Код суду 233 Справа № 233/1649/19
Вирок
Іменем України
21 травня 2019 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Степанівка, Костянтинівського району, Донецької області, українця, громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, розлученого, працездатного, який не працює, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 04 листопада 2011 року Добропільським міськрайонним судом Донецької області за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 125 КК України -
25 лютого 2019 року приблизно о 18-00 годині, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_6 разом із своєю співмешканкою ОСОБА_7 , знайомими ОСОБА_4 та її співмешканцем ОСОБА_5 знаходились у себе вдома за адресою: АДРЕСА_2 , де в приміщенні кухні вказаного будинку вживали спиртні напої.
Цього ж дня, приблизно о 20-00 годині, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_6 , будучі в стані алкогольного сп`яніння, пішов відпочивати в іншу кімнату вказаного будинку. ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишились в приміщенні кухні вищевказаної квартири та продовжили вживати спиртні напої. Під час вживання спиртних напоїв 25.02.2019 року приблизно о 21-40 годин, більш точного часу не встановлено, в приміщенні кухні будинку АДРЕСА_2 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ґрунті раніше виниклих особистих неприязних відносин почалась словесна сварка, в ході якої ОСОБА_4 образила ОСОБА_5 нецензурною лайкою, внаслідок чого ОСОБА_5 висловив на її адресу погрозу вбивством. Підтверджуючи свої погрози, на столі взяв кухонний ніж та, утримуючи його у правій руці, наблизився до ОСОБА_4 та замахнувся вказаним ножем на неї. ОСОБА_4 , усвідомлюючи те, що ОСОБА_5 знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, тримає у руці кухонний ніж, мала реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.
25.02.2019 року приблизно о 21:40 годин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 знаходились у приміщенні кухні будинку АДРЕСА_2 де вживали спиртні напої. В ході вживання спиртних напоїв між ними виникла сварка, під час якої у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на умисне спричинення тілесного ушкодження ОСОБА_4 .
У вищевказаний день та час ОСОБА_8 , будучі в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раніше виниклих особистих неприязних відносин, знаходячись у приміщенні кухні будинку АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, з метою спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, утримуючи у правій руці ніж, який взяв в кухні на столі, підійшов до ОСОБА_4 , яка у цей час сиділа у приміщенні кухні на стільці та нахиливши лівою рукою її голову до низу, наніс їй три удари ножем в область грудної клітини ззаду зліва.
Своїми умисними діями, безпосередньо спрямованими на умисне спричинення тілесного ушкодження ОСОБА_8 заподіяв ОСОБА_4 наступні тілесні ушкодження: колото-різані рани задньої поверхні грудної клітини з ліва, не проникаючи в плевральну порожнину - які, за ступенем тяжкості відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень визнав у повному обсязі при обставинах, викладених в обвинувальному акті, пояснив, що суть обвинувачення йому зрозуміла, та він визнає себе винним і бажає давати показання.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що дійсно 25 лютого 2019 року його співмешканка ОСОБА_4 перебувала за місцем мешкання ОСОБА_9 , по АДРЕСА_2 , після 17:00 год. вона йому зателефонувала та запропонувала прийти. За вказаною адресою він, разом із ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 розпивали алкогольні напої. Після того, як ОСОБА_6 пішов відпочивати, то вони втрьох залишилися розпивати алкогольні напої, під час чого ОСОБА_4 виражалася в його адресу нецензурною лайкою, на що він взяв до рук ніж та погрожував ОСОБА_4 вбивством. Після чого, він взяв ніж, своєю рукою нахилив ОСОБА_4 та вдарив її ножем три рази в ліве плече. Після цього приїхала швидка допомога та правоохоронні органи (які викликав ОСОБА_6 ). У вчиненому щиро каявся.
Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні просила суд обвинуваченого суворо не карати.
