Справа № 349/1592/18
Провадження № 11-кп/4808/120/19
Категорія ч.1 ст.286 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

та його законного представника ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000203 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_9 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 19 листопада 2018 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новий Розділ Миколаївського району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, який не працює, раніше несудимого,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді арешту на строк 4 (чотири ) місяці з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Строк відбування покарання ухвалено обчислювати з часу затримання ОСОБА_8 після набрання вироком законної сили і звернення його до виконання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 32 672 грн. (тридцять дві тисячі шістсот сімдесят дів грн.) матеріальної шкоди, 25 000 грн. (двадцять п`ять тисяч грн.) моральної шкоди. Всього на загальну суму 57 672 грн. (п`ятдесят сім тисяч шістсот сімдесят дві грн.).

Скасовано арешт майна автомобіля марки ВАЗ-2105, червоного кольору, 1986 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_12 та мотоцикла «Mustang» без реєстраційного номеру (рама НОМЕР_2 ), яким керував ОСОБА_10 .

Вирішено питання про речові докази в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за експертизу №4.2-599/18 від 25 вересня 2018 року в сумі 2002 грн. 00 коп., за експертизу №4.2-597/18 - 1144,00 грн., за експертизу №4.2-598/18 - 1430,00 грн., за експертизу №4.2-633/18 - 1144, 00 грн. Всього на загальну суму 5720 грн. (п`ять тисяч сімсот двадцять грн.).

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 , керуючи транспортним засобом вчинив дії, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_10 заподіяно середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Злочин вчинено за таких встановлених судом обставин.

28 серпня 2018 року приблизно об 11 год. 44 хв. водій ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки ВАЗ-2105, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався автодорогою сполученням "Мукачево-Львів" у напрямку м.Львів та проїжджаючи вулицею Галицькою у м.Рогатині, при наближенні до перехрестя із вулицею Мухи, маючи об`єктивну можливість виявити мотоцикл під керуванням ОСОБА_10 , який рухався головною дорогою у зустрічному напрямку, не надав йому перевагу в русі, проявив неуважність, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, розпочав маневр повороту ліворуч, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із мотоциклом під керуванням ОСОБА_10 .

При цьому ОСОБА_8 порушив вимоги Правил дорожнього руху, а саме:

п. 2.3., в якому зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 10.1., у відповідності до якого, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п.16.3 відповідно до вимог якого у разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні - перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

п.16.13. згідно з яким перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч.

У результаті порушення водієм ОСОБА_8 Правил дорожнього руху сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої неповнолітній водій мотоцикла ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження - закритий перелом правої променевої кістки у нижній третині зі зміщенням (що зумовило необхідність проведення операції "МОС правого променя пластиною; МОС правої великогомілкової кістки пластиною" від 28 серпня 2018 року), які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_9 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить змінити вирок Рогатинського районного суду від 19 листопада 2018 року та призначити ОСОБА_8 інше, більш м`яке покарання, як основне та не призначати позбавлення права на керування транспортним засобом як додаткове покарання.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що призначене судом покарання є несправедливим та таким, що не відповідає тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого та обставинам, що обтяжують та пом`якшують покарання. Зокрема, судом не взято до уваги той факт, що в ОСОБА_8 на утриманні знаходяться мати пенсійного віку ОСОБА_13 , з якою обвинувачений разом проживають та ведуть спільне господарство, а також бабуся ОСОБА_14 , яка проживає в с.Виспа Рогатинського району.

Крім того, вказує, що суд першої інстанції встановив, але не врахував як пом`якшуючу обставину той факт, що потерпілі в даному кримінальному провадженні не наполягали на призначенні покарання, пов`язаного з обмеженням або позбавленням волі, що свідчить про відсутність негативних почуттів потерпілої особи до особи обвинуваченого.

Зазначає, що за змістом досудової доповіді Рогатинського сектору філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області, виправлення ОСОБА_8 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства чи окремих осіб.

Вважає, що суд першої інстанції жодним чином не аргументував свою позицію з приводу того, чому обрав для обвинуваченого більш суворе покарання з числа передбачених за вчинений ним злочин, а лише формально послався на те, що враховує щире каяття обвинуваченого, визнання вини, його позитивну характеристику та досудову доповідь.

