Дата документу 14.01.2019 Справа № 554/8597/18
Провадження №1-кс/554/488/2019
УХВАЛА
іменем України

14 січня 2019 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого CУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 щодо неналежного розгляду клопотання від 13.12.2018 року в порядку ст.303 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

03 січня 2019 року заявник звернувся до суду із вищевказаною скаргою в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 . В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що 13.12.2018 року адвокатом ОСОБА_4 , захисником ОСОБА_5 , на адресу слідчого СУ ГУНП в Полтавській області було направлено клопотання про проведення слідчих (процесуальних) дій в порядку ст.220 КПК України із зазначенням тих слідчих та процесуальних дій, які, на думку заявника, необхідно вчинити з метою найбільш ефективного та результативного розслідування кримінального провадження, а саме проведення слідчих експериментів за участю потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . 02.01.2019 року адвокатом ОСОБА_4 отримано поштовим зв`язком із СУ ГУНП в Полтавській області постанову про відмову у задоволенні клопотання про проведення процесуальних дій, у якій зазначено, що проведення слідчих дій слідчих експериментів із потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 є неможливим, у зв`язку із небажанням потерпілих спілкуватися із ОСОБА_5 . В той же час, заявник вказує, що про участь ОСОБА_5 не згадувалось, а слідчий, на думку адвоката, відмовив у задоволенні клопотання з надуманих підстав, які не ґрунтуються на вимогах закону. При цьому, вказує, що бездіяльність може бути зумовлена не лише не вчиненням процесуальної дії в межах встановлених процесуальним законом строків, а й неналежним розглядом клопотання, зокрема, залишенням його без процесуального реагування або неналежним на нього процесуальним реагуванням. Так, в проведенні повного обсягу слідчих дій згідно поданого клопотання в рамках кримінального провадження адвокату ОСОБА_4 було відмовлено, на підставі чого заявник вважає, що слідчим допущено бездіяльність. На підставі викладеного, а також з урахуванням доводів, викладених у скарзі, заявник просить визнати бездіяльність слідчого СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , яка полягає у неналежному розгляді клопотання, тобто неналежним на нього процесуальним реагуванням та порушенням строків його розгляду; зобов`язати слідчого СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 вчинити слідчі дії, передбачені у клопотанні адвоката ОСОБА_4 від 13.12.2018 року в розумні строки.

У судове засідання заявник адвокат ОСОБА_4 не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином. Надав через канцелярію суду заяву про розгляд без участі, скаргу підтримав у повному обсязі та просив скаргу задовольнити з підстав, викладених у ній.

Слідчий у судовому засіданні зі скаргою не погодився та просив відмовити у її задоволенні, посилаючись на те, що клопотання адвоката ОСОБА_4 було розглянуто, задоволено частково, про що останній був повідомлений.

Враховуючи процесуальні строки розгляду скарги та наявність заяви адвоката, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності заявника.

Заслухавши пояснення слідчого, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, слідчий суддя встановив таке.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Так, частиною першою статті 303 КПК України визначено перелік рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Відповідно до ч.1 ст.303 КПК України під час досудового розслідування може бути оскаржена бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.

Крім того, згідно з положеннями пункту 7 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому проваджені можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, рішення про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником або захисником.

Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 1640/0/4-12 від 09.12.2012 року «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» оскаржити до слідчого судді бездіяльність слідчого, що полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк можливо лише за наявності зв`язку між обов`язком слідчого вчинити визначені КПК України дії та строком, у межах якого зазначена особа зобов`язана їх вчинити.

Як вбачається з матеріалів скарги, у провадженні слідчого СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 знаходиться кримінальне провадження № 0000276, відомості про яке внесено 21.09.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.186, ч.3 ст.187 КК України.

13.12.2018 року адвокатом ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 подано слідчому клопотання від 13.12.2018 року про проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000276 в порядку ст.220 КПК України, у якому просив провести слідчі дії слідчий експеримент за участі потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 із застосуванням технічних засобів фіксації відеозапису (а.с.3).

Згідно змісту ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді і вказана норма Кодексу кореспондується із нормою п.7 ч.1 ст.303 КПК України.

Вважаючи оскаржувану постанову слідчого незаконною, заявник звернувся до слідчого судді з вимогою про її скасування з мотивів неналежного процесуального реагування, порушення порядку розгляду відповідного клопотання.

