ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/231/18 Справа № 182/8067/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2018 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора Нікопольської місцевої прокуратури на ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2018 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003279, відносно

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Нікополь
Дніпропетровської області, громадянина України,
який зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1 ,
проживає за адресою:
АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2018 року задоволено частково клопотання слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській областіпро застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 23 грудня 2018 року з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором недостатньо доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів недостатньо для запобігання ризикам, враховуючи обставини кримінального правопорушення, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, стійки соціальні зв`язки, думку матері підозрюваного, яка згодна, щоб він знаходився під домашнім арештом за місцем її проживання, та прийшов до висновку про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги прокурор посилається на те, що слідчий суддя прийшов до хибного висновку щодо наявності міцних соціальних зв`язків ОСОБА_6 , так як допитана під час розгляду клопотання мати підозрюваного ОСОБА_9 взагалі не цікавиться життям свого сина, що підтверджується її показами. Крім того, 19 жовтня 2018 року ОСОБА_6 виїхав за межі м.Нікополя та 23 жовтня 2018 року був зупинений на митному посту із АР Крим, хоча, виходячи із пояснень ОСОБА_9 , які вона надавала під час досудового розслідування, підозрюваний знаходився в м.Києві чи в м.Харкові, що свідчить про намір переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та бажання ввести в оману органи досудового розслідування з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, пояснення захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст.177 КПК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При обранні запобіжного заходу ОСОБА_6 ці вимоги закону були дотримані не в повному обсязі, внаслідок чого слідчий суддя прийшов до помилкового висновку про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, яке підлягає скасуванню з постановленням судом апеляційної інстанції свого рішення та задоволенню клопотання слідчого.

Як слідує з клопотання та наданих до нього матеріалів, досліджених в суді першої інстанції та перевірених в суді апеляційної інстанції, відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003279 від 18 жовтня 2018 року.

22 жовтня 2018 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, що виразилось в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого.

З наданих матеріалів слідує, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 18 жовтня 2018 року; лікарським свідоцтвом про смерть №579 від 20 жовтня 2018 року, з якого слідує, що тілесні ушкодження у вигляді набряку головного мозку та вогнищевої травми головного мозку призвели до смерті ОСОБА_10 ; протоколом свідка ОСОБА_11 від 19 жовтня 2018 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 19 жовтня 2018 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 19 жовтня 2018 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 22 жовтня 2018 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 22 жовтня 2018 року.

При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши доводи учасників судового провадження, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого, прийшов до помилкового висновку про необхідність відмови у його задоволенні через недоведеність прокурором обставин, що виправдовують тримання підозрюваного під вартою та вони не є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Апеляційний суд вважає, що матеріалами провадження підтверджено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, які підозрюваний ОСОБА_6 може здійснити, зважаючи в тому числі і на тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні за ч.2 ст.121 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, з місця вчинення кримінального правопорушення зник та виїхав за межі м.Нікополя, і усвідомлюючи відповідальність, яка загрожує йому у разі доведеності вини, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду і незаконно впливати на свідків.
Крім того, ОСОБА_6 постійного джерела доходів не має, міцні соціальні зв`язки відсутні, а отже, підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Слідчим суддею при обранні запобіжного заходу не було враховано всіх обставин, як того вимагає ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», апеляційний суд вважає виправданим необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

При цьому апеляційний суд вважає за необхідне скористатися правом, визначеним у ч. 4 ст. 183 КПК України, та не визначати розмір застави у кримінальному провадженні за підозрою особи у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства.
Крім того, як слідує зі змісту оскаржуваної ухвали слідчим суддею невірно визначено строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваного ОСОБА_6 до 23 грудня 2018 року, що суперечить вимогам ч.1 ст.197 КПК України.
За таких обставин апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням згідно п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Нікопольської місцевої прокуратури - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2018 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту скасувати.

Постановити нову ухвалу апеляційного суду, якою клопотання слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 задовольнити.
Застосувати щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20 грудня 2018 року.
Підозрюваного ОСОБА_6 взяти під варту в залі суду негайно.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4