ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2018 року м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області у складі:
судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора Барського відділу Жмеринської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення:
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Шипинки Барського району Вінницької області, проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:
30 листопада 2006 року Барським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим стоком один рік;
24 березня 2010 року Барським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України до п`яти років позбавлення волі,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 ст. 185 КК України;
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Трудолюбівка Барського району Вінницької області, проживаючого по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:
21 жовтня 1986 року Барським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 81 КК України, на підставі ст. 46-1 КК України звільнений від відбування покарання з відстроченням виконання вироку на два роки;
24 липня 1990 року Жмеринським міським судом Вінницької області за ст. 120 КК України до трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 25 КК України засуджений умовно з обов`язковим залученням до праці;
14 грудня 1993 року Замостянським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 141 КК України до двох років шести місяців позбавлення волі;
19 липня 2002 року Жмеринським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі;
9 жовтня 2002 року Барським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України приєднано повністю покарання за вироком Жмеринського районного суду Вінницької області від 19 липня 2002 року до трьох років шести місяців позбавлення волі;
16 листопада 2006 року Бершадським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до двох років позбавлення волі;
29 листопада 2011 року Барським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 263 КК України до чотирьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим стоком три роки;
13 січня 2012 року Барським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 263 КК України до чотирьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим стоком три роки; 18 березня 2013 року ухвалою Барського районного суду Вінницької області відмінено покарання з випробуванням і направлено для відбування покарання призначеного вироком Барського районного суду Вінницької області від 13 січня 2012 року у виді чотирьох років позбавлення волі;
23 листопада 2016 року ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області звільнено умовно-достроково від відбування покарання згідно вироку Барського районного суду Вінницької області від 13 січня 2012 року, на залишок не відбутого строку на п`ять місяців два дні,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України;
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Шипинки Барського району Вінницької області, проживаючого по АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:
25 квітня 2016 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень;
30 листопада 2016 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді трьох років трьох місяців позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:

1 січня 2017 року біля 20 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_4 перебуваючи з дозволу власника ОСОБА_10 у будинку, що розташований по АДРЕСА_4 , таємно, умисно, з корисливих мотивів, незаконно, викрав із карману куртки потерпілої ОСОБА_11 , що знаходилася на дивані, мобільний телефон, марки "Nokia 2760". Відповідно до висновку експерта Вінницького науково-дослідного екпертно-криміналістичного центру № 51 від 19 січня 2017 року вартість аналогічно бувшого у використані мобільного телефону, марки "Nokia 2760", на момент проведення експертизи становить 206 гривень 66 копійок. Таким чином, потерпілій ОСОБА_11 було завдано матеріальної шкоди на суму в розмірі 206 гривень 66 копійок.

Крім того, 27 січня 2017 року біля 19 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_4 за попередньою змовою з обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , умисно, таємно, з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу, вчинили крадіжку електричного двигуна, потужністю 11 кВт, 950 об/хв., а саме, з території домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 , власником якого є потерпілий ОСОБА_9 . Згідно висновку експерта суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_12 № 80 від 13 лютого 2017 року ринкова вартість одного електричного двигуна, потужністю 11 кВт, 950 об/хв., бувшого у використані з 1991 року у стані придатному для використання станом на 28 січня 2017 року становить 4408 гривень. Таким чином, потерпілому ОСОБА_9 було завдано матеріальної шкоди на суму в розмірі 4408 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, щиро каявся, пояснив про обставини вчинення кримінального правопорушення, як указано в обвинувальному акті.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю, щиро каявся, пояснив про обставини вчинення кримінального правопорушення, як указано в обвинувальному акті.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю, щиро каявся, пояснив про обставини вчинення кримінального правопорушення, як указано в обвинувальному акті.

Потерпілий ОСОБА_9 суду пояснив, що взимку 2017 року він виявив, що з території його домоволоідння, що розташоване по АДРЕСА_1 , було викрадено електричний двигун, потужністю 11 кВт, 950 об/хв. Просив карати обвинувачених суворо.

