БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №497/1589/18
Провадження №1-кп/497/18/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
на підставі угоди про примирення
між потерпілою та обвинуваченим

01.04.2019 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Болград кримінальне провадження №0000419 від 14.08.2018 року з угодою про примирення між потерпілим та підозрюваним, з обвинувальним актом, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Ізмаїл Болградського району Одеської області, зі слів - є ромської національності, українську мову розуміє, з неповною середньою освітою, тимчасово не працює, не одружений, має дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судимий:

- 30.06.2009 року вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області за ч.3ст.185 та ч.2ст.186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, звільнений 29.11.2013 року по відбуттю призначеного покарання, особу якого встановлено за його посвідченням водія,

- який обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ст.ст.185 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:
11.08.2018 року приблизно о 13:00 годині ОСОБА_4 , маючи непогашену судимість за скоєння корисного кримінального злочину, належних для себе висновків не зробив і не став на шлях виправлення, перебуваючи в приміщенні торгової зали магазину «Лотос», розташованого за адресою: Одеська область, м.Болград, пр-т Соборний,122, побачивши, як у покупця ОСОБА_5 , що стояла біля каси вищевказаного магазину з гаманця на підлогу випала купюра номіналом в 100 доларів США, достеменно розуміючи, що зазначена грошова купюра йому не належить, діючи з корисливих мотивів і реалізуючи свій намір, що раптово виник, підійшов до ОСОБА_5 і, з метою приховування вищевказаних грошей від їх власника, наступив ногою на вказану купюру, тим самим приховавши її від сторонніх осіб та власника, розуміючи, що в іншому випадку власник, побачивши кошти, зможе повернути їх собі, в подальшому, не використавши жодної спроби повернути вказані кошти власнику, дочекався коли ОСОБА_5 покине приміщення магазину, та переконавшись, що його дії ніхто зі сторонніх осіб не бачить, підняв з підлоги вказану купюру номіналом 100 доларів США, вартість якої згідно курсу Національного Банку України станом на 11.08.2018 року складає 2711 гривень 14 копійок, та привласнив.

В подальшому ОСОБА_4 з місця пригоди з викраденим, зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 2711 гривень 14 копійок.

Таким чином обвинувачений скоїв злочин, передбачений ст.185 ч.2 КК України, - за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у скоєні вищевказаного злочину за вказаними обставинами визнав в повному обсязі, стверджував, що у скоєному розкаюється.

12.09.2018р. між потерпілою ОСОБА_5 з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншого, було укладено угоду про примирення відповідно до положень ст.471 КПК України, обвинувачений у судовому засіданні стверджував, що розуміє наслідки укладання угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, яку підписав добровільно без будь-якого тиску з будь-чийого боку на нього, умови угоди йому роз`яснені і зрозумілі, він погоджується добровільно на покарання, узгоджене угодою.

Згідно вказаної угоди потерпіла та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст.185 ч.2 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обов`язків обвинуваченого щодо беззастережного визнання винуватості, а також покарання, яке має понести обвинувачений у виді позбавлення волі строком на 2 роки, з застосуванням ст.75 КК України зі звільненням засудженого від відбування покарання з випробуванням, та призначенням йому іспитового строку тривалістю 1 (один) рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 ч.1п.п.1,2 ч.2п.2 КК України.

В угоді передбачені умови її укладення та затвердження, встановлені ст.473 КПК України, а також наслідки її невиконання.

Потерпіла у судовому засіданні також повідомила суд, що розуміє наслідки укладання угоди про примирення між нею та обвинуваченим, яку підписала добровільно без будь-якого тиску з будь-чийого боку на неї, умови угоди їй роз`яснені і зрозумілі, обвинувачений дійсно вибачився, вона, потерпіла, пробачила обвинуваченого, гроші обвинувачений її повернув і вона до нього претензій матеріального та морального характеру не має.

Прокурор у судовому засіданні, надав суду письмові докази вини обвинуваченого, добутих в ході досудового розслідування кримінального провадження, що підтверджують наявність вини в діях обвинуваченого та скоєння ним злочину, передбаченого ч.2ст.185 КК України, а також характеризуючі матеріали стосовно обвинуваченого, просив затвердити угоду про примирення між потерпілою та обвинуваченим і призначити покарання, до якого вони дійшли, вважаючи це покарання достатнім та належним.

Згідно характеризуючих матеріалів обвинувачений характеризується позитивно, на обліку в лікаря-психіатра та в лікаря-нарколога не перебуває.

Вислухавши обвинуваченого та потерпілу, що просили затвердити угоду, укладену між ними про примирення, а також прокурора, який не заперечував проти затвердження вказаної угоди, вивчивши доводи обвинувального акту, текст угоди, та ознайомившись з реєстром матеріалів досудового розслідування, суд дійшов наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно ч.3ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, а тяжких злочинів, - внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2ст.185 КК України, який, згідно ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості. При цьому ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені йому п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид та міру покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом.

Суд в ході судового засідання переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, зокрема, вимогам ст.65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Так, при перевірці умов угоди на відповідність вимогам КК України та інтересам суспільства, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_4 кваліфіковано вірно за ст.185.2 КК України як таємне викрадення чужого майна ( крадіжка) вчинена повторно.

Також суд враховує наявність пом`якшуючих вину обставин те, що ОСОБА_4 , повністю визнав свою вину у скоєнні злочину, розкаюється, що підтверджується його активним сприянням у розкритті злочину, добровільним поверненням викраденого, усвідомленням вини у скоєному. Обставин, що, відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено, суд дійшов висновку, що погоджене угодою покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.185 КК України, є достатнім для виховання та попередження скоєння інших правопорушень, оскільки інший вид покарання більш м`який або більш суворий, не буде відповідати характеру вчиненого злочину, особі обвинуваченого, ступеню його вини та наслідкам скоєного.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженої ним та потерпілим міри та виду покарання. Характер взятих обвинуваченим ОСОБА_4 на себе за угодою зобов`язань свідчить про можливість їх виконання.

Підстав для відмови у затвердженні угоди, судом не встановлено.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід в ході досудового розслідування кримінального провадження обвинуваченому не обирався. Не знаходить суд підстав для обрання запобіжного заходу обвинуваченому й наразі. Долю речових доказів у справі слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України,

Керуючись ст.ст.12,75,76,185ч.2 КК України, ст.ст.368-371,373,374,475,392-395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення від 12.09.2018 року, укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000419 від 14.08.2018 року.

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому узгоджене покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного йому даним вироком, - з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до вимог ст.76ч.1п.2 та ч.2п.2 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 протягом випробувального строку:

- періодично з`являтися для реєстрації до органу пробації за місцем проживання,

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання,

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Покласти, згідно з вимогами ст.76 КК України, на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого, обов`язок здійснювати нагляд за засудженим ОСОБА_4 що звільнений від відбування покарання з випробуванням, після набрання цим вироком законної сили і протягом 1 (одного) року з моменту ухвалення вироку.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 не обирати.

Речовий доказ - купюру номіналом 100 доларів США, що фактично належить потерпілій ОСОБА_5 та передана їй на зберігання вважати повернутою їй після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Одеського апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення та набирає законної сили після закінчення строку для його оскарження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1