Справа№ 640/5287/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.04.2019 Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції направлений з Військової прокуратури Миколаївського гарнізону обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000552 від 16.06.2015 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, уродженця села Білозір`я Черкаського району Черкаської області, раніше не судимого, не одруженого, який проходив службу на посаді оператора 1-го протитанкового відділення протитанкового взводу 2-го батальйону оперативного призначення в/ч НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, зареєстрованого та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
На підставі Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Указу ВО Президента України від 17.03.2014 року "Про часткову мобілізацію", затвердженого Верховною Радою України № 1126-VII громадянин ОСОБА_4 призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений для проходження військової служби у військову частину НОМЕР_1 .

Відтак, з 29.08.2014 року, тобто з моменту призову ІНФОРМАЦІЯ_3 на військову службу, він набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15.04.2015 № 112 солдат ОСОБА_4 зарахований до списиків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду опера 1-го протитанкового відділення протитанкового взводу 2-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.04.2016 № 85 солдат ОСОБА_4 виключено із списків особового складу вказаної військової частини.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно ст. 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" особливий період це функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Також, у ст. 1 Закону України "Про оборону України" надається визначення терміну особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу "Про часткову мобілізацію" № 303/2014 від 17.03.2014 р. на території України почав діяти особливий період, який тривав на момент вчинення кримінального правопорушення.

Згідно п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_4 достеменно було відомо, і до часу не з`явлення вчасно на службу останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Проходячи військову службу, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватись вимог статутів ЗСУ.

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_4 був зобов`язаний дотримуватись вимог ст.ст. 9, 11, 14, 16, 37, 40, 216, 221 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, ст.ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту ЗСУ.

Про порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_4 достеменно було відомо, і до часу самовільного залишення місця служби останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 144 від 14.05.2015 р. солдату ОСОБА_4 надано щорічну основну відпустку за 2015 рік строком 19 календарних днів з 14 травня по 01 червня 2015 року.

Проте, 01.06.2015 року солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою ухилення від виконання обов`язків з військової служби, без поважних на те причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно з відпустки до військової частини НОМЕР_1 та перебував за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби.

22.06.2015 року о 08-00 год. солдат ОСОБА_4 добровільно з`явився до військової частини НОМЕР_1 та того ж дня приступив до виконання службових обов`язків.

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав в повному обсязі, підтвердивши обставини його вчинення. Крім того, просив застосувати до нього положення Закону України "Про амністію у 2016 р." у зв`язку з тим, що є учасником бойових дій та брав безпосередню участь в проведенні антитерористичної операції.

Прокурор в судовому засіданні проти застосування щодо обвинуваченого положень Закону України "Про амністію у 2016 р." не заперечував.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позицій.
Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 4 ст. 407 КК України, тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби),вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Вину обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, суд вважає доведеною в повному обсязі.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він не судимий, не одружений, військовослужбовець, учасник бойових дій, за місцем служби характеризуються позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриття злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує як характер і ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, його наслідки, конкретні обставини по справі, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі покарання обставини, і вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі.
Крім того, суд задовольняє клопотання ОСОБА_4 про звільнення його від призначеного покарання на підставі ст. 2 Закону України "Про амністію у 2016 року" та зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 86 КК України, ч. 2 ст. 3 Закону України "Про застосування амністії в Україні", установивши на стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, є учасником бойових дій, а тому він підпадає під дію ст. 2 вищевказаного Закону.

Наведене свідчить про наявність підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 положень Закону України "Про амністію у 2016".

Витрати кримінального провадження відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Доля речових доказів вирішується відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, ст.ст. 1, 2 ЗУ «Про амністію у 2016 році», суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити покарання у вигляді 3 (три) роки позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_4 на підставі ст. 2 Закону України "Про амністію у 2016 році" від відбування призначеного за даним вироком покарання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався, підстав для його обрання не вбачається.

Апеляційна скарга на вирок подається до судової палати з кримінальних справ Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя - ОСОБА_1