Справа № 359/2655/19
Провадження № 1-кс/359/909/2019
У Х В А Л А
Іменем України
26 березня 2019 року м. Бориспіль

Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

перекладача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бориспіль з технічною фіксацією клопотання слідчого Бориспільського ВП ГУНП в Київській області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Баку Республіки Азербайджан, громадянину Республіки Азербайджан, азербайджанцю, тимчасово проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючому, не одруженому, зі слів раніше не судимому, не інваліду, підозрюваному у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.187 КК України -

в с т а н о в и в :
Старший слідчий першого відділення слідчого відділу Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області підполковник поліції ОСОБА_8 , за згодою прокурора Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 , звернувся із зазначеним клопотанням, в якому просив застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Згідно клопотання, слідчим відділом Бориспільського ВП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000476 від 14.03.19, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим слідством встановлено, що у невстановлений точно слідством час в лютому 2019 року, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інші невстановлені досудовим слідством особи, за попередньою змовою між собою, вступили у злочинну змову для здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном ювелірними виробами, які зберігались в приміщенні ювелірного магазину «Ювелірний №1», на першому поверсі будинку АДРЕСА_2 .

Для реалізації свого злочинного наміру спрямованого на вчинення розбою, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інші невстановлені досудовим слідством особи, в невстановлений точно досудовим слідством час в лютому 2019 року, з метою полегшення вчинення злочину придбали автомобіль марки «Honda Civic» номерний знак НОМЕР_1 .

Близько 18 год. 47 хв. 14.03.2019, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інші невстановлені досудовим слідством особи, приїхали на автомобілі марки «Honda Civic» номерний знак НОМЕР_1 , до магазину «Ювелірний №1», розташованого на першому поверсі будинку №77 по вул. Київський шлях в м. Бориспіль. Одразу після чого, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інші невстановлені досудовим слідством особи, діючи узгоджено за попередньо розробленим планом, приховуючи свої обличчя під масками, з метою заволодіння чужим майном, увірвалися до приміщення магазину «Ювелірний №1», де використовуючи зброю, почали погрожувати її застосуванням до касира ОСОБА_11 та охоронника ОСОБА_12 , тобто погрожувати застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я осіб, які зазнали нападу. При цьому до ОСОБА_12 було застосовано насильство у вигляді удару по передплічу.

Подолавши спроби касира ОСОБА_11 та охоронника ОСОБА_12 чинити спроби нападу, продовжуючи реалізувати свій злочинний спільний намір, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інші невстановлені досудовим слідством особи, шляхом розбиття скла торгових стелажів магазину, заволоділи ювелірними виробами із золота належними ФОП ОСОБА_13 на загальну суму близько 7 000 000 грн., чим спричинили останньому майнову шкоду в особливо великому розмірі.

Після цього, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інші невстановлені досудовим слідством особи, на автомобілі марки «Honda Civic» номерний знак НОМЕР_1 , втекли з місця вчинення злочину з викраденим майном.

Крім цього, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, у ОСОБА_7 , невстановленим досудовим розслідуванням спосіб, виник умисел на придбання бойової гранати РГО з маркуванням «РГО 80-21-89» та бойового запалу до ручної гранати УДЗ з маркуванням «350ф-6-89», з метою подальшого їх зберігання.

В цей же час, ОСОБА_7 , не маючи на те передбаченого п. 2.3 Інструкції Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, дозволу на носіння і зберігання бойових припасів, стандартних бойових припасів, вибухових речовин і вибухових пристроїв, переніс з невстановленого досудовим розслідуванням місця придбані бойову гранату РГО з маркуванням «РГО 80-21-89» та бойовий запал до ручної гранати УДЗ з маркуванням «350ф-6-89», які розмістив за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_3 , тим самим розпочав незаконне зберігання вибухових пристроїв, для власного використання.

У подальшому, працівниками Бориспільського ВП ГУНП в Київській області 24.03.2019, під час проведення обшуку по місцю проживання ОСОБА_7 , за адресою АДРЕСА_3 , було виявлено та вилучено бойову гранату РГО з маркуванням «РГО 80-21-89» та бойовий запал до ручної гранати УДЗ з маркуванням «350ф-6-89», які останній незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу.

24.03.2019 о 22 год. 31 хв. СВ Бориспільського ВП ГУ Національної поліції в Київській області в порядку ст. 208 КПК України, затримано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

25.03.2019 року ОСОБА_7 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України.

Вина ОСОБА_7 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами у їх сукупності.

Метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_7 згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 2, 3, та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція за який передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років, з конфіскацією майна, а тому усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу непов`язаного з триманням під вартою, останній може переховуватися від органів досудового розслідування, з метою уникнення покарання, та покинути територію України, що повністю підтверджує наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

ОСОБА_7 , може знищити або спотворити речі, що мають істотне значення для досудового слідства, оскільки не встановлено все майно, яким заволоділи злочинці, інші спільники, зброя та інші речові докази, що повністю підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_7 , може незаконно впливати на свідків та потерпілих по даному кримінальному провадженню, оскільки на даний час не встановлено всіх причетних осіб до вчинення особливо тяжкого злочину. Крім того, у ході досудового розслідування ОСОБА_7 стануть відомі також анкетні дані потерпілих та інших свідків у провадженні, що з урахуванням інкримінованого злочину, який супроводжувався насильством щодо потерпілих, свідчить про можливість впливу на учасників кримінального провадження, що повністю підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_7 , може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний, не працює, не має міцних соціальних зав`язків та постійного джерела доходів, а тому з метою неправомірного збагачення може знову вчинити злочин, що повністю підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

До підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не може бути застосований у зв`язку з тим, що він не буде дієвим і не зможе стримати останнього від учинення нових злочинів, не забезпечить належної поведінки підозрюваного під час досудового слідства, не зменшить наявність вищенаведених ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації, оскільки зважаючи на особу підозрюваного він не може самоорганізуватися для здійснення належного самоконтролю, також він може переховуватися від органів досудового розслідування, прокуратури та суду.
Не можливе застосування до підозрюваного і запобіжного заходу вигляді особистої поруки, оскільки на момент повідомлення йому про підозру та звернення до слідчого судді із вказаним клопотанням до органу досудового розслідування не надійшло жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру, про обрання відносно підозрюваного саме такого запобіжного заходу.

