Справа № 459/2489/17
У Х В А Л А

про продовження строку тримання під вартою

27.11.2018 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря: ОСОБА_4 ,

прокурора: ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокалі кримінальне провадження №0001103 про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст.153, ч.3 ст.152 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_7 обвинувачується в задоволенні статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства, вчиненому щодо неповнолітньої та статевих зносинах з неповнолітньою із застосуванням фізичного насильства, вчиненого повторно або особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених ст.ст.153-155 КК України.

Прокурор заявила клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою.

Законний представник потерпілої клопотання прокурора підтримала.

Захисник в судовому засіданні проти клопотання заперечив, просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Обвинувачений підтримав позицію захисника.

Вислухавши сторони кримінального провадження, суд дійшов до наступних висновків.

Ухвалою слідчого судді Червоноградського міського суду від 30.06.2017р. ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, про що свідчать наявні у кримінальному провадженні вагомі докази.

Крім того, обвинувачений не має постійного місця проживання та роботи, що свідчить про відсутність тісних соціальних зв`язків, знайомий з потерпілою та окремими свідками, йому відоме їх місцезнаходження.

На даний час ще не допитано в судовому засіданні експертів, а тому, є ризик незаконного впливу на них з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Також, суд враховує і те, що тяжкість покарання не є самостійною підставою для тримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути не взявши особу під варту.

Колегія суддів дійшла висновку, що зазначені вище ризики не зменшилися та надалі є актуальними, оскільки обвинувачений ніде не працює, в нього відсутні тісні соціальні зв`язки, він може переховуватися від суду та впливати на свідків чи потерпілу, яка є інвалідом ІІ групи з дитинства та останньому відому місце її проживання.

Також, колегія суддів враховує і те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів проти статевої свободи та недоторканності неповнолітньої особи-інваліда, а продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Беручи до уваги наведене та враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним у вчиненні вказаних злочинів, санкція яких передбачає покарання від 7 до 12 років та від 3 до 7 років позбавлення волі, суд дійшов до висновку про необхідність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, оскільки прокурором доведено, що застосування до нього інших більш-м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання вищенаведеним ризикам.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.183, 199, 331 КПК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання задовольнити.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у виді тримання під вартою вважати продовженим до 25 січня 2019 року включно.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає. Заперечення до неї можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3