В И Р О К
05 грудня 2018 року м. Запоріжжя
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Донецьк, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, неодруженого, на утриманні має неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимого: 1) 24.12.2010 року Кіровським районним судом м. Донецька за ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 рік. Звільнений від відбуття покарання 30.08.2012 р. умовно достроково, не відбутий строк 11 місяців 1 день; 2) 28.05.2014 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік. На основі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком один рік. На підставі ст. 1 п. «в» ЗУ «Про амністію в 2014 році», звільнений від відбуття призначеного покарання; 3) 26.05.2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком один рік;
- обвинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених ч.4 ст.407 , ч.2 ст.15- ч.2 ст.185, КК України, -
У відповідності до Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15/2015 «Про часткову мобілізацію», в Україні оголошено початок проведення часткової мобілізації.
На виконання зазначеного Указу, 15 квітня 2015 року ОСОБА_6 був призваний за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_3 та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .
У цей же день солдата ОСОБА_6 призначено на посаду водія автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення 2-го батальйону оперативного призначення та поставлено на всі види забезпечення.
Також, відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 6 грудня 1991 року № 1932-ХІІ зі змінами, визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Солдат ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем, відповідно ст.ст. 3-6, 11, 16, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути зразком витримки, берегти військову честь, показувати приклад дисциплінованості, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків доповідати своєму безпосередньому начальникові, за дозволом на звільнення з розташування військової частини звертатися до свого безпосереднього начальника, а виїзд військовослужбовців, за межі гарнізону здійснюється лише з дозволу командира військової частини.
Солдату ОСОБА_6 було надано звільнення терміном до 28 січня 2016 року.
Водночас солдат ОСОБА_6 28 січня 2016 року повинен був прибути до військової частини НОМЕР_1 яка дислокувалась за адресою: АДРЕСА_2 .
Однак, діючи на порушення вищезазначених статутних вимог, солдат ОСОБА_6 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах особливого періоду, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби 28 січня 2016 року, не з`явився вчасно без поважних причин на службу, а саме до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась за адресою: АДРЕСА_2 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 та ухилявся від проходження військової служби до 15 травня 2016 року, тобто тривалістю понад один місяць, вчинене в умовах особливого періоду.
Крім того, 19.01.2018 року , близько 16 години 40 хвилин, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись в приміщенні гіпермаркету ТОВ «Ашан України Гіпермаркет», розташованого по вул. Запорізькій, 16, в м. Запоріжжя, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу з торгових полиць зазначеного гіпермаркету, намагався таємно викрасти майно, що належить ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет», сховавши до себе у наружний карман куртки, а саме: Крем «LorealParis», ш/к НОМЕР_2 , вартістю 244 грн. 39 коп. без урахування ПДВ за одну одиницю; Крем « LorealParis », ш/к НОМЕР_2 , вартістю 244 грн. 39 коп. без урахування ПДВ за одну одиницю, а всього майна на загальну суму 488 грн. 78 коп. без урахування ПДВ, чим намагався спричинити матеріальну шкоду ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» на вказану суму, але не довів злочин до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівником охорони гіпермаркету з викраденим товаром після проходження виходу для покупців без товару та в подальшому переданий працівникам поліції.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у скоєнні злочинів визнав повністю. Суду пояснив, що повністю підтверджує фактичні обставини викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро кається.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, судом роз`яснено про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.
Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначених злочинів в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 , суд кваліфікує: за ч.4 ст.407 КК України як не зявлення військовослужбовця вчасно без поважних причин на службу тривалістю понад один місяць, вчинене в умовах особливого періоду, за ч.2 ст.15- ч.2 ст.185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, не доведена до кінця, з причин, що не залежали від волі особи, яка її вчинила.
При визначенні ОСОБА_6 покарання, суд керується вимогами ст.65 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання, враховує характер і ступінь тяжкості скоєних злочинів, обставини справи, особу обвинуваченого, який повністю визнав провину і розкаявся в скоєному, активно сприяв органу досудового слідства в розкритті злочину, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, раніше судимий, злочин вчинив у період іспитового строку, призначеного Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя від 26.05.2015 року за ч.2 ст.185 КК України та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 згідно ст.66 КК України, суд визнає, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, визнав свою провину, активно сприяв органам досудового слідства в розкритті злочину.
Обставиною, що обтяжують покарання ОСОБА_6 згідно ст.67 КК України, суд визнає рецидив злочину.
На підставі викладеного, та з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 можливе тільки в умовах ізоляції його від суспільства.
Суд вважає, що призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Цивільний позов не заявлявся, судові витрати відсутні .
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 349, 370, 371, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_6 визнати винним в скоєнні злочинів, передбачених ч.4 ст.407 , ч.2ст.15- ч.2ст.185 КК України та призначити покарання :
- за ч.4 ст.407 КК України у вигляді 3 (трьох ) років позбавлення волі;
- за ч.2 ст.15- ч.2 ст.185 КК України в вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суровим, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання в вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуте покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 26.05.2015 року та призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 в строк відбування покарання за вироком, строк його попереднього ув`язнення за період з 19.03. 2018 року до моменту постановлення вироку 05.12.2018 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Строк відбування покарання рахувати з 19.03.2018 року.
Цивільний позов не заявлявся.
Судові витрати відсутні
Речові докази: відеозапис ТОВ „ Ашан Україна Гіпермаркет залишити в матеріалах кримінального провадження, дві упаковки крему „LorealParis, передані на відповідальне зберігання відповідальній особі ТОВ „ Ашан Україна Гіпермаркет повернути за належністю .
Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили - залишити без змін.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1