Справа № 727/3322/18
Провадження № 1-кп/727/225/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2018 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Чернівці, українки, громадянки України, із професійно-технічною освітою, не працюючої, не одруженої, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

учасники кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4
потерпіла - ОСОБА_5
представники потерпілої - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинувачена - ОСОБА_3
захисник обвинуваченої - ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в :

Обвинувачена ОСОБА_3 09 січня 2018 року близько 11 год., перебуваючи в магазині «Неолюкс», розташованого в м. Чернівці, по проспекту Незалежності, 19-В, в ході виниклого конфлікту із ОСОБА_5 , діючи умисно, протиправно, взяла в обидві руки металічний торшер зі скляним плафоном, яким нанесла останній удар в область обличчя. Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_5 спричинено наступні тілесні ушкодження: забійно-різана рана в вилично-привушній ділянці правої щоки з переходом на праву вушну раковину, три різано-рвані рани в підщелепній ділянці обличчя, струс головного мозку, посттравматична ерозія рогівки правого ока, синець в правій очній ділянці, садно у зовнішнього краю правої очної щілини, підшкірна гематома повік правого ока, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми протиправними діями, що виразилися в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України.
Обвинувачена ОСОБА_3 в судовому засіданні вину в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України не визнала, суду пояснила, що пропрацювала продавцем в магазині у чоловіка потерпілої ОСОБА_9 20 років, без вихідних, відпусток, лікарняних, працювала чесно, не обманювала та не крала. З потерпілою була знайома, спілкувалася по роботі, конфліктів не було. ОСОБА_9 пояснив, що звільнив її через запізнення, пізніше подзвонив їй, щоб вона прийшла в магазин забрати свої речі. Прийшла в магазин 09 січня 2018 року об 11 год. із знайомим ОСОБА_10 , який повинен був допомогти їй забрати речі. ОСОБА_11 сказала їй, що зібрала її речі, але вона хотіла забрати ще інші речі, підійшла до столу забрати коробку із патронами, які просив зберігати чоловік з іншого магазину, вона повідомила ОСОБА_11 , що це її речі, але потерпіла не знала про це та почала виривати в неї з рук коробку, вона відкривала коробку та показувала потерпілій її вміст, на коробці був намальований світильник, цей товар відрізнявся від того товару, який продавався в магазині, була тільки одна коробка. ОСОБА_11 почала виганяти її з магазину, вона просила відчинити комору, оскільки в ній ще були її речі. ОСОБА_11 взяла три пакети, викинула їх за двері на вулицю, почала виштовхувати її, вона не хотіла йти. Торшер висотою 1,90 см. знаходився збоку біля дверей на відстані 50 см, вона знаходилась позаду торшера на відстані 50 см, а ОСОБА_11 позаду неї на відстані від торшера 1 метр, вона трималась за торшер, при падінні торшер плафоном зачепив люстру з малими плафонами, яка висіла над торшером, торшер був на одному рівні із люстрою, плафон люстри або торшера впав на підлогу з правої сторони від ОСОБА_11 . Торшер вона не піднімала. Коли вона розвернулась, побачила кров на обличчі потерпілої. Не бачила момент розбиття плафона, оскільки була повернута обличчям до дверей. Вона