Справа №359/777/18
Провадження №1-кп/359/97/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 січня 2019 року м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , її захисника адвоката ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 та ч.1 ст. 185 КК України, циганки, раніше судимої, проживаючої в АДРЕСА_1 , -
розглянувши клопотання про обрання відносно обвинуваченої запобіжного заходу, -
В провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 щодо вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.
Ухвалою суду від 02.10.2018 року обвинувачену ОСОБА_4 оголошено у розшук, надано дозвіл на затримання останньої з метою приводу до суду для вирішення питання про заміну запобіжного заходу, а дане кримінальне провадження зупинено до розшуку обвинуваченої та доставки її до суду.
24.01.2019 року обвинувачену ОСОБА_4 було розшукано та затримано, у зв`язку з чим ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24.01.2019 року відновлено судове провадження у даному кримінальному провадженні та призначено на 14 год. 00 хв. 24.01.2019 року.
У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту.
Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник заперечували проти обрання обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, зважаючи на відсутність письмового клопотання сторони обвинувачення та можливості обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, та ознайомившись з наявними матеріалами кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.
Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.
Ч. 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Як вбачається з п. 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 p. N 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч.1 ст.194 КПК, а тому слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні; а також враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
Стаття 176 КПК України визначає, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі, наявність у нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного.
Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчий суддя вважає, що на даний час стороною обвинувачення не доведено наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України Кодексу, і на які вказує прокурор.
Так, обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначила про те, що не має на меті переховуватися від органів досудового розслідування та суду та розуміє наслідки неявки на наступні судові засідання, виходячи з позиції сторони обвинувачення та зобов`язується в подальшому не порушувати встановлені судом обов`язки.
Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбаченихст.177 КПК України, а саме тих, що обвинувачена може впливати на свідків та потерпілого, суддя вважає, що такі доводи є необґрунтованими, а є лише припущеннями. З цього приводу прокурором не було надано доказів на підтвердження вказаних ризиків.
Крім того, клопотання прокурора не викладено у письмовій формі та заявлено усно, що суперечить вимогам ст. 184 КПК України. Також, пояснення прокурора в судовому засіданні не містять належного обґрунтування недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч.1 ст.178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність постійного місця роботи або навчання, його репутацію, наявність судимостей та інше.
Відповідно до ч.2 ст.194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Суддя вважає, що за встановлених у судовому засіданні обставин застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у виді домашнього арешту, є безпідставним, оскільки будь-яких доказів тому, що остання може впливати на свідків, потерпілих якимось чином, в судовому засіданні прокурором не надано та не наведено переконливих доводів цьому.
Особисте зобов`язання є найм`якішим видом запобіжного заходу, визначеного КПК України та відповідає тяжкості злочину, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_4 , з урахуванням її відношення до скоєного.
З урахуванням наведеного суд визнає, що під час розгляду клопотання захисником обвинуваченої було доведено те, що більш м`який запобіжний захід ніж домашній арешт забезпечить виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків під час судового розгляду. На переконання суду, ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, що враховані при застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, на теперішній час, зменшилися, а тому їм можна запобігти за допомогою запобіжного заходу в виді особистого зобов`язання, встановивши обвинуваченій, на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, відповідні обов`язки. Такий висновок прийнято з урахуванням обставин, перелік яких передбачений ст. 178 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-179, 181, 331, 376 КПК України, суд
Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням наступних обов`язків: прибувати на виклик до суду з встановленою періодичністю; повідомляти суд про необхідність зміни свого місця постійного проживання ( АДРЕСА_1 ); заборони залишення місця постійного проживання без дозволу суду, тощо.
Термін дії обов`язків встановити на 60 діб, тобто до 24.00 год. 24.03.2019 року.
Звільнити ОСОБА_4 з-під варти негайно в залі суду.
Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Оголошення повного тексту ухвали суду здійснено 29.01.2019 року.

Суддя: ОСОБА_1