вимог ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу, але слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого, в даному випадку необґрунтовано дійшов висновку про відмову у його задоволенні.
Колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку є необхідність в накладенні арешту на вищезазначене майно, оскільки є підстави обґрунтовано вважати, що воно відповідає вимогам ст. 98 КПК України щодо речового доказу, достатніх для вжиття на цьому етапі досудового розслідування заходів забезпечення кримінального провадження, а арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.
У зв`язку з тим, що вищезазначене майно має доказове значення для даного кримінального провадження, колегія суддів вважає за необхідне вимоги апеляційної скарги прокурора задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення в повному обсязі клопотання слідчого про арешт майна.
У випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.
Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 вересня 2019 року скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Кам`янського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001716 від 07.09.2019 року за ч. 1 ст. 358 КК України - задовольнити.
Накласти арешт на автомобіль «Honda Civic» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_2 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування даним майном до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні та/або скасування арешту.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3