хотіла викликати швидку, але зять ОСОБА_11 сказав, щоб вона пішла з магазину. В магазині перебувала вона, ОСОБА_11 та її зять ОСОБА_12 , на вулиці перед дверима магазину перебував її знайомий ОСОБА_13 , який спочатку заходив до магазину, а потім вийшов. Він все бачив через скло. Зять ОСОБА_11 не намагався втрутитись в ситуацію, вона чула як зять викликає швидку, через 10 хвилин приїхала швидка та забрала потерпілу до лікарні. Не мала наміру заподіяти фізичну шкоду. Цивільний позов потерпілої визнала частково, погоджується в мінімальному розмірі відшкодувати затрати потерпілої на лікування.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченою ОСОБА_3 , її винуватість у вчиненні поставленого їй у провину злочину за вказаних вище обставин, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй належності, достовірності та допустимості.
Так, потерпіла ОСОБА_5 суду показала, що на прохання її чоловіка 09 січня 2018 року вона повинна була віддати продавцю - обвинуваченій ОСОБА_14 її речі, які залишились в магазині по проспекту Незалежності на квітковому ринку. Обвинувачена прийшла із невідомим їй чоловіком. Вона увірвалась в магазин, почала бігати та кричати, сіпати двері в комори, шухляди, повзати та доставати свої речі. Вона побачила, що обвинувачена витягає коробки із товаром. Зрозуміла, що обвинувачена підкладала свій товар і напевно обкрадала їх. Просила обвинувачену покласти товар на місце, в свою чергу обвинувачена сказала, що це її речі і вона забере їх. Також просила обвинувачену не кричати, говорила із нею нормально, казала, що викличе поліцію, на що обвинувачена їй казала, що вона викличе поліцію. Під час того, коли обвинувачена виносила коробки та пакети із товаром на вулицю, вона стояла навпроти вхідних дверей. Вимагала, щоб обвинувачена залишила речі. В якийсь момент, обвинувачена схопила двома руками торшер (1,80 із скляним плафоном та металевою ногою), який стояв біля вікна та вдарила її по обличчю. Вона чітко бачила, як ОСОБА_14 схватила торшер двома руками, посередині ноги торшера. Підняла вверх та зверху вниз нанесла удар. Удар ОСОБА_14 наносила зверху вниз, сам удар спричинив рану обличчя, яке стало заливати кров'ю. Її зять ОСОБА_15 викликав поліцію та швидку допомогу. Її відвезли в обласну лікарню, де їй зробили операцію, постійні консультації невропатолога, окуліста та інших спеціалістів. Знаходилась на лікуванні 21 день. Потім вона перебувала на лікуванні в неврологічному відділенні міської лікарні №1. Під час лікування у неї піднявся цукор в крові, раніше цей показник був в межах норми, що вона пов'язує із стресом через ці події. Під час проходження медичного лікування медикаменти купляла за власний рахунок. Моральна шкода завдана їй неправомірними діями обвинуваченої, нанесенням їй тілесних ушкоджень та подальшою реабілітацією, що спричинило їй неймовірних фізичних та моральних страждань через нанесення обвинуваченою удару та спричинення рваної рани обличчя, яка залишила рубець. Просить призначити обвинуваченій покарання відповідно до закону, оскільки вона повинна відповісти за скоєне. Цивільний позов підтримала в повному обсязі, просила стягнути з обвинуваченої на її користь матеріальну шкоду в сумі 25010 грн., яка складається із коштів, витрачених на лікування, моральну шкоду в сумі 500000 грн., а також витрати на правову допомогу в сумі 20000 грн.

