ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2019 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:
прокурор ОСОБА_5
обвинувачений ОСОБА_6
захисники ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №0001513 від 12 жовтня 2016 року відносно:

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, румуна, розлученого, не працюючого, раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,

В С Т А Н О В И Л А:

На вирок Садгірського районного суду м. Чернівці від 21 липня 2017 року обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 подали апеляційні скарги.

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого:

- ч.1 ст.115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років.

ЄУНСС №725/145/17 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_9
Категорія ч.1 ст.11 5КК України судді: ОСОБА_10 , ОСОБА_11
КП №11-кп/822/20/19 Суддя - доповідач: ОСОБА_1

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу ОСОБА_6 залишено утримання під вартою.
Строк відбування покарання обчислений з дня затримання 18.10.2016 року та на підставі ч.5 ст.72 КК України у строк покарання зараховано строк

попереднього ув`язнення з 18.10.2016 по 20.06.2017 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішена доля речових доказів, стягнуто процесуальні витрати у розмірі 34510,09 грн. на користь держави.

Постановою Верховного Суду від 08 листопада 2018 року задоволено частково касаційну скаргу засудженого. Скасовано ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 21 грудня 2017 року відносно ОСОБА_6 та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати оскаржуваний ним вирок та закрити кримінальне провадження відносно нього, оскільки злочину він не вчиняв, а кримінальне провадження відносно нього сфабриковане. Свою вину не визнає, вважає, що усе обвинувачення ґрунтується на непослідовних та неправдивих показаннях зацікавленої особи ОСОБА_12 , яка раніше була його співмешканкою, є залежною від алкоголю, веде асоціальний спосіб життя. Крім цього вказує, що у провадженні не встановлені достатні докази для доведення його винуватості, посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження.

Також ОСОБА_6 вказує в апеляційній скарзі і на те, що не встановлено точного часу смерті ОСОБА_13 , свідки на яких безпосередньо вказує потерпіла не були допитані, не усунуто суперечності в її показаннях, та показаннях свідка ОСОБА_14 , які вважає неправдивими. Звертає увагу і на те, що суд не дослідив речові докази, однак посилався на них у вироку, необґрунтовано відхилив його клопотання про повний перегляд відеозапису із камер спостереження нічного магазину по вул.Руській.

Захисник ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , у своїй апеляційній скарзі також просить вирок скасувати та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст. 115 КК України. Вважає, що судовий розгляд проведено неповно та з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а органом досудового розслідування не вчинялись дії, спрямовані на встановлення особи, яка вчинила злочин, за який засуджений ОСОБА_6 ..
Вказує на те, що висновок судово-медичної експертизи потерпілої ОСОБА_13 не містить вказівки на час смерті останньої, кількість тілесних ушкоджень свідчить про її побиття, внаслідок чого на винуватому мали залишитись сліди крові. При цьому ставить під сумнів та вважає неправдивими показання свідка ОСОБА_14 , яка твердила, що в ніч, коли була вбита потерпіла, бачила ОСОБА_6 у нічному магазині зі слідами крові на руках та одязі, оскільки такі показання спростовуються, на думку апелянта, відеозаписом із камер спостереження, який, на її думку, безпідставно не був досліджений судом. Суд не оглянув речових доказів з метою ідентифікації одягу, який досліджувався експертами під час імунологічної та генетичної експертиз. Що стосується показань потерпілої ОСОБА_12 - порушує аналогічні із ОСОБА_6 питання відносно їх неправдивості.

Судом І інстанції встановлено, що ОСОБА_6 12.10.2016 року в період часу з 00 год. 00 хв. по 00 год. 49 хв., знаходячись на території собору «Успіння Пресвятої Богородиці» по вул.Руська,28 в м. Чернівцях, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи при цьому характер своїх протиправних дій та бажаючи довести свій злочинний намір до кінця, наніс один удар своєю головою в голову останньої, від чого потерпіла втративши рівновагу, впала на землю, тим самим подолавши фізичний супротив потерпілої ОСОБА_13 ..

