Номер провадження 1-кп/243/321/2019
Номер справи 243/182/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«15» січня 2019 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

- секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

- прокурора ОСОБА_3 ,

- обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 19 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002572 від 06 грудня 2018 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло зі Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області 09 січня 2019 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ясинувата Донецької області, українця, громадянина України, з середньотехнічною освітою, не працюючого, не одруженого, на утримані неповнолітніх дітей не має, інвалідом не являється, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

01 грудня 2018 року в денний час доби, точний час в ході судового розгляду встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 , проходячи по провулку Салтикова-Щедріна, а саме біля будинку № 22 А, в пошуках своєї співмешканки, достовірно знаючи, що за вказаною адресою проживає подруга останньої, шляхом вільною доступу, через відкриту хвіртку, зайшов на територію домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де у приміщенні літнього душу знайшов ключ від житлового будинку, розташованого за вказаною адресою.

В цей час на цьому ж місці у ОСОБА_4 раптово виник протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, яке знаходилось в приміщенні вказаного будинку.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 01 грудня 2018 року в денний час доби, точний час встановити в ході судового розгляду не виявилось можливим, ОСОБА_4 , шляхом відкривання вхідної двері за допомогою ключа, який раніше знайшов, незаконно проник до будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , який є житлом, де в залі на магнітофонній колонці побачив ноутбук фірми «ASUS», діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, розуміючи протиправний характер своїх дій, скориставшись тим що ОСОБА_6 в будинку не має, викрав ноутбук марки «ASUS» модель Х54С в корпусі чорного кольору.

Після цього, ОСОБА_4 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на свій розсуд.

Умисними протиправними діями ОСОБА_4 заподіяна матеріальна шкода потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 2616 гривень 34 копійки.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 викривається наступними доказами.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України та суду пояснив, що 01 грудня 2018 року в денний час доби, точний час не пам`ятає, він проходячи по провулку Салтикова-Щедріна, а саме біля будинку АДРЕСА_3 , в пошуках своєї співмешканки, достовірно знаючи, що за вказаною адресою проживає подруга останньої, шляхом вільною доступу, через відкриту хвіртку, зайшов на територію домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де у приміщенні літнього душу знайшов ключ від житлового будинку, розташованого за вказаною адресою. В цей час на цьому ж місці у нього виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, яке знаходилось в приміщенні вказаного будинку. З метою таємного викрадення чужого майна, 01 грудня 2018 року в денний час доби, точний час не пам`ятає, він шляхом відкривання вхідної двері за допомогою ключа, який раніше знайшов, проник до будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , який є житлом, де в залі на магнітофонній колонці побачив ноутбук фірми «ASUS», скориставшись тим що ОСОБА_6 в будинку не має, викрав ноутбук марки «ASUS» модель Х54С в корпусі чорного кольору. Після цього, він з місця скоєння кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на свій розсуд. У тому, що вчинив вказане кримінальне правопорушення, він щиро розкаявся. На теперішній час заподіяна матеріальна шкода повністю відшкодована потерпілій ОСОБА_6 шляхом повернення майна.

Потерпіла ОСОБА_6 , яка належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду кримінального провадження, звернулася до суду з Заявою, в якій просить суд розглянути дане кримінальне провадження без її участі. Претензій матеріального та морального характеру не має, просить суд призначити покарання на розсуд суду (а.п.14).

У відповідності до ч. 1 ст. 325 КПК України «Якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з» ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого».

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, провина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

Із Протоколу огляду від 05 грудня 2018 року вбачається, що об`єктом проведення огляду є службове приміщення поліцейської станції № 4, розташована за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вулиця Шевченко, будинок № 4. В ході проведення огляду в присутності двох понятих ОСОБА_7 добровільно надав для огляду та вилучення ноутбук марки «ASUS» модель Х54С в корпусі чорного кольору, s/n C6N0AS349501246 під час огляду ОСОБА_7 пояснив, що вказаний ноутбук від придбав у знайомого ОСОБА_8 , придбав 03 грудня 2018 року за 1000 гривень, про те, що ноутбук крадений йому невідомо. Ноутбук «ASUS» модель Х54С з батареєю та шнуром в робочому стані було вилучено та передано під розписку ОСОБА_6 .

Із Протоколу огляду від 05 грудня 2018 року вбачається, що об`єктом проведення огляду є приміщення будинку розташований за адресою: АДРЕСА_3 . В ході огляду було встановлено, що будинок одноповерховий, в будинку розташовується чотири житлові кімнати. В ході огляду ОСОБА_6 вказала на кімнату зали, де з її слів знаходився ноутбук з зарядним пристроєм модель «ASUS» Х54С, s/n C6N0AS3495, який 01 грудня 2018 року було викрадено її знайомим ОСОБА_9 таємно, шляхом вільного доступу.

Із Розписки від 05 грудня 2018 року вбачається, що ОСОБА_6 отримала від працівників поліції ноутбук «ASUS» в корпусі чорного кольору модель Х54С, s/n C6N0AS34950124G та зарядний пристрій до нього, які зобов`язується зберігати до вирішення питання по справі.