Свідок ОСОБА_16 суду показав, що в січні 2018 року приїхав разом із тещею ОСОБА_5 до магазину, що знаходиться на квітковому ринку, для того, щоб віддати речі обвинуваченій, яка була звільнена, десь о півдні прийшла обвинувачена та сказала, що це не всі речі, обвинувачена просила відкрити підсобку, кричала та бігала по магазину. Обвинувачена хотіла забрати свій товар, між обвинуваченою та потерпілою розпочався конфлікт. Коли ОСОБА_11 викидала мішки на вулицю, обвинувачена підбігла до неї, взяла торшер та вдарила її по обличчю, із правої щоки пішла кров, у потерпілої був глибокий поріз щоки аж до вуха довжиною приблизно 6 см. Висота торшера десь 1,80 см, торшер металевий із скляним плафоном у формі півкулі. Потерпіла знаходилась на відстані 1,5 метра від обвинуваченої, дії обвинуваченої були ціленаправлені. Це не були випадкові дії. Обвинувачена відносно нього стояла боком, а потім повернулась спиною. Потерпіла стояла боком праворуч від нього обличчям до виходу, потерпіла перебувала за два метри від виходу та від нього. Він бачив як обвинувачена розверталась із торшером, ніяка люстра не розбивалась. Після удару обвинувачена вибігла з магазину, потім знову забігла і він її виштовхнув із магазину та зачинив двері. Після того, як потерпілу відвезли до лікарні, магазин зачинили, нічого там не чіпали.
Свідок ОСОБА_10 суду показав, що 08 січня 2018 року ОСОБА_14 подзвонила йому та попросила перенести речі з магазину, в якому вона працює. 09 січня 2018 року об 11 год. зустрівся із нею біля магазину, зайшли в магазин разом, до них вийшла потерпіла, речі вже були складені. ОСОБА_14 попросила його винести речі, а сама пішла до свого робочого місця, щоб забрати інші речі. Між потерпілою та обвинуваченою розпочався конфлікт. Потерпіла казала, що речей ОСОБА_14 не має, щоб вона йшла з магазину. ОСОБА_14 хотіла забрати ще деякі речі. Він почав виносити речі та побачив, що потерпіла викинула два пакети на вулицю. Він пішов збирати речі, які повипадали. Двері в магазин були відчинені. Обвинувачена та потерпіла знаходились біля виходу з магазину. ОСОБА_14 , виходячи із магазину, напевно зачепилась за торшер і торшер впав. ОСОБА_14 вискочила з магазину. Бачив, що у потерпілої на щоці була кров. Викликали поліцію та швидку допомогу. В магазині був ще один чоловік. Момент падіння торшера не бачив.
Судово-медичний експерт ОСОБА_17 в судовому засіданні підтримав висновок, який надавав та показав, що експерти мають право оглядати потерпілих без медичних документів, додаткові медичні документи дозволяють глибше вивчити питання, при встановленні механізму виникнення тілесних ушкоджень, в даному випадку додаткові медичні документи не надавались, використовують дані, надані правоохоронними органами, керувались також обставинами справи, дані тілесні ушкодження у ОСОБА_5 виникли від дії тупого твердого предмету.