В судове засідання потерпіла ОСОБА_11 не з`явилася, повідомлена у встановленому порядку про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується даними розписки для передання повістки про виклик у суд, подала до суду заяву про те, що просить розглянути кримінальне провадження у її відсутності, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 не має, при призначенні покарання покладається на розсуд суду (том 1 а.к.п. 64).
Учасники судового провадження не заперечували щодо проведення судового розгляду без потерпілої ОСОБА_11 , яка не прибула в судове засідання, подала до суду заяву про розгляд кримінального провадження у її відсутності, тому суд, у порядку, встановленому ст. 325 КПК України, вирішив за можливе з`ясувати всі обставини під час судового розгляду у відсутності потерпілої ОСОБА_11 .
Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що 1 січня 2017 року перебувала у своєму будинку, що розташований по АДРЕСА_4 . До неї в гості зайшли сестри ОСОБА_11 та ОСОБА_11 із обвинуваченим ОСОБА_4 . Згодом ОСОБА_11 , ОСОБА_11 та ОСОБА_4 пішли з її будинку, однак через деякий час ОСОБА_11 та ОСОБА_11 повернулися до неї додому та повідомили, що у ОСОБА_11 зник телефон.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що обвинувачений ОСОБА_4 є її рідним братом. Про вчинення її братом ОСОБА_4 крадіжки телефона їй стало відомо вночі 1 січня 2017 року від сестер ОСОБА_11 та ОСОБА_11 в той час, коли останні попросили у неї її мобільний телефон і у її присутності подзвонили у поліцію та повідомили про дану крадіжку. Вранці 2 січня 2017 року її брат ОСОБА_4 повідомив їй, що він не викрадав телефон у потерпілої ОСОБА_11 , а взяв його помилково. Брат попросив повернути телефон потерпілій ОСОБА_11 , що вона і зробила.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що взимку 2017 року до неї подзвонив обвинувачений ОСОБА_7 та запропонував купити у нього електричний двигун, на що вона погодилася. Електричний двигун придбала для власних потреб. Яку суму грошей заплатила за двигун вона не пам`ятає.

Крім визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 по епізоду вчинення крадіжки в потерпілої ОСОБА_11 мобільного телефону, марки "Nokia 2760", його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та обставини його вчинення підтверджуються письмовими доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження, а саме:

- заявою потерпілої ОСОБА_11 до Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області про вчинення 1 січня 2017 року ОСОБА_4 крадіжки її мобільного телефону, марки "Nokia 2760" (том 3 а.к.п. 52);
- витягом з кримінального провадження № 0000004 від 2 січня 2017 року, відповідно до якого 1 січня 2017 року біля 20 год. 00 хв. ОСОБА_4 під час перебування з дозволу власника в кімнаті будинку по АДРЕСА_4 , таємно, шляхом вільного доступу, вчинив крадіжку мобільного телефону, марки "Nokia 2760", який належить ОСОБА_11 (том 3 а.к.п. 54);
- протоколом огляду місця події та фототаблицями до нього від 2 січня 2017 року, де об`єктом огляду є будинок, що розташований по АДРЕСА_4 (том 3 а.к.п. 56-60);

- висновком експерта Вінницького НДЕКЦ МВС України № 51 від 19 січня 2017 року, відповідно до якого вартість аналогічно бувшого у використані мобільного телефону, марки "Nokia 2760", на момент проведення експертизи становить 206 гривень 66 копійок (том 3 а.к.п. 64-69);

- постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 24 січня 2017 року, відповідно до якої телефон, марки "Nokia 2760", ІМЕІ НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному проваджені № 0000004 та передано на зберігання потерпілій ОСОБА_11 ( том 3 а.к.п. 70);