Із Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 грудня 2018 року вбачається, що ОСОБА_7 заявив, що серед наданих фотознімків він впізнає особу на фотознімку № 3. Згідно Довідки до Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 грудня 2018 року вбачається, що на фотознімку № 3 зображений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із Висновку за результатами проведення судової товарознавчої експертизи № 112 від 19 грудня 2018 року вбачається, що залишкова вартість майна, що належить ОСОБА_6 на момент вчинення злочину 01 грудня 2018 року, з урахуванням зносу, а саме: ноутбуку марки «ASUS» модель Х54С в корпусі чорного кольору становить 2616,34 грн. (дві тисячі шістсот шістнадцять гривень 34 коп.).

Із Протоколу проведення слідчого експерименту від 22 грудня 2018 року вбачається, що при проведенні вказаної слідчої дії підозрюваний ОСОБА_4 докладно розповів та показав обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме: підозрюваний ОСОБА_4 вказав на будинок розташований за адресою: АДРЕСА_3 . Підозрюваний ОСОБА_4 вказав на приміщення літнього душу розташованого на території домоволодіння, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 . Підозрюваний ОСОБА_4 вказав на вхід до будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_3 . Підозрюваний ОСОБА_4 вказав на місце де знаходився ноутбук марки «ASUS» в будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

У відповідності до вимог ст. 94 КПК України, суд вважає, що слідча дія Слідчий експеримент, проведений 22 грудня 2018 року з участю підозрюваного ОСОБА_4 був проведений з додержанням вимог ст. 223, 240 КПК України, а саме - у присутності двох понятих та потерпілої.

Окрім того, у відповідності до ч. 3 ст. 240 КПК України «До участі у слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник», але це не є обов`язковим.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до обґрунтованого переконання, що Протокол слідчого експерименту від 22 грудня 2018 року у розумінні вимог ст. 86 КПК України є допустимим доказом, оскільки він отриманий у порядку, встановленому КПК України.

Окрім того, як зафіксовано в Протоколі вищевказаної слідчої дії, ніяких зауважень і доповнень з боку учасників слідчої дії не надійшло. В судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що приймав участь у вказаній слідчій дії добровільно, ніяких протиправних дій з боку працівників правоохоронних органів до нього не застосовувалося.

Згідно правового змісту норм ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Стаття 62 Конституції України гарантує, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Доведення вини особи поза розумним сумнівом є стандартом доведення, необхідним для визнання особи винною із застосуванням принципу змагальності судового процесу.

При цьому саме сторона обвинувачення несе тягар доведення вини і зобов`язана доводити свою версію подій за цим стандартом. Це означає, що позиція, яка представлена обвинуваченням, має бути доведена в тій мірі, що у «розумної (розсудливої) людини» не може лишатися «розумного сумніву», що обвинувачений винен.

Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Отже, з урахування викладеного вище, в ході судового розгляду, за наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що висунуте ОСОБА_4 обвинувачення за ч. 3 ст. 185 КК України, знайшло своє підтвердження, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, провину обвинуваченого повністю доведено, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ст. 185 ч. 3 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло.

При визначенні міри покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризующих його обставин, віднесення кримінального правопорушення законодавством до тяжких злочинів, характер, ступінь його суспільної небезпеки, ступінь негативної майнової шкоди і наслідків для потерпілої, дані про особу обвинуваченого.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає ті обставини, що ОСОБА_4 щиросердно розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину та потерпілій повністю відшкодована матеріальна шкода.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України - судом не встановлено.

Згідно роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

п.2 «Відповідно до п.1 ч.1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом… менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо».

Суд, призначаючи ОСОБА_4 покарання, також враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Суд приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_4 є осудним, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, але судимість погашена у встановленому законом порядку, вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, посередньо характеризується за місцем мешкання, потерпілій повністю відшкодовано спричинену матеріальну шкоду, суд враховує також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що потерпіла не наполягає на суворій мірі покарання для обвинуваченого і тому суд визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, однак в мінімальних межах санкцій інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень.

Із Постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 23.01.2014 року (справа № 5-48 кс13) вбачається, що загальні засади призначення покарання (ст..65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини по справі, ступень тяжкості скоєного правопорушення, характер та мотиви протиправних дій, враховуючи вищенаведені дані характеристики особи обвинуваченого і попередню позитивну соціальну поведінку, які знижують ступінь тяжкості скоєного правопорушення і ступінь небезпеки особи обвинуваченого для суспільства, суд, всебічно оцінюючи викладені обставини, приходить до переконання про можливість виправлення ОСОБА_4 без реального виконання покарання і вважає можливим звільнити обвинуваченого від відбуття покарання з випробуванням у відповідності до положень ст. 75 КК України.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Також при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд врахував досудову доповідь Слов`янського міськрайонного Відділу філії державної установи «Центр пробації» в Донецькій області від 14 січня 2019 року відносно ОСОБА_4 , відповідно до яких, виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі для окремих осіб) (а.п.27-29).

Цивільний позов по справі не заявлено.

Питання про речові докази слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України і призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю два роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Захід забезпечення кримінального провадження в порядку передбаченому ст. ст. 131, 176 КПК України не застосовувався та не обирався.

Речові докази по справі: вилучений 05 грудня 2018 року ноутбук марки «ASUS» модель Х54С, s/n C6N0AS349501246 в корпусі чорного кольору, який залучений до матеріалів кримінального провадження № 0002572 від 06 грудня 2018 року у якості речових доказів на підставі Постанови слідчого від 19 грудня 2018 року, що зберігається у потерпілої ОСОБА_6 - у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України залишити у власності потерпілої ОСОБА_6 .

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Головуючий: суддя

Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1 .