Судово-медичний експерт ОСОБА_18 підтримав наданий ним висновок експерта, показав суду, що не оглядав потерпілу, оскільки не було потреби. Досліджено ним було все, що надали на експертизу, тілесні ушкодження у висновку відображені. Механізм падіння також встановлювали. Малоймовірно, що тілесні ушкодження настали просто від падіння торшера, оскільки недостатня кінетична енергія. Для такої сили удару кінетична енергія повинна бути з більшою силою. Супутні захворювання потерпілої не вплинули на висновок. Також на ступінь тілесних ушкоджень не впливає період перебування потерпілої на лікуванні.
Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 09 січня 2018 року, згідно якого 09 січня 2018 року близько 11 год. 00 хв., перебуваючи в магазині «Неолюкс», який розташований по проспекту Незалежності, неподалік ТЦ «Формаркет», ОСОБА_3 в ході виниклої суперечки, нанесла один удар лампою по обличчю ОСОБА_5 , чим спричинила останній тілесні ушкодження (т.2, а.с.3).
Рапортом ст. інспектора-чергового Шевченківського ВП ЧВП ГУ НП в Чернівецькій області ОСОБА_19 від 09 січня 2018 року, згідно якого отримано заяву та зареєстровано ЄО за № 570 як повідомлення лікаря, надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 09 січня 2018 року о 12 год. 24 хв. за адресою: м. Чернівці, проспект Незалежності, 129, ОКЛ, приймальне відділення Лікар ОСОБА_20 , потерпіла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діагноз різана рана правої щоки, пояснення: отримала по проспекту Незалежності, в магазині «Неолюкс» (т. 2, а.с.4).
Протоколом огляду місця події від 18.01.2018 р., в ході якого оглянуте приміщення магазину «Неолюкс», що по проспекту Незалежності, 19-В (ринок «Формаркет») в м. Чернівці (т.2 а.с.11-12).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 22 лютого 2018 року за участю потерпілої ОСОБА_5 , яка показала механізм нанесення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень (т.2, а.с.33-39).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 22 лютого 2018 року за участю свідка ОСОБА_16 , який показав механізм нанесення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 (т. 2, а.с.40-43).
Висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_5 за №46-екс. від 10.01.2018 р., відповідно до якого у ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження: 1.1 забійна рана в правій виличній ділянці, що доходить до мочки правої вушної раковини, 1.2 синець в правій очній ділянці, садно у зовнішнього краю правої очної щілини. Тілесне ушкодження вказане в п. 1.1 даних підсумків, виникло в результаті дії твердого тупого предмету, цілком можливо внаслідок удару торшером (металева труба довжиною приблизно 2 метра з скляним плафоном на кінці) по строку та обставинам може відповідати 09 січня 2018 року і відносить до легких тілесних ушкоджень, що призвело до короткочасного розладу здоров`я. Тілесні ушкодження вказані в п. 1.2 даних підсумків, виникли в результаті дії твердих тупих предметів, по строку та обставинам можуть відповідати 09 січня 2018 року і відносяться до легких тілесних ушкоджень. Малоймовірне виникнення даних тілесних ушкоджень внаслідок падіння підекспертної з положення стоячи, а також від падіння вказаного торшеру в область обличчя потерпілої ( т.2, а.с.65-66).
Висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_5 за №140-д. від 08.02.2018 р., відповідно до якого у ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження: 1.1 забійно-різана рана у вилично-привушній ділянці правої щоки з переходом на праву вушну раковину, різано-рвані рани в кількості 3-х в підщелепній ділянці обличчя, струс головного мозку, посттравматична ерозія рогівки правого ока; 1.2 синець в правій очній ділянці, садно у зовнішнього краю правої очної щілини, підшкірна гематома повік правого ока. Тілесне ушкодження вказане в п. 1.1 даних підсумків, виникло в результаті дії твердого тупого предмету з наявними у нього гострими (ріжучими) частинами (кромками), цілком можливо внаслідок удару торшером (металева труба довжиною приблизно 2 метра з скляним плафоном на кінці) по строку та обставинам може відповідати 09 січня 2018 року і відноситься до легких тілесних ушкоджень, що призвело до короткочасного розладу здоров`я. Тілесні ушкодження вказані в п. 1.2 даних підсумків, виникли в результаті дії твердих тупих предметів, по строку та обставинам можуть відповідати 09 січня 2018 року і відносяться до легких тілесних ушкоджень. Беручи до уваги характер та локалізацію тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_5 можна стверджувати, що останні не могли виникнути в результаті одноразового падіння під експертної з положення стоячи на тверду плоску поверхню ( т.2, а.с.68-70).
Висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_5 за №178 д від 23.02.2018 р., відповідно до якого у ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження: забійно-різана рана у вилично-привушній ділянці правої щоки з переходом на праву вушну раковину, різано-рвані рани в кількості 3-х в підщелепній ділянці обличчя, струс головного мозку, посттравматична ерозія рогівки правого ока; синець в правій очній ділянці, садно у зовнішнього краю правої очної щілини, підшкірна гематома повік правого ока. Тілесні ушкодження вказані в п.2 даних підсумків, виникли в результаті дії твердого тупого предмету з наявними у нього гострими (ріжучими) частинами (кромками), цілком можливо внаслідок удару торшером (металева труба довжиною приблизно 2 метра з скляним плафоном на кінці) по строку та обставинам може відповідати 09 січня 2018 року і відноситься до легких тілесних ушкоджень, що призвело до короткочасного розладу здоров`я. Беручи до уваги характер та локалізацію тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_5 слід рахувати, що останні цілком могли виникнути при обставинах на які вказують ОСОБА_5 в протоколі допиту потерпілої, ОСОБА_16 в протоколі допиту свідка та при проведенні з ними слідчих експериментів від 22 лютого 2018 року . Також малоімовірним є виникнення даних тілесних ушкоджень при обставинах, на які вказує ОСОБА_3 в поясненні від 09 січня 2018 року ( т.2, а.с.75-79).
Відповідно до ч.1 ст.8 Конституції України, в Україні діє принцип верховенства права.
Частиною 2 статті 8 КПК України передбачено, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Судом враховується позиція ЄСПЛ, викладена у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року, Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).
Дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінюючи безпосередньо дослідженні судом докази, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, суд приходить до висновку про належність, допустимість та достовірність вказаних вище доказів, а їх сукупність є достатньою підставою для висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, за вказаних вище обставин, поза розумним сумнівом.