- розпискою потерпілої ОСОБА_11 від 24 січня 2017 року про отримання на зберігання мобільного телефону, марки "Nokia 2760", з SIM-картою мобільного оператора "Київстар", № НОМЕР_2 ( том 3 а.к.п. 71);
Крім визнання вини обвинуваченими ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 по епізоду вчинення крадіжки у потерпілого ОСОБА_9 електричного двигуна, потужністю 11 кВт, 950 об/хв., їх вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та обставини його вчинення підтверджуються письмовими доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження, а саме:
- заявою потерпілого ОСОБА_9 до Барського ВП про прийняття мір до невідомих йому осіб, які в ніч з 27 січня 2017 року на 28 січня 2017 року вчинили крадіжку електричного двигуна з подвір`я по АДРЕСА_1 (том 3 а.к.п. 73);

- витягом з кримінального провадження № 0000039 від 28 січня 2017 року, з якого вбачається, що в ніч з 27 січня 2017 року на 28 січня 2017 року невідома особа, шляхом вільного доступу, вчинила крадіжку електричного двигуна з території домоволодіння по АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_9 (том 3 а.к.п. 74);

- постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 28 січня 2017 року, відповідно до якої електричний двигун, потужністю 11 кВт, 950 об/хв., сірого кольору, визнано речовим доказом у кримінальному проваджені № 0000039 та передано на зберігання потерпілому ОСОБА_9 (том 3 а.к.п. 88);

- протоколом огляду місця події та фототаблицями до нього від 28 січня 2017 року, де об`єктом огляду є територія домоволодіння по АДРЕСА_1 (том 3 а.к.п. 76-80);

- протоколом огляду місця події та фототаблицями до нього від 28 січня 2017 року, де об`єктом огляду є територія домоволодіння по АДРЕСА_1 (том 3 а.к.п. 82-87);

- висновок експерта суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_12 № 80 від 13 лютого 2017 року, відповідно до якого станом на 28 січня 2017 року ринкова вартість одного електричного двигуна, потужністю 11 кВт, 950 об/хв., бувшого у використані з 1991 року у стані придатному до використання становить 4408 гривень (том 3 а.к.п. 89-96);

- розпискою потерпілого ОСОБА_9 про отримання на зберігання електричного двигуна, потужністю 11 кВт, 950 об/хв. (том 3 а.к.п. 97);
- протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицями до нього від 15 лютого 2017 року, що був проведений за участі підозрюваного, у присутності понятих, під час якого підозрюваний ОСОБА_4 показав яким чином він спільно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 здійснили крадіжку електричного двигуна (том 3 а.к.п. 98-101);

- протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицями до нього від 15 лютого 2017 року, який був проведений за участі підозрюваного, у присутності понятих, під час якого підозрюваний ОСОБА_6 показав яким чином він спільно з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 вчинили крадіжку електричного двигуна (том 3 а.к.п. 102-105);

- протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицями до нього від 15 лютого 2017 року, що був проведений за участі підозрюваного, у присутності понятих, під час якого підозрюваний ОСОБА_7 показав яким чином він спільно з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 вчинили крадіжку електричного двигуна (том 3 а.к.п. 106-109);

Вказані вище докази суд бере до уваги, оскільки вони зібрані з дотриманням вимог закону і вважає їх допустимими.
Встановлено, що 1 січня 2017 року біля 20 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_4 перебуваючи з дозволу власника ОСОБА_10 у кімнаті житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_4 , вчинив крадіжку мобільного телефону, марки "Nokia 2760", який належить потерпілій ОСОБА_11 .