Коли потерпіла ОСОБА_13 перебувала на землі, лежачи на спині, обвинувачений ОСОБА_6 продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на протиправне заподіяння смерті іншій людині, розмістившись зверху над потерпілою, схопив правою рукою її життєво-важливий орган шию та застосовуючи фізичну силу, почав її здавлювати. Однак, злочинний умисел до кінця довести не вдалось у зв`язку із намаганням ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є донькою потерпілої, завадити обвинуваченому ОСОБА_6 , який в свою чергу завдав ОСОБА_15 кулаком лівої руки удар в область правої нирки, від чого остання покинула місце події, тим самим усунув перешкоди для заподіяння смерті іншій особі.

В подальшому, обвинувачений ОСОБА_6 будучи розміщеним зверху над потерпілою, схопив своїми руками життєво-важливий орган шию ОСОБА_13 та застосовуючи фізичну силу, почав її здавлювати протягом декількох хвилин до тих пір, поки потерпіла не припинила чинити опір та подавати ознаки життя. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 626 від 08.11.2016 року, смерть ОСОБА_13 настала ІНФОРМАЦІЯ_4 від механічної асфіксії внаслідок стискання органів шиї руками.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть вироку та вимоги апеляційних скарг захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_6 , думку обвинуваченого та його захисника ОСОБА_7 , які наполягали на задоволенні їх апеляційних вимог, міркування прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг учасників кримінального провадження та просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та з`ясувавши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

В апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 заперечують вчинення ним вбивства ОСОБА_13 .. На думку апелянтів, ні під час досудового слідства, а ні судового розгляду не доведено вини обвинуваченого у вбивстві потерпілої.

Однак, на думку колегії суддів такі твердження апелянтів не заслуговують на увагу, оскільки всі наведені доводи в апеляційних скаргах спростовані доказами наведеними у вироку та матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Із цього випливає, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази, як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують підсудного, проаналізувати їх, оцінити за своїм внутрішнім переконанням та дати остаточну оцінку, що ґрунтується на їх всебічному, повному й неупередженому дослідженні під час судового розгляду з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку.

Оцінка доказів згідно зазначеної статті є компетенцією суду, який постановив вирок.

Розглядаючи зазначену справу, суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення, безпосередньо дослідив докази у провадженні та з`ясував усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Судом об`єктивно, повно і всебічно встановлено обставини кримінального провадження. У вироку суду у повній відповідності до вимог ст. 374 КПК України наведено докази, на яких ґрунтується висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 , які досліджені та оцінені із дотриманням положень ст. 94 КПК України. В основу обвинувального вироку покладені виключно ті докази, які не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості.

При перевірці матеріалів кримінального провадження апеляційним судом встановлено, що вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України доведена і це підтверджується зібраними у кримінальному провадженні й безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, оскільки місцевий суд з`ясував передбачені ст. 91 КПК обставини, що належать до предмета доказування, встановив факт наявності суспільно небезпечного діяння й обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину. Фактичні дані, які покладено в основу вироку та на яких ґрунтується обвинувачення ОСОБА_6 , отримано в порядку, визначеному КПК, вони узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження суду і не викликають сумніву в апеляційного суду в їх законності збирання та процесуального закріплення.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у судовому засіданні районного суду не визнав та й в апеляційній інстанції також, вказав, що 11.10.2016 року був у м. Чернівці та шукав доньку покійної, ОСОБА_16 ,із якою раніше співмешкав. Разом із ОСОБА_17 та її знайомим ОСОБА_18 на території церкви по АДРЕСА_2 розпили спиртне і він пішов у гральні автомати біля залізничного вокзалу. Доньку покійної у той день та вечір не бачив. Кров потерпілої на його одязі могла залишитись від того, що ОСОБА_17 була побита та він її обіймав. Тілесних ушкоджень та смерті ОСОБА_17 він не заподіював.

Однак, такі показання ОСОБА_6 вірно розцінено районним судом такими, що дані з метою уникнути відповідальності за вчинений злочин, оскільки його показання та доводи наведені в апеляційних скаргах сторони захисту спростовуються наступними доказами.