Суд вважає, що невизнання вини обвинуваченою ОСОБА_3 є обраним способом її захисту, з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, її версія події є неспроможною, яка суперечить встановленим обставинам та дослідженим доказам, а саме показам потерпілої, свідка ОСОБА_16 , висновкам експертиз, де чітко встановлено, що така версія, на яку вказує обвинувачена є малоймовірною.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст. 125 КК України, як умисне спричинення легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
При призначенні покарання обвинуваченій, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», що суди при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Вирішуючи питання призначення покарання обвинуваченій, суд у відповідності з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненного кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Зокрема, суд враховує, що вчинений обвинуваченою злочин класифікується за статтею 12 КК України, як злочин невеликої тяжкості.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , згідно ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину; дані про особу обвинуваченої, яка має постійне місце проживання, працює не офіційно, на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судима.

Беручи до уваги вищенаведені обставини, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства, їй слід призначити покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, це покарання у вигляді штрафу.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім та сприятиме виправленню засудженої, а також запобіганню вчинення нових злочинів

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 128, 129 КПК України.

Суд вважає, що позов потерпілої в частині стягнення матеріальної шкоди з обвинуваченої в сумі 25010 грн. підлягає до задоволення, при цьому суд виходить з того, що в результаті отримання нею тілесних ушкоджень їй була заподіяна матеріальна шкода, яка складається з витрат на лікування, придбання ліків та інших процедур, згідно наданих доказів ( т.1, а.с.166-178 ).

Суд, виходячи з матеріального становища обвинуваченої, яка працює, хоч і неофіційно, враховуючи вимоги розумності і справедливості, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, а також характеру вчиненого обвинуваченою, глибини фізичних та душевних страждань потерпілої, а також з урахуванням обставин справи, суд вважає, що з ОСОБА_3 слід стягнути на користь ОСОБА_5 суму заподіяної моральної шкоди в розмірі 25000 гривень, що відповідає вимогам Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 із змінами і доповненнями « Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди».

Не підлягає до задоволення вимога потерпілої про стягнення з обвинуваченої витрат на правову допомогу.
Стаття 59 Конституції гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Відповідно до ч.1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

При цьому суд виходить з того, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Надані суду неналежні документи унеможливлюють вирішення питання про відшкодування витрат на користь потерпілої.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18.04.2018 року було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_3 в межах суми позовних вимог в розмірі 525010 грн., у вигляді заборони на його відчуження.
Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Оскільки цивільний позов задоволено частково, накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18.04.2018 року арешт підлягає скасування частково.
В порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 371-376, 395КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати винною ОСОБА_3 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 ( одна тисяча сімсот) гривень.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 25010 (двадцять п`ять тисяч десять) гривень та у рахунок відшкодування моральної шкоди 25000( двадцять п`ять тисяч) гривень.

Речовий доказ - торшер довжиною 175 см., вагою 5690 г., який згідно постанови слідчого Шевченківського ВП ЧВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_21 від 19 січня 2018 року про визнання та прилучення до матеріалів досудового розслідування речових доказів (т. 2, а.с.14) зберігається у потерпілої ОСОБА_5 залишити їй за належністю.

Арешт накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18.04.2018 року на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_3 в межах суми позовних вимог в розмірі 525010 грн., у вигляді заборони на його відчуження скасувати частково, залишивши в силі арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_3 в межах задоволеної суми позовних вимог у розмірі 50010 (п`ятдесят тисяч десять) грн.
Копію вироку направити в Регіональний сервісний центр МВС в Чернівецькій області ( м.Чернівці, вул.Руська, 248М) та в Центр надання адміністративних послуг м.Чернівці ( м.Чернівці, вул.Героїв Майдану, 7) для виконання в частині часткового скасування арешту майна.
Вирок може бути оскаржено протягом 30 діб з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали (постанови) суду.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

СУДДЯ: ОСОБА_22