Справа № 464/2494/18
пр.№ 1-кп/464/311/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.12.2018 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0001307 від 20.04.2018 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Винники Львівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, не військовозобов`язаного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 , 16 березня 2018 року знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_5 перебуває в кімнаті №1, зайшов в коридор даної квартири, де з кишені куртки потерпілого, таємно викрав його банківську картку «Приватбанк» № НОМЕР_1 . В подальшому ОСОБА_3 , знаючи суму грошових коштів, що знаходилась на банківському рахунку № НОМЕР_1 , котрий належав потерпілому ОСОБА_5 , 16.03.2018 близько 23 год. , перебуваючи по вул. Драгана, 9 у м.Львові, без відома та дозволу потерпілого ОСОБА_5 використовуючи викрадену банківську карту ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , знаючи до неї ПІН-код, шляхом зняття готівки в банкоматі ПАТ КБ «Приватбанк», таємно викрав кошти з банківського рахунку потерпілого в розмірі 15900 грн., які в подальшому витратив на власні потреби. Своїми діями ОСОБА_3 завдав ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 15900 грн.

В судовому засіданні обвинувачений вину у скоєному визнав, вказав, що 16 березня 2018 року, перебуваючи по АДРЕСА_4 викрав банківську картку ОСОБА_5 , з якої в подальшому зняв без його відома грошові кошти. Заявлений потерпілим цивільний позов визнає повністю. У скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати.

Оскільки обвинувачений повністю визнав вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, і після роз`яснення учасникам судового розгляду положень ч.3 ст.349 КПК України, суд з`ясував, що вони правильно розуміють зміст обставин, встановлених у даному кримінальному провадженні та не оспорюють їх, і така позиція є добровільною, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку та отримавши згоду учасників судового провадження на проведення судового розгляду в такому порядку, прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо обставин скоєння обвинуваченим зазначених злочинів.
Суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена повністю.

Обвинувачений ОСОБА_3 своїми діями вчинив таємне викрадення чужого майна.

Ці дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який віднесений до злочину середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який неодружений, не працює, не має будь-якого доходу, не перебуває на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах, не відшкодував шкоду потерпілому, раніше не судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

З врахуванням даних про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих обставин, а також те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, суд вважає, що можливе виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання. Тому призначаючи обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі за скоєний злочин, передбачений ч.1 ст. 185 КК України, суд вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням, надавши іспитовий строк тривалістю в один рік, який буде для нього оптимальним, покаже стійкість такого виправлення і неможливість вчинення ним в подальшому інших злочинів, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 , враховуючи його повне визнання обвинуваченим та враховуючи принцип диспозитивності, закріплений статтею 161 КПК України, підлягає задоволенню на підставі ст.ст. 22, 23, 1166 та 1167 ЦК України в частині відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди у розмірі 26547 грн. Щодо стягнення витрат на правову допомогу, то як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження оплати витрат на правову допомогу, ОСОБА_5 не надано жодного підтвердження понесених витрат та не зазначена сума таких витрат і в самій позовній заяві. Відтак в цій частині слід відмовити.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити домашній арешт.

Судових витрат по справі немає.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, с у д , -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, протягом якого він не вчинить нового злочину.

Згідно ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити домашній арешт.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задоволити. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 відшкодування матеріальної та моральної шкоди у розмірі 26547 (двадцять шість тисяч п`ятсот сорок сім) грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1