Також, до підозрюваного ОСОБА_7 , не може бути застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, навіть із застосуванням електронних засобів контролю та при забороні підозрюваному цілодобово залишати житло, у зв`язку з тим, що останній може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, може погрожувати, підкупити потерпілих, свідків, схиляти їх до дачі неправдивих показань, продовжувати свою злочинну діяльність, вплинути на інших підозрюваних які до цього часу не встановлені, а також враховуючи особливу тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та суворої відповідальності за нього, підозрюваний будь якими незаконним шляхами може намагатися залишити територію України та переховуватись від органу досудового розслідування, прокуратури та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності в інших державах.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити.
Захисник в судовому засіданні просила обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника.
Заслухавши пояснення підозрюваного та його захисника, думку прокурора та слідчого, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього докази, вважаю за необхідне клопотання задовольнити.
З наданих до суду матеріалів вбачається наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України.
Так, відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з ч.1 ст.177, ч.1 ст.178 цього Кодексу метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності цих ризиків слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання; майновий стан підозрюваного та наявність повідомлення йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.
За правилом ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.
Вирішуючи питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляду тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів (п.35 рішення ЄСПЛ №12369/86 від 26.06.1991 року «Летельє проти Франції»).
Так, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року). Суд звертає увагу на те, що на теперішній час непричетність ОСОБА_7 до вчинення вище вказаних кримінальних правопорушень об`єктивними даними не підтверджена.
Європейський суд з прав людини у справі «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» від 13.04.2014 року також зазначає, що обґрунтованість підозри ґрунтується на можливості сторонньої, незацікавленої особи дійти висновків, що підозрювана особа вчинила кримінальне правопорушення.
В ході розгляду клопотання в суді, на думку слідчого судді, прокурор довів наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 , кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України.
В судовому засіданні встановлено, що підозрюваний є громадянином іншої держави, ніде не працює, міцні соціальні зв`язки у останнього відсутні.
ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочинів, один з яких є особливо тяжким, санкція за який передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років позбавленням волі з конфіскацією майна, а тому усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, він може переховуватися від органів досудового розслідування, з метою уникнення покарання, що повністю підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, перебуваючи на волі ОСОБА_7 може знищити або спотворити речі, що мають істотне значення для досудового слідства, оскільки не встановлено всіх можливих інших речових доказів, які мають відношення для досудового розслідування.
Також ОСОБА_7 в ході досудового розслідування стануть відомі анкетні дані свідків та потерпілих, що з урахуванням інкримінованого злочину, який супроводжувався насильством, щодо потерпілих, свідчить про можливість впливу на учасників кримінального провадження.

ОСОБА_7 , може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний, не працює, не має міцних соціальних зав`язків та постійного джерела доходів, а тому з метою неправомірного збагачення може знову вчинити злочин.
Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.17 листа №511-550/0/4-13 від 4 квітня 2013 року, розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи та причин, про які йдеться у рішеннях національних судів. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).
Встановлено, що забезпечення кримінального судочинства та правопорядку становить суспільний інтерес, який має превалююче значення та виправдовує обрання, у цьому зв`язку, підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наведеному вище ризику.
З огляду на це слідчий суддя вважає допустимим обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Можливість вчинення кримінальних правопорушень та причетності підозрюваного до їх вчинення підтверджується доказами, які досліджені судом.
Указане свідчить про наявність підстав для застосування положень ч.2 ст. 183 КПК України.
При вирішенні клопотання слідчого, суддею також враховані інші обставини, визначені ст. 178 КПК України. Так, докази надані слідчим на обґрунтованість підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень є вагомими; доказів неможливості перебування підозрюваного за станом здоров`я під вартою не має; інших запобіжних заходів відносно нього не обиралось.
Крім того, на думку слідчого судді, прокурором, в порядку п.3 ч.1 ст.183 КПК України, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, доведено, що перебуваючи на волі підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності.
З урахуванням викладеного слідчим доведено наявність підстав, визначених ч.1 ст.194 КПК України для застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою.
Строк тримання під вартою щодо підозрюваного слід визначити в 60 днів, тобто до 22.05.2019 року о 22 год. 31 хв.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави. В ухвалі слідчого судді зазначаються, які обов`язки будуть покладені на підозрюваного у разі внесення застави.
Згідно з п.2 ч.5 ст.182 цього Кодексу застава щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Встановлено, що підозрюваний має обґрунтовану підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а тому йому належить визначити заставу у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб. У разі внесення застави на підозрюваного слід покласти обов`язки: прибувати по першому виклику до слідчого, що провадить розслідування вказаного кримінального провадження, на визначений ним час та до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду та при зміні місця проживання повідомити про це слідчого, прокурора або суд; не відвідувати місця, де продаються алкогольні напої на розлив.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-178, 183,184, 194, 196, 197, 376 КПК України,
у х в а л и в :
Клопотання задовольнити.

Обрати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном 60 днів без права внесення застави та утримувати його у Державній установі «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання ОСОБА_7 , з 22 год. 31 хв. 24.03.2019 року.

Дія ухвали закінчується 22 травня 2019 року о 22 год 31 хв.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 28.03.2019 року о 09 годині 30 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1