ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/2582/18
Номер провадження № 11-кп/819/114/19 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.156 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

При секретарі: ОСОБА_5

З участю прокурора: ОСОБА_6

Законного представника

потерпілої: ОСОБА_7

Захисника: адвоката ОСОБА_8

Обвинуваченого: ОСОБА_9

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 17 жовтня 2018 року щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, раніше судимого,

в с т а н о в и л а:
Вироком суду ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України, та призначено покарання у вигляді 6 років 6 місяців позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 26 грудня 2017 року, більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком, остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у вигляді 6 років 6 місяців позбавлення волі з поміщенням обвинуваченого до кримінально-виконавчої установи закритого типу.
Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 обраний у виді тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахується з моменту затримання, тобто з 01 грудня 2017 року.
За вироком суду вирішено питання про речові докази та судові витрати
Цим вироком ОСОБА_9 визнано винним та засуджено за те, що він 24 липня 2017 року близько 15 год. перебуваючи на 5-му поверсі 3-го під`їзду будинку АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи прямий злочинний умисел, направлений на вчинення розпусних дій сексуального характеру, які здатні викликати моральне розбещення та порушення нормального розвитку малолітньої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи, що остання являється малолітньою, попросив її зняти нижню частину одягу, а саме: шорти та спідню білизну, після чого здійснив відносно неї фізичні розпусні дії, які виразилися в непристойних дотиках до її статевих органів та демонстраціях своїх статевих органів.
Суд кваліфікував дії ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 156 КК України, як вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого-адвокат ОСОБА_8 посилаючись на незаконність вироку через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, просить вирок в частині призначеного покарання змінити, призначити ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 156 КК України покарання з випробуванням, на підставі ст.75 КК України.
Фактичні обставини кримінального провадження та доведеність винуватості ОСОБА_9 не оспорює.
Вказує, що призначаючи ОСОБА_9 покарання суд не взяв до уваги те, що обвинувачений є сиротою, виріс без батьків, проживає з бабусею похилого віку, перебуває на обліку у Херсонській психоневрологічній лікарні.
Вважає, що вказані вище обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття покарання, наявні підстави для призначення покарання з урахуванням положень ст.75 КК України.
Доповнення до апеляційної скарги обвинуваченого не можуть бути предметом розгляду відповідно до положень ст.403 КПК України, оскільки апеляційна скарга обвинуваченим не подавалася.
Заслухавши доповідь судді доповідача, думку захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційні вимоги, думку прокурора, законного представника потерпілої, які просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без змін, заслухавши сторони в судових дебатах, які залишилися на своїх позиціях, останнє слово обвинуваченого, та перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення за встановлених і викладених у вироку обставин та кваліфікацію його дій за ч.2 ст. 156 КК України в апеляційній скарзі захисником не оспорюються, а тому вирок переглядається в апеляційному порядку лише в частині призначеного покарання в межах доводів апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні тяжкого злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи.
За місцем проживання ОСОБА_9 характеризується негативно (а.п.79).
Обвинувачений не працевлаштований, суспільно-корисною діяльністю не займається.
Матеріали провадження свідчать про те, що ОСОБА_9 раніше притягувався до кримінальної відповідальності (а.п.75-76).
Відповідно до висновку органу пробації у досудовій доповіді, виправлення ОСОБА_9 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства, в тому числі для окремих осіб (а.п.30-32).
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, суд не встановив.
Враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_9 злочину, дані про його особу, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання , суд призначив покарання у в межах санкції статті кримінального закону та дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах реального відбуття призначеного покарання.
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду.
Вказані обставини, які підлягають врахуванню при призначені покарання і дали суду підстави для призначення ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 156 КК України.
Суд вірно призначив ОСОБА_9 остаточне покарання за правилами ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 26 грудня 2017 року, більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком.
Судова колегія вважає, що призначене ОСОБА_9 покарання відповідає вимогам ст.50, ст.65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення нових злочинів.
Твердження апелянта про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості скоєного та особі обвинуваченого внаслідок надмірної суворості, колегія суддів вважає немотивованими.
Посилання апеляційної скарги захисника про те, що суд не в повній мірі врахував обставини справи та дані про особу обвинуваченого, зокрема про те, що ОСОБА_9 , перебуває на обліку у Херсонській психоневрологічній лікарні - суперечать дійсності, оскільки усі викладені в апеляційній скарзі обставини, суд першої інстанції в повній мірі врахував при призначенні ОСОБА_9 покарання.
Доводи в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_9 є сиротою, виріс без батьків, проживає з бабусею похилого віку не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та не є визначальною підставою для застосування ст.75 КК України.
Апеляційна скарга захисника не містить обґрунтованих доводів для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст.75 КК України.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування чи зміни оскаржуваного вироку, в ході апеляційного розгляду не встановлено, суд вірно кваліфікував дії ОСОБА_9 за ч.2 ст.156 КК України.
Враховуючи наведене, апеляційну скаргу захисника належить залишити без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 17 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до касаційної інстанції- Верховного Суду.

Головуючий: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4