ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 610/4277/16-к Головуючий суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/134/18 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Умисне вбивство
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_9 на вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 14 вересня 2017 року відносно ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИЛА:
Зазначеним вироком,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новосілка Черняхівського району Житомирської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, одруженого, працюючого в КП «Балаклійський водоканал» екскаваторником, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає в АДРЕСА_2 , раніше не судимого
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.
Застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України
Вироком встановлено, що 20 листопада 2016 року близько 21.00 години в АДРЕСА_3 у ОСОБА_7 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, на грунті особистих неприязних стосунків із своєю співмешканкою ОСОБА_10 виник умисел на протиправне заподіяння смерті останній.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 взяв кухонний ніж в праву руку та наніс ОСОБА_10 , яка спала в кімнаті на дивані на лівому боці, один удар в ділянку правого вуха голови, а після того, як ОСОБА_11 почала голосно кричати та гукати на

допомогу свого сина та невістку, ще одного удару у виличну ділянку голови справа, тобто в життєво важливий орган - голову, та спричинив останній непроникаюче колото-різане поранення в правій виличній ділянці та одне непроникаюче колото- різане поранення в правій навколо вушній ділянці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.
При цьому ОСОБА_12 не довів свій злочинний намір до кінця, спрямований на протиправне заподіяння смерті іншій людині, з незалежних від його волі обставин, так як його дії були припинені свідками ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які відтягнули ОСОБА_12 від потерпілої.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання особі обвинуваченого та тяжкості кримінального правопорушення в силу його м`якості.
Ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_7 покарання у виді 9 років позбавлення волі.
В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначив, що обвинувачений вчинив особливо тяжкий злочин, об`єктом якого є життя людини, не вибачився, добровільно моральну шкоду не відшкодував. Крім того прокурор вказує, що злочин було вчинено в стані алкогольного сп`яніння.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок скасувати, ухвалити свій вирок, яким перекваліфікувати його дії з ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України на ч.2 ст. 125 КК України. Вказує, що умислу на заподіяння вбивства у нього не було, ніж в руки не брав, а тілесні ушкодження у на голові потерпілої могли утворитися коли ОСОБА_7 наносив удари кулаком.
Крім того зазначає, що у висновках експертиз не вказана глибина колото-різаних ран. Слідів крові на вилученому ножі не виявлено, а дактилоскопічна експертиза на предмет відбитків пальців на ножі не призначалася.
В апеляційній скарзі захисник просить вирок змінити, ухвалити новий вирок, яким перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України на ч.2 ст. 125 КК України.
Вказує, що докази на підтвердження вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України відсутні..
На вилученому ножі відсутні відбитки пальців рук обвинуваченого, також відсутні сліди крові на вилученому светрі обвинуваченого.
Згідно висновків експертиз потерпілій завдані легкі тілесні ушкодження.
Зазначає, що у обвинуваченого не було прямого умислу на заподіяння смерті потерпілій, оскільки він мав можливість її вбити, проте після нанесення тілесних ушкоджень він припинив дії, хоча мав реальну можливість продовжити дії для доведення начебто свого умислу до кінця.
Покарання, призначене судом занадто суворе, оскільки обвинувачений раніше не судимий, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, офіційно працевлаштований.
Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту та просив суд апеляційної інстанції призначити обвинуваченому більш суворе покарання, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому порядку і безпосередньо досліджених судом, яким дана належна оцінка, зокрема показами потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .
Покази зазначених свідків є логічними, послідовними та несуперечливими, що додатково підтверджується відомостями, що зафіксовані в протоколі слідчого експерименту від 15.12.2016 року.
До того ж, вказані свідки підтвердили факт умисного нанесення обвинуваченим ОСОБА_7 потерпілій ударів ножем у життєво важливий орган голову потерпілої, а підстав для обмовлення обвинуваченого потерпілою та свідками судом не встановлено.
Посилання в своїй апеляційній скарзі захисника ОСОБА_9 на суперечливість показів цих свідків, які на думку автора апеляції мають місце в частині обставин завдання тілесних ушкоджень, які обвинувачений наносив потерпілій ОСОБА_10 колегія суддів не приймає.
Відповідно до п. 15 ч.1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Статтею 22 КПК України передбачено, що Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Отже, під час судового розгляду в суді першої інстанції, як сам ОСОБА_7 так і його захисник не були позбавлені можливості задавати питання свідкам та іншим допитуваним особам, з`ясовувати причини розбіжностей в їх свідченнях, які на думку сторони захисту мали місце.
Крім того, в апеляційній скарзі обвинувачений зазначає, що він не наносив удари потерпілій ножем, а бив її кулаком, а порізи на голові потерпілої могли утворитися внаслідок ударів саме кулаками.
Разом з тим, ця версія перевірена судом та спростована як показами потерпілої та свідків так і висновками судово-медичних експертиз № 227-3м/16 від 26.11.2016 року та № 593-13/16 від 16 грудня 2016 року.
Всі допитані в судовому засіданні свідки надали пояснення що обвинувачений тримав у руках ніж, а свідок ОСОБА_15 , який був очевидцем події і знаходився з потерпілою його бабусею на дивані, пояснив що він впізнав ніж, яким наносилися удари, ніж зберігався в інструментах в сусідній кімнаті.
Також в ході слідчого експерименту потерпіла підтвердила та додатково повідомила про обставини нанесення їй тілесних ушкоджень і показала механізм їх нанесення, її показання є послідовними та такими, що не суперечать обставинам справи. Такі ж відомості вказали і свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ..
Сторонами у справі факт проведення слідчого експерименту не заперечується, також не заперечується його належність та допустимість. Також стороною захисту не заперечується належність і допустимість проведених судово-медичних експертиз.
Таким чином у колегії суддів немає підстав вважати, що тілесні ушкодження потерпілій були нанесені будь-яким іншим способом, а не ударами ножем, як правильно встановив суд першої інстанції за результатами судового розгляду.
Крім того висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України підтверджується відомостями, які містяться у протоколі огляду місця події та фототаблицями до нього від 21.11.2016 року, протоколі огляду місця події від 21.11.2016 року, постановою про визнання речовими доказами по справі кухонного ножа, чоловічого светра чорного кольору, які були вилучені під час огляду місця події від 21.11.2016 року по АДРЕСА_4 , та жіночого халату, вилученого 21.11.2016 року в приміщенні Балаклійського ВП.
Що стосується направленості умислу обвинуваченого, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність у обвинуваченого прямого умислу на позбавлення життя потерпілої.
Так судом встановлено, що обвинувачений зайшов у кімнату, де відпочивала потерпіла, попередньо взявши із собою ніж, який зберігався серед інструментів в іншій кімнаті, і навмисно наніс ним потерпілій прицільні удари в життєво важливий орган голову потерпілої, але зазначений злочин не був доведений ним до кінця, так як на крик забігли в кімнату син та невістка потерпілої і відтягли від неї ОСОБА_7 , тобто, з причин, що не залежали від волі останнього, він не вчинив всіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.
Зазначені обставини свідчать про те, що наносячи прицільний удар ножем в місце розташування життєво важливого органу, ОСОБА_12 усвідомлював суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки у виді настання смерті і бажав їх настання, однак не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення цього злочину до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки свідок ОСОБА_16 встиг своїми захисними діями відштовхнув його від потерпілої.
Про бажання настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілої, також додатково свідчать і показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , які пояснили, що ОСОБА_7 намагався завдати потерпілій третій удар ножем, при цьому обвинувачений говорив про свій намір саме вбити потерпілу.
Після нанесення двох ударів ножем, обвинувачений не припинив за власною ініціативою свої протиправні дії, а намагався нанести третій удар.
Отже локалізація виявленого у потерпілої поранення, знаряддя злочину, поведінка обвинуваченого, його дії та повідомлення ним про свої наміри свідчить саме про наявність прямого умислу у обвинуваченого на завдання смерті потерпілій.
Відтак доводи апеляційних скарг сторони захисту в цій частині також визнаються колегією суддів необґрунтованими.
Враховуючи викладене, колегія суддів відхиляє апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_17 в частині апеляційних доводів та вимоги щодо перекваліфікації дій обвинуваченого на ч.2 ст. 125 КК України.