Зокрема, як вбачається із вироку районного суду, в суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_12 - донька ОСОБА_13 , показала, що в ніч з 11 на 12 жовтня 2016 року,точного часу не пам`ятає, вона приїхала до своєї матері, яка знаходилась разом з ОСОБА_6 та іншими особами на ім`я ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 в сквері біля греко-католицької церкви по вул. Руській і які розпивали спиртне. Потім побачила, як ОСОБА_6 з її матір`ю перейшли дорогу та пішли на територію церкви, де ОСОБА_13 ночувала. У подальшому вона бачила, що там обвинувачений ОСОБА_6 наніс удар головою в обличчя ОСОБА_13 , від чого остання впала. Знаходячись зверху над ОСОБА_13 , ОСОБА_6 почав її душити. Потерпіла підбігла, намагалась відтягнути обвинуваченого від матері, однак він наніс їй удар кулаком у праву нирку. Злякавшись, потерпіла ОСОБА_12 втекла. На наступний день дізналась, що мати була вбита.

Із досліджених апеляційним судом показів свідка ОСОБА_22 наданих в суді першої інстануії встановлено, що остання працювала продавцем в магазині «Продукти 24» по вул. Руській, 22 в м. Чернівці. Восени 2016 року, точної дати не пам`ятає, обвинувачений ОСОБА_6 двічі протягом доби заходив в магазин. Перший раз придбав пляшку горілки. Коли зайшов вдруге, знову купив горілку, у руках мав пакет. Свідок помітила на одязі обвинуваченого, руках та пакеті сліди крові. ОСОБА_6 був у стані сп`яніння та наляканий.

Із показань свідка ОСОБА_23 під час судового засідання в суді першої інстанції вбачається, що в 2016 році в прохолодну пору року обвинувачений ОСОБА_6 двічі заходив в інтернет - клуб по АДРЕСА_3 : вдень, а потім вночі і знаходився у клубі до ранку.

Крім того, такі покази потерпілої та свідків узгоджуються із матеріалами кримінального провадження, зокрема:

-протоколом проведення слідчого експерименту від 13.10.2016 за участю потерпілої ОСОБА_12 ;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.10.2016 року, відповідно до якого, свідок ОСОБА_14 впізнала гр. ОСОБА_6 , як особу, яка 12.10.2016 року приблизно о 00 год. 50 хв. за викладених вище обставин заходила у магазин «Продукти 24» (вул. Руська, 22, м. Чернівці), зі слідами крові на руках, пакеті та одязі;

-відеозаписом з камер зовнішнього та внутрішнього відеоспостереження магазину «Продукти 24» (вул. Руська, 22, м. Чернівці) та фотознімками до нього, (безпосередньо досліджений апеляційним судом), з яких убачається, що ОСОБА_6 заходив у магазин 11.10.2016 року о 21 год. 13хв. та перебував в ньому до 21 год. 16 хв., у подальшому о 00 год. 49 хв. 12.10.2016 року вдруге зайшов у магазин, купив пляшку горілки та о 00 год. 53 хв. вийшов із приміщення;

-відеозаписом з камер внутрішнього відеоспостереження інтернет - клубу ( АДРЕСА_3 ) та фотознімками до нього, з яких видно, що ОСОБА_6 11.10.2016 року з 19 год. 05 хв. по 19 год. 10 хв. та 12.10.2016 року з 01 год. 34 хв. по 07 год. 09 хв. перебував в приміщенні клубу;

-протоколом огляду місця події із фотознімками та додатковим протоколом огляду місця події від 12.10.2016 р. підтверджено, що у закинутому підбалконному приміщенні на території церкви по вул. Руській, 28 в м. Чернівці виявлений труп ОСОБА_13 з ознаками насильницької смерті;

-висновком судово-медичного експерта №626 від 08.11.2016 року на трупі ОСОБА_13 виявлено численні тілесні ушкодження, в тому числі:синці синюшно-рожевого кольору з чіткими контурами, що розташовані: на підборідді по центру; на передній шийній ділянці зліва; крововилив в м`які тканини шиї в проекції великого правого рогу під`язикової кістки, темно-червоного кольору; крововилив в м`які тканини шиї в проекції великого лівого рогу під`язикової кістки з переходом на проекцію лівої пластинки щитовидного хряща, темно-червоного кольору; крововилив в м`які тканини шиї в проекції кадика, темно-червоного кольору; переломи обох великих рогів під`язикової кістки, повні, косо-поперечні, в середній третині правого та в нижній третині лівого ріжків; перелом лівого верхнього ріжка щитоподібного хряща в середній його третині, повний, поперечний.