Крім того, 27 січня 2017 року біля 19 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_4 за попередньою змовою з обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вчинили крадіжку електричного двигуна, потужністю 11 кВт, 950 об/хв., з території домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 , власником якого є потерпілий ОСОБА_9

Дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена та його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України - крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, та за ч. 2 ст. 185 КК України - крадіжка, вчинена за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд ураховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, що передбачені частинами 1, 2 ст. 185 КК України, які є кримінальними правопорушеннями середньої тяжкості; особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше судимий, що підтверджується даними вимоги ІЦ (том 3 а.к.п. 118), згідно даних довідки-характеристики Копайгородської селищної ради Барського району Вінницької області від 1 лютого 2017 року № 02-11/39 ОСОБА_4 характеризується посередньо (том 3 а.к.п. 132), на обліку лікаря-психіатра не перебуває, перебуває під наглядом лікаря-нарколога з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності ІІ ступеню, що підтверджується довідкою Комунальної установи "Барська центральна районна лікарня" Вінницької області (том 2 а.к.п. 167), відповідно до висновків амбулаторних судово-психіатричних експертиз комунального закладу "Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка" № 341 від 22 жовтня 2018 року, № 342 від 22 жовтня 2018 року ОСОБА_4 є особою з акцентуацією рис характеру по демонстративно-нестійкому типу, ускладненою алкоголізацією, судомним синдромом в анамнезі. Про це свідчать дані анамнезу про притаманну йому емоційну нестійкість у вигляді дратівливості, підвищену ранимість, чутливість, схильність до протестних форм поведінки з аутоагресивними (суїцидними) тенденціями, зловживання ним впродовж багатьох років спиртними напоями з виникненням залежності від них, судомних нападів, перенесення ним алкогольного психозу, що слугувало причиною для його госпіталізації в лікарню з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності ІІ ступеню, а також виявлені при теперішньому психіатричному обстеженні емоційна нестійкість, демонстративність поведінки, егоцентрованість, легковажність та поверховість суджень, зниження морально-етичних якостей. Проте відмічені особливості психіки виражені не різко, не супроводжуються психотичною симптоматикою, порушенням пам`яті, інтелекту, мислення, критичних здібностей. Виходячи з матеріалів кримінального провадження кримінальне правопорушення ОСОБА_4 вчинив, перебуваючи поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності. В ході слідчої ситуації ОСОБА_4 з 31 серпня 2018 року до 5 вересня 2018 року переніс тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності у вигляді алкогольного делірію, який у нього виник на тлі синдрому відміни вживання алкоголю, супроводжувався порушенням свідомості, дезорієнтацією в навколишньому, галюцинаторними переживаннями, психомоторним збудженням, порушенням сну, вегетативними розладами. Після проведеного лікування він із зазначеного стану повністю вийшов. Про це свідчать збереженість його орієнтації в місці, ситуації, виконування ним послідовних, цілеспрямованих дій, що не відображали ознак маячення, галюцинацій, порушення свідомості. Тому ОСОБА_4 не позбавлений можливості усвідомлювати свої дії керувати ними як в період вчинення ним інкримінованого йому діяння, так і в теперішній час. Під дію частин 2, 3 ст. 19, ст. 20 КК України не підпадає (том 3 а.к.п. 123-126, 127-130), задовільний стан здоров`я обвинуваченого, про що останній повідомив суду.
Крім того, суд бере до уваги висновок досудової доповіді від 26 квітня 2018 року, яка складена Барським районним сектором з питань пробації Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , де зазначено, що з урахуванням інформації, що характеризує особистість обвинуваченого та його спосіб життя, історію правопорушень, а також достатньо високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства (у тому числі окремих осіб). На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробовуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків згідно з ст. 76 КК України (том 2 а.к.п. 20-22).
До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
До обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України - рецидив кримінальних правопорушень.
До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
До обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, суд відносить вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.
З урахуванням викладеного, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігання новим кримінальним правопорушенням, ураховуючи думку потерпілого ОСОБА_9 , суд дійшов висновку про призначення йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій частин 1, 2 ст. 185 КК України, та призначити остаточне покарання із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 затриманий Барським ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області о 7 год. 30 хв. 31 серпня 2018 року, що підтверджується протоколом затримання особи від 31 серпня 2018 року (том 2 а.к.п. 109), та згідно ухвали Барського районного суду Вінницької області щодо нього обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 29 жовтня 2018 року (том 2 а.к.п. 115-117), ухвалою Барського районного суду Вінницької області запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено строком на 60 днів до 23 грудня 2018 року (том 2 а.к.п. 209-210).
Тому, строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід рахувати з моменту затримання, а саме, з 31 серпня 2018 року та зарахувати його у строк відбування покарання.

Дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 повністю доведена та його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України - крадіжка вчинена за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, яке класифікується як кримінальне правопорушення середньої тяжкості, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше судимий, що підтверджується даними вимоги ІЦ, має не зняту та не погашену судимість (том 3 а.к.п. 143-144), вчинив кримінальне правопорушення будучи умовно-достроково звільненим від відбування покарання (том 3 а.к.п. 145), згідно даних довідки-характеристики Копайгородської селищної ради Барського району Вінницької області від 1 лютого 2017 року № 02-11/38 характеризується посередньо (том 3 а.к.п. 150), на обліку лікаря-психіатра не перебуває, перебуває під наглядом лікаря-нарколога з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності ІІ ступеню, що підтверджується довідкою Комунальної установи "Барська центральна районна лікарня" Вінницької області (том 3 а.к.п. 146), відповідно до висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи Комунального закладу "Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка" № 64 від 20 лютого 2017 року ОСОБА_6 не страждав раніше та не страждає в теперішній час на хронічне психічне захворювання. Про це свідчать дані анамнезу про його своєчасний психічний та фізичний розвиток, достатню соціальну адаптованість протягом життя (здобуття неповної середньої та професійної освіти, трудова діяльність), а також виявлені при теперішньому психолого-психіатричному обстеженні збереженість та адекватність його емоцій, логічність, послідовність мислення, відсутність психотичної симптоматики, порушень пам`яті, інтелекту, критичних та адаптаційних здібностей. Як слідує з матеріалів кримінального провадження, в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_6 перебував поза будь-яким хворобливим розладом психічної діяльності, в тому числі і тимчасовим. На це вказують збереженість його орієнтації в місці, ситуації, оточуючих особах, виконування ним послідовних, цілеспрямованих дій, що не відображали ознак маячення, галюцинацій, порушення свідомості. Тому ОСОБА_6 як не душевнохворий, не позбавлений можливості усвідомлювати свої дії керувати ними як стосовно інкримінованого йому діяння, так і в теперішній час. Під дію частин 2, 3 ст. 19, ст. 20 КК України не підпадає (том 3 а.к.п. 147-149), задовільний стан здоров`я обвинуваченого, про що останній повідомив суду.
Крім того, суд бере до уваги висновок досудової доповіді від 24 квітня 2018 року, яка складена Барським районним сектором з питань пробації Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , де зазначено, що з урахуванням інформації, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також дуже високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити дуже високу небезпеку для суспільства (у тому числі окремих осіб). На думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції (том 2 а.к.п. 16-18).
До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
До обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд відносить вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.
З урахуванням викладеного, керуючись принципами гуманності необхідності та достатності покарання для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та запобігання новим кримінальним правопорушенням, суд дійшов висновку про призначення йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, з урахуванням правил, передбачених ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати до покарання, призначеного за новим вироком, невідбуту частину покарання за попереднім вироком Барського районного суду Вінницької області від 13 січня 2012 року, та призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі у межах строку, встановленого законом.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
Дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 повністю доведена та його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України - крадіжка вчинена за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, яке класифікується як кримінальне правопорушення середньої тяжкості, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який має не зняту та не погашену судимість (том 3 а.к.п. 155-158), згідно даних довідки-характеристики Копайгородської селищної ради Барського району Вінницької області від 1 лютого 2017 року № 02-11/40 характеризується посередньо (том 3 а.к.п. 163), на обліку лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, що підтверджується довідкою Комунальної установи "Барська центральна районна лікарня" Вінницькій області (том 3 а.к.п. 162), задовільний стан здоров`я обвинуваченого, про що останній повідомив суду.
Крім того, суд бере до уваги висновок досудової доповіді від 26 квітня 2018 року, яка складена Барським районним сектором з питань пробації Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , де зазначено, що з урахуванням інформації, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також дуже високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства (у тому числі окремих осіб). На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливо лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробовуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків згідно з ст. 76 КК України (том 2 а.к.п. 24-26).
До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
До обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд відносить вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

