Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

15 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0011329 щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.152, ч.1 ст.146 КК України,

у с т а н о в и л а :

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 23.06.2016 року ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.152, ч.1 ст.146 КК України і йому призначено покарання: за ч.2 ст.152 КК України 9 років позбавлення волі; за ч.1 ст.146 КК України 3 роки позбавлення волі; і на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_7 залишено без змін тримання під вартою.

Також судом прийнято рішення про залік досудового тримання під вартою і відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року ОСОБА_7 зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 12.10.2015 року по 23.06.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційними скаргами обвинуваченого і захисника ОСОБА_8 .

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 06.09.2016 року апеляційні скарги обвинуваченого і захисника залишено без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 20.11.2018 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задоволено частково, ухвалу суду апеляційної інстанції скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Цією ж ухвалою ОСОБА_7 залишено під вартою до вирішення судом апеляційної інстанції питання щодо обрання йому запобіжного заходу, але не більше ніж на 60 діб.

У судовому засіданні судом апеляційної інстанції було порушено питання стосовно доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.

Захисник ОСОБА_6 заявив клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт у певний період доби, яке обґрунтовує тим, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. ОСОБА_7 тримається під вартою з 13.10.2015 року, не має наміру переховуватися від суду, має постійне місце проживання у м. Києві. Також у обвинуваченого немає потреби незаконно впливати на потерпілих та свідків, які були допитані в суді першої інстанції, або іншим чином перешкоджати кримінальному провадження, вчиняти інші кримінальні правопорушення. Захисник звертає увагу на стан здоров`я ОСОБА_7 , який потребує негайного лікування з огляду і на те, що низку тілесних ушкоджень він отримав, перебуваючи під вартою, і що стан його здоров`я погіршується. При цьому посилається на практику Європейського суду з прав людини у рішеннях «Ігнатов проти України», «Харченко проти України», «Чанєв проти України», «Ілійков проти Болгарії» та інші, якими визнано порушення ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно права на свободу та особисту недоторканість в контексті тримання під вартою без судового рішення та відсутності реальних доказів існування ризиків, які виправдовують обмеження свободи.

Заслухавши думку прокурора, захисника та обвинуваченого щодо порушеного судом питання та клопотання захисника, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно з ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

ОСОБА_7 обвинувачується в незаконному позбавленні волі потерпілої ОСОБА_9 , що виразилося в утриманні силою проти її волі у період з 21 години 30 хвилин 17 вересня 2015 року до 02 години 30 хвилин 18 вересня 2015 року у квартирі АДРЕСА_1 .
Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що за викладених раніше обставин він, будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.153 КК України, повторно вчинив зґвалтування потерпілої ОСОБА_9 із застосуванням фізичного насильства.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень середньої тяжкості і тяжкого, з огляду на вид та розмір призначеного судом першої інстанції покарання, яке загрожує йому у разі набрання вироком законної сили, думку захисника про участь в апеляційному розгляді потерпілої та вірогідність заявлення клопотання про її повторний допит, колегія суддів вважає, що це переконливо свідчить про наявність ризиків, переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілу, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Ймовірність реалізації вказаних ризиків не зменшилася на даний час, на користь чого та ризику вчинити інше кримінальне правопорушення свідчить відсутність у обвинуваченого, який не має сім`ї і не працює, міцних соціальних зв`язків, і наявність у нього судимості, в тому числі за вчинення низки зґвалтувань.

Колегія суддів звертає увагу на процесуальну поведінку ОСОБА_7 , який навіть на елементарні запитання щодо даних про його особу, його прав та обов`язків, думки щодо порушених судом питань та заявлених клопотань висловлює образи та погрози на адресу суду та інших учасників судового провадження, що перешкоджає вирішенню певних процесуальних питань та підтверджує існування ризику іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, завданням якого також є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду.
Вказані обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що альтернативні запобіжні заходи не будуть достатніми для запобігання передбаченим ч.1 ст.177 КПК України ризикам, і що загальносуспільний інтерес у даному випадку переважає інтереси конкретної особи, а тому ОСОБА_7 слід продовжити строк тримання під вартою.

Доводи захисника стосовно незадовільного стану здоров`я обвинуваченого заслуговують на увагу, проте не можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою, і застереження медичного характеру про неможливість його перебування в умовах слідчого ізолятора відсутні.

Керуючись ст.331, 405 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 /шістдесят/ днів до 15 березня 2019 року включно.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3