Справа № 539/4674/18
Провадження № 1-кс/539/1693/2018
УХВАЛА
7 грудня 2018 року м. Лубни
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лубни Полтавської області, гр. України, українця, освіта середня, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,, -
З поданого клопотання та додатків до нього вбачається, що у період 24-26.11.2018 року, ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних стосунків, вчинив сварку з знайомим ОСОБА_7 під час якої у нього виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння останньому тяжких тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 діючи з прямим умислом, з метою заподіяння ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись у кухні приватного будинку АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_8 , завдав ОСОБА_7 не менше 10 ударів, руками зжатими у кулаки по голові та тулубу, чим спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження, внаслідок яких останній помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Причиною смерті ОСОБА_7 згідно лікарського свідоцтва про смерть №319 від 07.12.2018 стало: крововилив під оболонки та в речовину головного мозку, закрита черепно-мозкова травма.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється в тому, що своїми умисними діями, які виразились у заподіянні умисних тяжких тілесних ушкоджень, тобто умисних тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_7 , тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України.
Вина підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушенні, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме:
-Оглядом місця події, а саме будинку АДРЕСА_3 від 06.12.2018;
-Оглядом місця події, а саме будинку АДРЕСА_2 від 06.12.2018;
-протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 06.12.2018;
-протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 06.12.2018;
-протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 06.12.2018;
-протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 06.12.2018;
-іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
Доводячи необхідність у обранні підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою стороною обвинувачення вказано на те, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України і з метою забезпечення належної процесуальної поведінки останнього, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення, ОСОБА_5 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Підставою застосування підозрюваному ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та вищеперелічені ризики.
Беручи до уваги, вищевикладене та враховуючи те, що ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, санкція за вчинення якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років позбавлення волі, офіційно не одружений, утриманців не має, ніде не працює, має слабкі соціальні зв`язки, слідчий прохає застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, вважають, що існують ризики, що вказана особа може ухилитися від слідства, впливати на свідків, матиме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Також при розгляді клопотання, прохають врахувати слабкі соціальні зв`язки та те, що підозрюваний ніде не працює.
Підозрюваний ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_6 прохають клопотання відхилити та застосувати більш м`який запобіжний захід. Оскільки ризики матеріалами клопотання не доведені, по матеріалам досудового розслідування існує багато питань.
Слідчий суддя заслухавши сторони, слідчого, розглянувши матеріали подання, прийшов до наступного висновку.
Постановою слідчого Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області від 07.12.2018 року склад злочину по вищевказаному кримінальному провадженні було перекваліфіковано на ч.2 ст.121 КК України.
07.12.2018 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
При розгляді клопотання суд звернувся до наступних норм законодавства.
Згідно ст.183 КПК України запобіжний захід - тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.
За частиною 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч.2 ст.176 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою даної статті, зокрема переховуватися від органів досудового розслідування та/ або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.
В ході розгляду даного клопотання слідчим суддею встановлено, що подані стороною обвинувачення докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України, але ризики, які було наведено слідчим є для суду не переконливими з огляду на нижчевказане.
Згідно зі ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Як ризики, передбачені ст.177 КПК України в клопотанні зазначені: існують ризики того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на свідків разом з тим, дані ризики не підтверджені відповідними матеріалами і прокурором не доведена наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, а також що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, пов`язаним із перешкоджання здійсненню кримінального провадження у будь- якій формі.
Згідно ст.29 Конституції України ніхто не може триматися під вартою інакше, як на підставах та в порядку, встановленому законом.
У ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» наголошується, що суди при розгляді справ застосовують Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Згідно ч.1 ст.5 Конвенції «Про захист прав людини в основоположних свобод» нікого не може бути позбавлено свободи крім випадків і процедури встановленої законом.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 слідчий суддя враховує вимоги ст.ст.176-178 КПК України, а також п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, національні суди повинні з`ясувати, чи є тримання особи під вартою до судового розгляду справи єдиним запобіжним заходом, який забезпечив би належну процесуальну поведінку особи та виконання нею процесуальних обов`язків, а також можливість обмежитися в даному випадку застосування менш сурового (альтернативного) запобіжного заходу: «Клішин проти України» від 23.02.2012 року «Підстави для тримання під вартою мають бути підтверджені фактами. Небажання особи зізнатися чи дати «потрібні показання» не можуть бути підставами для взяття під варту».