Враховуючи те, що обвинувачений вчинив злочин з необережності, щиро покаявся, зобов`язався добровільно відшкодувати завдану шкоду, позитивно характеризується, а також обставини, що пом`якшують покарання, на думку захисника, буде достатнім призначення ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч.1 ст.286 КК України - у вигляді штрафу.

Звертає увагу на те, що обвинувачений став на шлях виправлення та вжив заходів для заробітку грошей з метою подальшого відшкодування спричинених збитків потерпілому, а також можливості сплатити штраф (у випадку зміни вироку та призначення основного покарання у виді штрафу), а саме пройшов співбесіду в ПП «Промтехімпекс» на посаду бетоняр і буде найближчим часом офіційно працевлаштований.

Крім того, цивільний позивач ОСОБА_10 подав заперечення на апеляційну скаргу, в якому вказує на те, що обвинувачений безпідставно посилається на суворість покарання, з врахуванням пом`якшуючих обставин те, що він попросив у потерпілого вибачення та добровільно зобов`язався відшкодувати завдану шкоду. Стверджує, що ОСОБА_8 не вчинив жодних дій, які б дійсно підтверджували його каяття та наміри відшкодувати завдані збитки. На сьогоднішній день обвинувачений не відшкодував потерпілому будь-яких понесених витрат на лікування, мотивуючи відсутністю коштів та одночасно оплачуючи послуги свого адвоката. При цьому, потерпілий зазначає, що на його лікування потрібні значні кошти, які його батьки змушені позичати, він ніде не працює, бо є неповнолітнім, а через нанесену шкоду здоров`ю найближчим часом і не зможе працювати.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник - адвокат ОСОБА_9 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити;

- прокурор заперечив з приводу поданої апеляційної скарги, просив вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розгляд кримінального провадження проводився в порядку, передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України, відповідно фактичні обставини вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, доведеність його вини та кваліфікація дій за статтею КК України, за якою він визнаний винуватим, у поданій апеляційній скарзі не оспорюється і апеляційним судом не перевіряється. В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 висловив незгоду щодо призначеного обвинуваченому покарання, а тому колегія суддів перевіряє оскаржуваний вирок в цій частині.

Перевіряючи вирок суду в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , колегія суддів вважає доводи захисника ОСОБА_9 про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість, непереконливими та такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3 визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину й його обставин.

При призначенні покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції виконав вимоги ст.ст.50, 65 КК України та врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості, відноситься до злочинів вчинених з необережності; відомості про особу винного, який раніше не притягався до кримінальної відповідальності, по місцю проживання характеризується позитивно, є особою молодого віку, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, а також обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання. Зокрема, суд першої інстанції визнав обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття, визнання вини.

Таким чином, суд першої інстанції врахував усі обставини, що пом`якшують покарання, в тому числі і ті, на які покликається захисник ОСОБА_9 , та визначив покарання в межах, встановлених у санкції ч.1 ст. 286 КК України, яке не може вважатися надто суворим, є достатнім для виправлення обвинуваченого.

Колегія суддів приймає до уваги, що в обвинуваченого ОСОБА_8 є мати пенсійного віку ОСОБА_13 , а також перестаріла бабуся ОСОБА_14 , які потребують догляду, а також те, що обвинувачений з 27.12.2018 року офіційно працевлаштований в ПП «Промтехімпекс» на посаду бетоняр. Однак, вказані обставини не можуть бути підставою для зміни вироку в частині призначеного обвинуваченому покарання, яке відповідає вимогам кримінального закону та є справедливим.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними доводи захисника ОСОБА_9 про пом`якшуючу обставину те, що потерпілий не наполягав на призначенні ОСОБА_8 покарання, пов`язаного з обмеженням або позбавленням волі, що свідчить про відсутність негативних почуттів потерпілої особи до особи обвинуваченого. Так, в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 та його законний представник ОСОБА_11 заперечували проти задоволення апеляції та просили залишити вирок суду без змін.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги, щодо суворості призначеного покарання за ч.1 ст.286 КК України, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження нових злочинів, та підстав для його пом`якшення колегією суддів не вбачається.

За таких обставин, вирок суду є законним та обґрунтованим і апеляційних підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_9 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 19 листопада 2018 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5