Справа № 504/3846/18
Провадження № 1-кс/504/1210/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2018 смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

за участі власника майна- ОСОБА_4 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 4, смт. Доброслав, клопотання старшого слідчого СВ Лиманського ВП ГУ НП в Одеській області майора поліції ОСОБА_5 від 22.10.2018 року, погодженого 22.10.2018 року прокурором Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , про арешт майна в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001609 від 22.10.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 290 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Лиманського ВП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_5 , подала до Комінтернівського районного суду Одеської області клопотання, яке в порядку ст. 199 ч. 1 КПК України погоджено прокурором Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , про арешт майна в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001609 від 22.10.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 290 КК України.

Подане клопотання обґрунтоване тим, що 21.10.2018 року до Лиманського ВП надійшов рапорт поліцейського ГРПП ВАДГР УПД ГУНП в Одеській області старшого сержанта поліції ОСОБА_6 про те, що 21.10.2018 року на контрольно-пропускному пункті, розташованому на автодорозі М14 21км «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ», що в межах Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області ним був зупинений автомобіль марки «OPEL OMEGA», д/з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , 1949 року народження, ідентифікаційний номер кузову НОМЕР_2 , в ході перевірки відповідності номерних ідентифікаційних знаків кузову та документів, номерні ідентифікаційні таблички автомобілю викликали сумніви, щодо їх дійсності.

В ході проведення огляду місця події від 21.10.2018 року на узбіччі зазначеної автодороги виявлено автомобіль марки «OPEL OMEGA», д/з НОМЕР_1 , 1987 року випуску, при огляді якого виявлено, що номерна табличка з ідентифікаційним номером кузову, що знаходиться в підкапотній частині автомобілю має механічні пошкодження, площина таблички вигнута, фарба з таблички відщербнута, спосіб кріплення не характерний для заводського, біля переднього пасажирського сидіння, дно автомобілю, з ідентифікаційним дублюючим номером кузову, має видимі зміни у місцях зварювання металу дна, маються місця видимості темної фарби. Після проведеного огляду даний автомобіль передано на відповідальне зберігання до штрафного майданчику № 7, який знаходиться в м. Одеса, вул. Станційна, 27, для подальшого відповідального зберігання.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 показав, що під час несення служби 21.10.2018 року на КПП розташованому на автодорозі М14 21км «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ», що в межах Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області ним на підставі наявних орієнтувань щодо автомобілів, які перебувають у розшуку був зупинений автомобіль марки «OPEL OMEGA», д/з НОМЕР_1 , 1987 року випуску, під керуванням ОСОБА_4 , 1949 року народження, при проведенні перевірки документів на вказаний автомобіль, а саме свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 та проведенні звірки з номерними табличками, які знаходяться у самому автомобілі, виникли сумніви щодо їх заводського встановлення на місця кріплення, тобто виявлено, що номерна табличка з ідентифікаційним номером кузову має ознаки не заводського кріплення, крім цього номерна табличка, що знаходиться біля переднього пасажирського сидіння, у дні автомобіля має ознаками не заводського зварювання та кріплення та пофарбування, також декілька деталей, безпосередньо освітлювальні прилади, деталі кузову не відповідають року випуску автомобілю, належать до автомобілів даної марки та моделі 1999 року випуску, а не 1987 року як зазначено у свідоцтві про реєстрацію ТЗ наданому ОСОБА_4 .

В ході проведення досудового розслідування допитаний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , зазначив, що він самостійно здійснив зміни та саморобним способом закріпив ідентифікаційні таблички з автомобілю марки «OPEL OMEGA», д/з НОМЕР_1 на деталі від автомобілю марки «OPEL OMEGA», д/з НОМЕР_4 , темно-синього кольору, які в подальшому самостійно перефарбував у білий колір. Всі вищезазначені дії ОСОБА_4 здійснював у приміщенні гаражу, що розташований на території дачної ділянки АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності його дружині ОСОБА_7 .

Слідчий вказує, що існують підстави вважати, що автомобіль марки «OPEL OMEGA», д/з НОМЕР_1 , 1987 року випуску є речовим доказом злочину, що обґрунтовує застосування заходу забезпечення кримінального провадження арешту майна з метою, передбаченою п. п. 1,4 ч.2 ст. 170 КПК України, для забезпечення збереження речового доказу та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), який є розумним та співмірним із завданнями у вказаному кримінальному провадженні. Підстав вважати, що накладення арешту на вказане майно для власника буде надміру обтяжливим, в ході досудового розслідування не встановлено.

В судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання.

Власник майна не заперечував проти задоволення клопотання слідчого, підтвердив викладені у клопотанні обставини.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов до наступного:

Положенням ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.
Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого у кримінальному провадженні та відповідати вимогам закону.
Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі і при вирішення питання про накладення арешту на майно, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
За змістом ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Перевіряючи правову підставу для арешту майна, слідчий суддя звертає увагу, що органом досудового розслідування обґрунтовано внесені відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР (витяг від 22.10.2018 року), власність підтверджена відповідним свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, за протоколом огляду місця події, щодо якого ставиться питання арешту з метою забезпечення.

Отже, слідчий суддя дійшов переконливого висновку, що вищевказаний автомобіль містить в собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а також може містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, відтак, відповідає визначеним у положенні ст. 98 КПК України критеріям.

Слідчий суддя дійшов до переконання, що правові підстави арешту повністю співвідносяться з встановленими обставинами даного кримінального правопорушення.

Обираючи відповідне забезпечення кримінального провадження, та вирішуючи питання про спосіб його виконання, слідчий суддя враховує, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя вважає, що арешт та заборона розпорядження вказаними речами є розумним та співмірним обмеженням права власності безпосередньому завданню кримінального провадження, і є необхідним у демократичному суспільстві, є доцільним саме на цій стадії досудового розслідування, а наслідки застосованого заходу забезпечення кримінального провадження, на переконання суду, не виглядають надмірним тягарем для власника арештованого майна.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 93, 98, 170-173, 309, 369, 372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Лиманського ВП ГУ НП в Одеській області майора поліції ОСОБА_5 про арешт майна, - задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «OPEL OMEGA», д/з НОМЕР_1 , 1987 року випуску, ідентифікаційний номер кузову НОМЕР_2 , який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу номер НОМЕР_3 , належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборонивши будь-яким особам розпоряджатись та користуватись даним майном, залишивши на зберігання на території штрафного майданчика № 7, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Станційна, 27.

Роз`яснити, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала слідчого судді виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді про арешт майна або відмова у ньому можуть бути оскаржені в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1