З урахуванням викладеного, керуючись принципами гуманності необхідності та достатності покарання для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, суд дійшов висновку про призначення йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, з урахуванням правил передбачених ч. 1 ст. 71 КК України, частково приєднати до покарання, призначеного за цим вироком, невідбуту частину покарання за попереднім вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 листопада 2016 року, та призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі у межах строку, встановленого законом.
Строк відбування покарання рахувати з 5 травня 2017 року, тобто з моменту затримання обвинуваченого ОСОБА_7 на виконання вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 листопада 2016 року (том 2 а.к.п. 154).
Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта за проведення судової товарознавчої експертизи проведеної Вінницьким науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, яка становить 440 гривень 20 копійок (том 3 а.к.п. 63).

Щодо вирішення питання про стягнення солідарно з обвинувачених на користь держави витрат на залучення експерта при проведенні товарознавчої експертизи № 80 від 13 лютого 2017 року (том 3 а.к.п. 89-96), проведеної експертом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_12 , суд дійшов такого висновку.

Згідно з ст. 7 Закону України "Про судову екпертизу" судово-експертну діяльність у кримінальному провадженні здійснюють державні спеціалізовані установи, а в інших випадках - також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Встановлено, що товарознавчу експертизу № 80 від 13 лютого 2017 року (том 3 а.к.п. 89-96) проведено експертом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_12 , який не є працівником державної спеціалізованої установи, тому витрати, понесені на залучення вказаного експерта для проведення зазначеної вище експертизи, стягненню на користь держави не підлягають.
Питання про речові докази вирішити згідно зі ст. 100 КПК України.
Цивільні позови у кримінальному проваджені не пред`явлено.
На підставі ст. 65, п. 1 ч. 1 ст. 66, ст. 67, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України, керуючись ст. 100, ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369, ст. 370, частинами 1, 2 ст. 371, частинами 2, 3 ст. 373, ст. 374, частинами 1, 3, 6, 7 ст. 376, п. 1 ч. 1, п. 1 ч. 2, частинами 3, 4 ст. 395 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:
за ч. 1 ст. 185 КК України у виді одного року позбавлення волі;
за ч. 2 ст. 185 КК України у виді двох років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів призначити ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворо покарання більш суворим у виді двох років позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити раніше обрану у вигляді тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання, а саме, з 31 серпня 2018 року та зарахувати його у строк відбування покарання.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати до покарання, призначеного за цим вироком, невідбуту частину покарання за попереднім вироком Барського районного суду Вінницької області від 13 січня 2012 року, та призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді двох років двох місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
ОСОБА_7 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати до покарання, призначеного за цим вироком, невідбуту частину покарання за попереднім вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 листопада 2016 року, та призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком чотири роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 5 травня 2017 року, тобто з моменту його затримання на виконання вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 листопада 2016 року.
Речові докази у кримінальному провадженні: мобільний телефон марки "Nokia 2760" ІМЕІ НОМЕР_1 , який передано на зберігання потерпілій ОСОБА_11 - повернути власнику; електричний двигун потужністю 11 кВт. 950 об/хв., що переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_9 - повернути власнику.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи у розмірі 440 (чотириста сорок) гривень 20 копійок.
Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Барський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які перебувають під вартою строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їм копій судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення вироку судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, потерпілим та прокурору.

Суддя