Справа №303/1057/19
Номер рядка статистичного звіту 55
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2019 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження: прокурора військової прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000328 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Митків Гайсинського району Вінницької області, мешканця АДРЕСА_1 , з середньо- спеціальною освітою, одруженого, раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України, в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем призваним за мобілізацією, проходячи військову службу під час дії особливого періоду у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 , в порушення вимог ст.ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, 16 березня 2015 року до місця проходження служби - військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) без поважних причин не з"явився та незаконно був відсутній на військовій службі по 20 травня 2015 року, проводячи час на власний розсуд.
11 лютого 2019 року між прокурором військової прокуратури Ужгородського гарнізону та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 472 КПК України була укладена угода про визнання винуватості. Згідно з вищезазначеною угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ст. 407 ч. 4 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення. Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення за ст. 407 ч. 4 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Згода обвинуваченого на призначення такого покарання отримана.
Розглядаючи в порядку ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Прокурор в судовому засіданні заявив, що при укладенні вищезазначеної угоди були дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.
Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні також просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання та заявив клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 2 ЗУ "Про амністію у 2016 році".
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання захисника.
Прокурор не заперечував щодо звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання на піставу акту про амністію.
Суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України - нез"явлення військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене в умовах особливого періоду.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, участь в антитерористичній операції.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.
Заслухавши учасників кримінального провадження та перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, суд приходить до висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, при цьому судом встановлено, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_6 відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно яких не набрали законної сили, а також, особи, визнанні винними у вчинені злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діяннями, передбаченими частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального Кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій ( крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 КК України, статті 4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» та статті 9 цього Закону.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебував безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення на території Донецької та Луганської областей.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених ч. 4 ст. 86 КК України, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.
За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання
Речові докази, судові та процесуальні витрати по справі відсутні.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Затвердити угоду від 11 лютого 2019 року між прокурором військової прокуратури Ужгородського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000328 від 28.08.2015.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст.ст. 75, 76 ч.1 п.п. 1, 2 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та покласти на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного за цим вироком, у зв`язку з амністією.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1