Дані тілесні ушкодження виникли за короткий проміжок часу до моменту настання смерті, цілком можливо від стискання органів шиї руками, і за ознакою «небезпека для життя» належать до тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з фактом настання смерті. Смерть ОСОБА_13 , 1959 року народження, настала ІНФОРМАЦІЯ_4 від механічної асфіксії внаслідок стискання органів шиї руками (т.1 а.с.215-218).

Вказані висновки містяться і у додаткові судово-медичній експертизі №626 від 03.03.2017 року, а також визначено час її смерті у період часу з 00:00 год до 00:49 год 12.10.2016 року (т.1 а.с.220-223)

Згідно висновку комісії судово-медичних експертів №183 від 30.11.2017 року, наданому на підставі ухвали апеляційного суду, смерть ОСОБА_13 настала у проміжок часу з 22-15год. 11.10.2016 року по 01-15 год. 12.10.2016 року. (а.п.144-155 т.3) і вказаний висновок не суперечить попереднім двом судово-медичним експертизам, та часу смерті встановленого органами досудового слідства і судом в перший інстанції.

Відповідно до протоколу обшуку від 17.10.2016 року в помешканні ОСОБА_6 , вилучені речі останнього із слідами крові, зокрема, шкіряна чоловіча куртка чорного кольору та светр коричневого кольору.

Згідно з висновками експертиз №871 та №872 Вінницького НДЕКЦ від 23.02.2017 року, експертами було проведено молекулярно-генетичні експертизи в даному провадженні та встановлено, що генетичні ознаки слідів крові на вирізці тканини з шкіряної куртки та вирізці із светра коричневого кольору, тобто на речах обвинуваченого ОСОБА_6 які були вилучені з його помешкання під час проведення обшуку, збігаються з генетичними ознаками зразка крові трупа ОСОБА_13 та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_6 ..

Крім того, у мотивувальній частині висновків експертів зазначено, що речові докази були надані в опечатаних згортках із пояснюючими написами та підписами, цілісність упакування не була порушена.

Отже, твердження ОСОБА_6 про те, що кров на рукаві могла залишитися після того, як він обіймав потерпілу ОСОБА_13 не заслуговують на увагу та спростовуються доводами наведеними вище, крім того, за таких обставин виникнення плями всередині рукава куртки взагалі є неможливим. Кров на светрі він пояснити не міг.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано покладено в основу вироку показання потерпілої ОСОБА_12 , яка була безпосереднім свідком того, як обвинувачений ОСОБА_6 наніс потерпілій ОСОБА_13 удар в голову, після чого вона намагалася припинити його дії у відношенні до її матері, однак обвинувачений вдарив її кулаком в ділянку правої нирки і вона злякалася та втекла.

Зокрема, такі показання потерпілої підтверджуються висновком СМЕ №1490-екс від 13.10.2016 року, яким встановлена наявність у ОСОБА_12 тілесного ушкодження у вигляді синця в правій поперековій ділянці, яке виникло в результаті дії твердого тупого предмету, по строку може відповідати періоду вказаному потерпілою та за наведених обставин (т.1 а.с.225-226).

Таким чином, твердження апелянтів про те, що показання потерпілої ОСОБА_12 безпідставно покладені судом в основу вироку, колегія вважає необґрунтованими, нічим не спростованими та не доведеними стороною захисту.

Отже, на думку колегії суддів, позицію обвинуваченого ОСОБА_6 щодо невизнання вини та заперечення факту вчинення кримінального правопорушення суд вірно розцінив, як спосіб захисту останнього та бажання уникнути покарання за вчинене, оскільки його винуватість повністю підтверджується доказами, наявними у кримінальному провадженні.

Доводи в апеляційних скаргах обвинуваченого та в його інтересах захисника ОСОБА_8 , щодо непричетності ОСОБА_6 до вчиненого злочину, належним чином досліджені судом першої інстанції та перевірені апеляційним судом, а тому їх слід визнати такими, що не відповідають матеріалам кримінального провадження і не ґрунтуються на вимогах закону.

Зокрема, апеляційним судом шляхом перегляду відео зовнішніх та внутрішніх камер спостереження магазину «Продукти 24» по вул. Руській,22 та в інтернет клубі ігрових апаратів по АДРЕСА_3 було спростовано алібі ОСОБА_6 про яке він заявляв, а саме, що в магазин він заходив тільки один раз біля 21:00 години 11.10.2016 року і те, що в подальшому він був всю ніч в гральних апаратах, а відтак і не міг скоїти злочин.

