ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1352/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2018 р. смт. Петриківка
Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі слідчого судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянув в відкритому судовому засіданні, в залі суду, скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження № 0000982 від 26 жовтня 2013 року, за участі скаржника ОСОБА_3 , його адвоката ОСОБА_4 та прокурора ОСОБА_5 , суд -
В С Т А Н О В И В:
В поданій до суду скарзі адвокат ОСОБА_4 діючи в інтересах потерпілого ОСОБА_3 просить задовольнити його скаргу та скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження за № 0000982.
В обґрунтування даної скарги зазначено, що 02.09.2013 ОСОБА_6 в присутності ОСОБА_7 змушував ОСОБА_3 , написати розписку про передачу земельної ділянки. Після відмови ОСОБА_3 , ОСОБА_6 наніс йому декілька ударів руками в обличчя.
За вказаним фактом, слідчим відділом Петриківського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області було внесено відомості до ЄРДР за №0000982 за ч.1 ст.125 КК України, а 26.10.2013 винесено постанову про закриття кримінального провадження за заявою ОСОБА_3 щодо спричинення ОСОБА_6 останньому умисних легких тілесних ушкоджень.
Адвокат вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки:
-слідчий не мотивував з урахуванням яких досліджених доказів, їх змісту, ним зроблений висновок про відсутність в діях ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України;
-не надано належну оцінку висновку експерта N 93-Е від 03.09.2013 про наявність у ОСОБА_3 легких тілесних ушкоджень;
-не обґрунтовано, чому він не дослідив пояснення інших свідків на яких вказував потерпілий ОСОБА_3 ;
-слідчим не виконання усі вказівки прокурора у кримінальному провадженні;
-слідчим не були виконані усі необхідні слідчі та процесуальні дії: не проведено огляду місця події, не встановлено інших очевидців факту нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , не проведено слідчого експерименту за участю потерпілого, судового медичного експерта з метою встановлення та з`ясування механізму заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , не призначено та не проведено додаткової судово-медичної експертизи на вирішення якої необхідно було поставити питання: чи можливе заподіяння тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого ОСОБА_3 згідно висновку експерта від 03.09.2013, за обставин, вказаних ОСОБА_6 .?, не проведено окремого слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 , не запропоновано останньому відтворити механізм заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень за обставин, наведених ним під час допиту, не проведено одночасного (перехресного) допиту ОСОБА_3 та ОСОБА_6 з метою аналізу та безперервного порівняння (співставленні) показань для з`ясування причин розбіжностей у них та спрямування на перевірку отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, не зазначено кого саме було допитано в якості свідків та які вони дали свідчення, не встановлено інших свідків, які могли бачити факт спричинення тілесних ушкоджень.
Крім того слідчим вказано на відсутність складу злочину, в той час в мотивувальній частині постанови вказує на те, що йому не вдалось встановити, де саме ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, тобто вказує на відсутність події злочину.
В судовому засіданні ОСОБА_3 та його адвокат ОСОБА_4 подану до суду скаргу на постанову слідчого підтримали. Та з приводу посилання прокурора на пропуск строку для подання до суду скарги адвокат пояснив, що про лише 11.09.2018 отримавши відповідь від СВ Петриківського ВП на адвокатський запит, до якого долучено постанову про закриття кримінального провадження, було встановлено, що 26.10.2013 вказане провадження закрито.
Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечуючи проти скарги посилався на пропуск скаржником визначеного строку для оскарження до суду рішення слідчого про закриття провадження.
Заслухавши учасників судового засідання та дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000982, суд вважає скаргу адвоката ОСОБА_4 обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступного:
Стаття 2 КПК України визначає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
При цьому, згідно положень ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Підстави та порядок закриття кримінального провадження встановлені у ст. 284 КПК України.
Стаття ст. 110 КПК України визначає, що процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне. При цьому мотивувальна частина, постанови слідчого, прокурора повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що постановою слідчого СВ Петриківського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 26.10.2013 закрито кримінальне провадження за № 0000982 від 03.09.2013, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.