Переглядаючи вирок в межах апеляційної скарги прокурора, колегія суддів зазначає наступне.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд дотримався вимог ст. 65 КК України, врахувавши характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, працює екскаваторником Донецької дільниці КП «Балаклійський водоканал» з 07 червня 2017 року, де зарекомендував себе як фахівець, який добре орієнтується у своїй спеціальності, позитивно характеризується за місцем проживання в селі П`ятигірське Балаклійського району як особа, яка спиртними напоями не зловживає, порушень громадського порядку не допускає, скарг на його поведінку до сільської ради не надходило, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває.
Також, судом враховано вчинення обвинуваченим злочину у стані алкогольного сп`яніння, та визнано цю обставину, відповідно до ст.67 КК України, такою, що обтяжує покарання. Обставин, що пом`якшують покарання судом не встановлено.
Таким чином, висновок суду стосовно виду та розміру покарання яке необхідно призначити ОСОБА_7 є обґрунтованим.
Відтак, призначене ОСОБА_7 покарання є достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, а підстав для ухвалення вироку судом апеляційної інстанції та призначення більш суворого покарання обвинуваченому ОСОБА_7 колегія суддів не вбачає.
Крім того підстав для будь-якого пом`якшення призначеного судом покарання, за доводами захисника ОСОБА_9 колегія суддів також не вбачає, оскільки всі обставини, які апелянт вказує у своїй апеляційній скарзі, були в повному обсязі враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.
Колегія суддів звертає увагу, що обвинуваченому ОСОБА_7 , призначено мінімальний розмір покарання, визначений санкцією ч.1 ст.115 КК України.
Істотних порушень кримінально-процесуального закону під час апеляційного розгляду зазначеного кримінального провадження не встановлено.
Відтак вирок суду є законним та обґрунтованим, а підстави для його скасування або зміни відсутні.
Керуючись ст. ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 14 вересня 2017 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 , обчислювати з моменту взяття його під варту в порядку виконання вироку.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий -

Судді -