В цьому провадженні у межах фактичних обставин, установлених судом першої інстанції, використавши результати його оцінки доказів у справі, апеляційний суд приходить до висновку про правильність засудження ОСОБА_6 за ч.1 ст. 115 КК України, про що навів переконливі аргументи вище.

Що стосується доводів захисника і обвинуваченого про повторне дослідження доказів наведених в апеляційних скаргах та заявленими останніми клопотаннями про їх дослідження, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими виходячи з нижченаведеного.

Відповідно до ч.3 ст. 404 КПК за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що суд першої інстанції дослідив їх не повністю або з порушеннями, і докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно в разі якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Наявність підстав для зміни вироку або ухвалення апеляційним судом нового вироку не породжує для цього суду обов`язку досліджувати всю сукупність доказів із дотриманням засади безпосередності, якщо він по-новому (інакше) не тлумачить доказів, оцінених у суді першої інстанції.

В ч.2 ст. 23 КПК зазначено, що не можуть бути визнані доказами відомості, які містяться в показаннях, речах та документах, що не були предметом безпосереднього дослідження суду. Але у разі, коли суд першої інстанції дослідив усі можливі докази з дотриманням засади безпосередності, а суд апеляційної інстанції погодився з ними, то суду апеляційної інстанції немає потреби знову досліджувати ці докази в такому ж порядку, як це було зроблено в суді першої інстанції.

В своїх клопотаннях про повторне дослідження доказів захисник та обвинувачений не вказували про неповноту та порушення, допущені судом першої інстанції при їх дослідженні, а лише вказали про це в апеляційних скаргах не мотивуючи підстав. Апеляційний суд вважає, що докази досліджені судом першої інстанції в порядку передбаченим КПК, у зв`язку з чим вважає, що в повторному дослідженні вже встановлених обставин немає необхідності.

Отже, на думку колегії суддів, вказані пояснення потерпілої та свідків, відповідно до звукозапису судового засідання та які узгоджуються із письмовими доказами, не містять суперечностей між показами учасників кримінального провадження та дослідженими письмовими доказами, які наявні в справі.

Колегії суддів вважає, що зазначені докази свідчать про те, що саме в результаті умисних дій ОСОБА_6 настала смерть потерпілої ОСОБА_13 .. Характер заподіяних потерпілій тілесних ушкоджень та їх локалізація, механізм їх утворення, свідчать про направленість умислу ОСОБА_6 саме на протиправне спричинення смерті потерпілій.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_6 вчинив умисне вбивство потерпілої ОСОБА_13 та відповідно кваліфікація його дій за ч.1 ст. 115 КК України, є вірною.

Інші доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції дотримався вимог ст. 65-67 КК України та достатньо врахував ступінь тяжкості злочину, який є особливо тяжким злочином, а також дані про особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, однак двічі притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставин, які б пом`якшували чи обтяжували покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст.ст. 66-67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 призначено покарання в межах санкції ч.1 ст. 115 КК України.

Крім того, колегія суддів бере до уваги правовий висновок Верховного суду, щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст.72 КК України, викладеної в постанові Великої Палати Верховного суду 29.08.2018 року.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року), яка діяла на час вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину, передбачено зарахування судом строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження.

Отже, колегія суддів вважає за необхідне у строк покарання обвинуваченому ОСОБА_6 зарахувати попереднє ув`язнення, починаючи з 18.10.2016 року до вступу вироку в законну силу включно, змінивши вирок районного суду в цій частині.

Інших істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у кримінальному провадженні судом не встановлено, а тому підстави для задоволення апеляційних скарг захисника та обвинуваченого відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 370, 376 ч.2, 404, 405, 407, 408, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Садгірського районного суду м. Чернівці від 21 липня 2017 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.1 ст. 115 КК України в частині зарахування йому строку попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання змінити.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання за цим вироком з 18.10.2016 року по 21.12.2017 року та з 08.11.2018 року по 23.01.2019 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В іншій частині вирок районного суду - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення проте може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим у тому ж порядку і строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3