Ухвала
іменем України
21 березня 2019 року

м. Київ
справа № 229/4310/17

провадження № 51-956 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши матеріали провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 на ухвалу Донецького апеляційного суду від 26 листопада 2018 року,
встановив:
Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, вироком Дружківського міського суду Донецької області від 17 жовтня 2018 року ОСОБА_5 визнано винуватою та засуджено за ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.
Донецький апеляційний суд ухвалою від 26 листопада 2018 року, керуючись п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК, відмовив захиснику ОСОБА_4 у поновленні строку на апеляційне оскарження вказаного вироку та повернув апеляційну скаргу разом з усіма доданими матеріалами.

У касаційній скарзі захисник порушує питання про скасування на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК, ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду в цьому суді. Суть доводів скаржника зводиться до того, що строк на апеляційне оскарження вироку суду першої інстанції він пропустив із поважних причин, однак суд апеляційної інстанції залишив це поза увагою та необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про поновлення процесуального строку.

Перевіривши касаційну скаргу та додані до неї копії судових рішень, Верховний Суд дійшов такого.
У п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК установлено, що апеляційну скаргу, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подано на вирок суду протягом тридцяти днів із дня його проголошення.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку апеляційного оскарження, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

За приписами ч. 2 ст. 113 КПК процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у строк, установлений КПК, також міститься у ст. 116 вказаного Кодексу.

Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причин його пропуску.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими фактичними даними.
Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, вирок Дружківського міського суду Донецької області було ухвалено та проголошено 17 жовтня 2018 року в присутності захисника ОСОБА_4 , після чого роз`яснено строк та порядок оскарження судового рішення. Крім того, у самому вироку зазначено, що його може бути оскаржено до апеляційного суду через суд, який ухвалив рішення, протягом 30 днів із дня його проголошення.
У встановлений законом строк захисник вироку не оскаржив. Клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційну скаргу на зазначений вирок захисник подав 19 листопада 2018 року, тобто з пропуском установленого законом строку. Захисник, мотивуючи причини пропуску вказаного строку, посилався на отримання ним копії вироку суду першої інстанції 25 жовтня 2018 року.
За наведених обставин суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вказаний факт не є обставиною, яка б унеможливлювала оскарження судового рішення протягом передбаченого законом процесуального строку, вказавши, що для особи, яка була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, закон не пов`язує початок перебігу строку на його оскарження з будь-якою іншою датою ніж день його проголошення, окрім для особи, яка перебуває під вартою.
Таким чином, 26 листопада 2018 року апеляційний суд, відмовивши в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про поновлення строку апеляційного оскарження вироку від 17 жовтня 2018 року, діяв відповідно до приписів статей 113, 116, 117, п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК у їх взаємозв`язку.

Ухвала апеляційного суду не суперечить вимогам ст. 370 КПК.

Переконливих доводів на спростування зазначених висновків апеляційного суду в касаційній скарзі та доповненні до неї не міститься.
Істотних порушень норм права, які були би безумовними підставами для скасування оскарженого судового рішення під час перевірки провадження в порядку касаційної процедури, не встановлено.
Тому підстави для задоволення касаційної скарги з доповненням відсутні.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 на ухвалу Донецького апеляційного суду від 26 листопада 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 єва