Відповідно до ч. 1 ст. 349 КПК України головуючий з`ясовує думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження. Згідно із ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Відповідно до ст. 349 КПК України суд пересвідчився в тому, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин, які ніким не оспорюються, за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснив, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. З`ясувавши думку прокурора, обвинуваченого ОСОБА_5 , та що вони правильно розуміють зміст цих обставин, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Оцінивши у судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов до висновку, що події кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_5 в інкримінованих кримінальних правопорушеннях знайшла своє підтвердження під час судового розгляду і їх слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 125 КК України, як погроза вбивством, при наявності реальних підстав побоюватися здійснення цієї погрози та як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Провина ОСОБА_5 у вказаному кримінальному правопорушенні доведена повністю.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд згідно з вимогами ст. ст. 65 -67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, обставини кримінального правопорушення, його наслідки, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, розлучений, на утриманні малолітніх дітей не має, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за місцем реєстрації характеризується посередньо.
Крім того, відповідно до досудової доповіді з інформацією про соціально - психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_5 , складеної Костянтинівським міськрайонним відділом філії ДУ «Центр пробації» в Донецькій області, рівень ризику вчинення ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінується як високий. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити дуже високу небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб).
Обставиною, відповідно ст. 66 КК України, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 суд визнає його щире каяття.
Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_5 суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Тож, враховуючи вищенаведені обставини, та що ОСОБА_5 щиро каявся у кримінальних правопорушеннях, з урахуванням думки потерпілої ОСОБА_4 , яка просила суд суворо не карати обвинуваченого ОСОБА_5 , приймаючи до відома досудову доповідь з інформацією про соціально - психологічну характеристику обвинуваченого, з урахуванням особи ОСОБА_5 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного злочину; маючи не зняту і не погашену судимість, продовжив свою злочинну діяльність, явно не бажаючи ставати на шлях виправлення, суспільно - корисливою працею не займається, характеризується за місцем мешкання посередньо; що в сукупності свідчить про підвищений ступінь суспільної небезпечності його особи для оточуючих; суд приходить висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді арешту, приходячи при цьому до переконання, що його виправлення, в силу тяжкості і обставин вчиненого, з урахуванням даних щодо особи, його поведінки в період досудового слідства і судового розгляду, висновку органу пробації, не можливо без ізоляції від суспільства, і вважаючи, що саме таке покарання буде найбільш відповідати принципам та цілям його призначення і буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.
Покарання ОСОБА_5 слід призначати із застосуванням ст. 70 КК України.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.
Питання речових доказів суд вирішує згідно з ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у вказаному кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні не обирався і на теперішній час судом не встановлено підстав для його обрання.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 50, 65-67 КК України, ст. ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, -
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 129 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 2 ст. 125 КК України у вигляді арешту строком на 4 (чотири) місяці;
- за ч. 1 ст. 129 КК України у вигляді арешту строком на 3 (три) місяці;
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_5 призначити остаточне покарання у вигляді 4 (чотирьох) місяців арешту.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні не обирався і на теперішній час судом не встановлено підстав для його обрання.
Строк покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Цивільний позов не заявлений.
Арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_10 від 26.02.2019 року на змив речовини бурого кольору та кухонний ніж з дерев`яною рукояткою, загальною довжиною 21,0 см., довжина ручки 11,4 см., довжина клинка 9,6 см., ширина клинка в середній частині 1,7 см. з нашаруванням речовини бурого кольору (який є власністю ОСОБА_6 ), після набрання вироком законної сили - скасувати.
Речові докази: - кухонний ніж з дерев`яною рукояткою коричневого кольору, на клинку якого мається нашарування речовини бурого кольору; змив речовини бурого кольору; зразок крові ОСОБА_5 на марлевому тампоні; зразок крові ОСОБА_4 на марлевому тампоні (передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області за квитанцією №1277 від 04.03.2019 року, книги обліку речових доказів № 32, порядковий номер 637) - знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляція на вирок суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити/надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1