Слідчий суддя звертає увагу на те, що сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення ЄСПЛ у справі «Ніколова проти Болгарії»). Слідчий суддя під час розгляду даного клопотання також враховує положення, викладені у рішенні ЄСПЛ по справі «Ноймайстер проти Австрії», відповідно до якого позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.
Також, встановлюючи та аналізуючи наявність поданих доказів про обставини, які передбачені п.2 та 3 ч.1 ст.194 КПК України (щодо ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів), слідчий суддя приходить до висновку, що при розгляді даного клопотання обставини, передбачені п.2 та 3 ч.1 ст.194 КПК України є частково доведеними.
Так, у суді не є доведеним, що ОСОБА_5 може переховуватись від слідства та суду, впливати на свідків, які ще не допитані. За матеріалами клопотання, суду надано характеристику на підозрюваного, як особу із задовільною поведінкою. У вчиненні крадіжок не помічений. Скарг від сусідів до сільської ради не надходило. По місцю проживання характеризується позитивно. Інформації про наявність судимостей, матеріали клопотання не містять. До клопотання не надано негативних даних, які характеризують підозрюваного.
Під час розгляду клопотання суд переконався, що підозрюваний ОСОБА_5 проживає у селі Червоні Пологи Лубенського району Полтавської області разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_9 та неповнолітніми дітьми ( 2006 та 2012 року народження). Співмешканка періодично вживає алкоголь, що не являється позитивним у вихованні дітей. У таких випадках, саме підорюваний здійснює догляд за дітьми. Під час розгляду клопотання підозрюваний розповів про обставини вчинення кримінального правопорушення та вказав, що наніс потерпілому ОСОБА_7 декілька ударів по обличчю. За даними лікарського свідоцтва № 319 від 07.12.2018 року про смерть ОСОБА_7 вказано, що смерть потерпілого настала ІНФОРМАЦІЯ_3 від крововиливів під оболонки та речовину головного мозку та від закритої черепно-мозкової травми. За даними показів свідків, яких було допитано 07.12.2018 року вони вказують різну дату, коли підозрюваний мав конфлікт у будинку ОСОБА_8 ( це близько двох тижнів тому, 23.11.2018 року, 28.11.2018 року та близько одного тижня тому). Таким чином, на момент розгляду клопотання суду не надано точної інформації про дату смерті потерпілого ОСОБА_7 , що є необхідним для встановлення об`єктивних даних про події, які пов`язані зі смертю потерпілого. Окрім того, слідчий суддя наголошує, що у суді не доведено, що ОСОБА_5 має слабкі соціальні зв`язки, оскільки він проживає у населеному пункті де мешкає приблизно 33 особи, через відсутність роботи не може працевлаштуватись на роботу. Не належна поведінка співмешканки ( щодо вживання нею алкоголю) покладає саме на підозрюваного обов`язок щодо догляду за малолітніми дітьми. Матеріалами клопотання також не доведено, що підозрюваний зловживає алкоголем, він навпаки з осудом відноситься до таких осіб.
Слідчим при направленні клопотання про застосування самого тяжкого запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 поверхово зібрані докази по справі та характеризуючі дані на підозрюваного. Сама тяжкість вчиненого злочину не може слугувати підставою для обрання самого суворого запобіжного заходу.
З огляду на вищенаведене, враховуючи всі сукупності даних про особу підозрюваного, який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, з метою запобігання перешкоджанню здійсненню кримінального провадження, суд приходить до висновку, про можливість застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки саме такий запобіжний захід є доцільним та відповідає нормі ст. 181 КПК України, якою визначено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.26, 176-178, 181, 183, 194, 196, 197, 202, 205, 208, 309 , 395 КПК України,
У задоволенні клопотання слідчого СВ Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 -запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання, а саме: АДРЕСА_1 строком на 60 (шістдесят) діб, а саме: по 06 лютого 2019 року 20-00 год. включно.
Строк домашнього арешту обчислювати з моменту винесення ухвали суду.
Домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло у будь-який період доби.
Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.
Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право зявлятися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, повязаних із виконанням покладених на неї зобовязань, використовувати електронні засоби контролю.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1