Приймаючи вказане рішення слідчий посилається на те, що в ході досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_3 в вересні 2013 за усною домовленістю з ОСОБА_6 зайняв в нього 30 тис. грн. з умовою, що в подальшому ОСОБА_3 самостійно оформи догорів оренди на землю, яка розташована в с. Чаплинка. Однак станом на 01.09.2013 ОСОБА_3 ніякого договору оренди на землю не оформив. І ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_8 приїхали додому до ОСОБА_3 і сказали, щоб той їхав разом з ними оформляти договір оренди у ПП «Саргона». По приїзду на місце зайшовши в кабінет до ОСОБА_9 , відбулася розмова про складання догорову оренди на землю. Після чого ОСОБА_3 прийшов до міліції і написав заяву про завдання йому тілесних ушкоджень.
Однак під час досудового слідства по даній заяві були допитані свідки, даної події, які пояснили, що дійсно ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_6 приїздили в «Саргону», але ніхто нікому тілесних ушкоджень не завдавав. Таким чином встановити де саме ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження неможливо. Оскільки і сам ОСОБА_6 пояснив, що він не наносив ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, а лише положив йому руку на задню частину шиї і при цьому сказав «щоб той не брехав».
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 даючи пояснення слідчому з приводу спричинення йому тілесних ушкоджень пояснив обставини та механізм їх утворення, очевидців даної події, зокрема: ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та працівника на ім`я ОСОБА_12 .
Не дивлячись на явну процесуальну необхідність, обумовлену завдання кримінального провадження та наявністю відповідної вказівки прокурора, з врахуванням вказаних пояснень потерпілого, наявного висновку судового експерта N 93-Е від 03.09.2013 за результатами якого в ОСОБА_3 виявлені легкі тілесні ушкодження, які могли утворитися від дії твердого тупого предмета чи об такий, в термін, на який вказує ОСОБА_3 , враховуючи покази допитаних ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 слідчим не проведено всіх необхідних слідчих дій для встановлення обставин отримання потерпілим тілесних ушкоджень.
Так слідчим взагалі не проведено огляду місця події; не встановлено всіх очевидців розслідуваних подій, хоча про їх існування вказано потерпілим; не перевірено слідчим шляхом покази потерпілого з приводу обставин отримання ним тілесних ушкоджень та не вчинено ряд інших необхідних слідчих дій.
Таким чином, суд приходить до висновку, що правоохоронними органами допущено неповноту досудового розслідування, оскільки залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для прийняття законного і обґрунтованого рішення. Тому доводи скарги про неповноту досудового розслідування та передчасність рішення про закриття кримінального провадження є обґрунтованими.
За правилами статті 303 та 304 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження протягом десяти днів з моменту прийняття рішення. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Процесуальні дії мають виконуватися у встановлені КПК України строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту (ст. 116 КПК України).
Матеріали кримінального провадження № 0000982 не містять жодних відомостей про отримання потерпілим постанови про закриття провадження, в розумінні належного вручення процесуального документу або ознайомлення з його змістом, викладеному в ст. 136 КПК України (розпис особи про отримання, в тому числі на поштовому повідомленні чи будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі такого документа або ознайомлення з його змістом).
В той час адвокатом ОСОБА_4 до скарги долучено відповідь СВ Петриківського ВП Новомосковського ВП ГУНП у Дніпропетровській області, датовану 11.09.2018, на адвокатський запит, додатком до якої є постанова про закриття кримінального провадження. Скарга адвоката на вказану постанову подана до поштового відділення 21.09.2018, про що свідчить відмітка на поштовому конверті.
Таким чином, твердження прокурора про пропуск скаржником визначеного строку для оскарження до суду рішення слідчого про закриття провадження, безпідставне.
Керуючись статтями 2, 91-94, 224, 303, 305-307 КПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження № 0000982 від 26 жовтня 2013 року, задовольнити.
Скасувати постанову слідчого СВ Петриківського РВ ГУМВС в Дніпропетровській області ОСОБА_13 від 26 жовтня 2013 року про закриття кримінального провадження за № 0000982 від 03.09.2013, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали буде оголошено 6 листопада 2018 року о 9 годині 00 хвилин.

Суддя:ОСОБА_1