Так, відповідно до ч.ч.1,2 ст.220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Як встановлено у судовому засіданні, постановою слідчого СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 від 17.12.2018 року клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 задоволено частково та зазначено, що оскільки потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відмовляються зустрічатись з підозрюваним ОСОБА_5 , а слідчий експеримент з підозрюваним ОСОБА_5 із застосуванням технічних засобів фіксації відеозапису підлягає задоволенню та про дату і час проведення даної слідчої дії в подальшому буде узгоджено із стороною захисту (а.с.4), про що захисник був повідомлений, отримавши копію вказаної постанови.

Згідно з ч.2 ст.113 КПК України будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Судом установлено, що слідчим розглянуто клопотання в межах визначеного процесуальним законом строку.

Крім того, відмовляючи у задоволенні частини вимог клопотання, слідчий відповідно до п.2 ч.5 ст.110 КПК України мотивував підстави такої відмови, зазначивши обставини, які є підставами для прийняття постанови та мотиви її прийняття в цій частині, їх обґрунтування та посилання на відповідні норми КПК України.

В силу положень кримінального процесуального законодавства на учасників судового процесу покладається обов`язок щодо доведення правомірності своїх дій, рішень.

В той же час, на момент розгляду справи заявником не надано достатніх доказів на підтвердження вимог про скасування оскаржуваної постанови, зокрема щодо неправомірності, надуманих підстав, на думку заявника, відмови слідчого у залученні потерпілих до участі в слідчих діях - слідчому експерименті.

Крім того, вимоги п.3 ч.2 ст.307 КПК України застосовуються слідчим лише у випадку зобов`язання слідчого чи прокурора вчинити дію, яку він зобов`язаний вчинити.

Разом з тим, вимоги скарги щодо зобов`язання слідчого здійснити слідчі та процесуальні дії відповідно до змісту клопотання не підлягають задоволенню, так як відповідно до ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

Щодо вимог скарги про встановлення слідчому розумних строки для проведення зазначених слідчих та процесуальних дій, то суд зазначає про таке.

Згідно з ч.1 ст.28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строк, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Відповідно до ст.114 КПК України для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Положення цієї статті носять загальний характер і конкретизуються спеціальними нормами, якими встановлені повноваження кожного із зазначених суб`єктів стосовно встановлення процесуальних строків.

Так, зокрема, пункт 4 частини 2 статті 36 КПК України надає прокурору повноваження доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій. При цьому прокурор самостійно визначає строки їх проведення з урахуванням обставин відповідного кримінального провадження та доцільності невідкладного проведення слідчих (розшукових) або інших процесуальних дій.

Повноваження слідчого судді з цього приводу розповсюджуються на визначення строків застосування запобіжних заходів, вчинення слідчих дій, дозвіл на проведення яких надається слідчим суддею, тощо.

Протилежне суперечило би принципу диспозитивності, згідно з яким слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які віднесені до його повноважень цим Кодексом (ч.3 ст.26 КПК України). Слідчий суддя, суд не вправі перебирати на себе функції інших учасників кримінального провадження, зокрема функцію процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється прокурором.

Згідно з ч.1 ст.308 КПК України підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування.

Таким чином, з урахуванням викладеного, беручи до уваги, що у випадку задоволення клопотання заявника у слідчого й виникає обов`язок здійснити ті, чи інші процесуальні дії у розумні строки, згідно з ч.1 ст.28 КПК України, але оскарження їх недотримання повинно здійснювати в порядку ст.308 КПК України до прокурора вищого рівня, а не до слідчого судді в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК України.

З огляду на викладене вище, слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість вимоги поданої скарги про встановлення розумних строків для вчинення процесуальних дій, у зв`язку з чим не вбачає підстав для її задоволення.

Згідно положень ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею постановляється ухвала про скасування рішення слідчого, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, враховуючи, що слідчий відповідно до вимог ст.220 КПК України розглянув клопотання адвоката ОСОБА_4 та постановою від 17.12.2018 року клопотання заявника задоволено частково, із зазначенням мотивів прийняття такої постанови та їх обґрунтуванням, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

За таких обставин, у задоволенні скарги необхідно відмовити у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307, 309, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого CУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 щодо неналежного розгляду клопотання від 13.12.2018 року в порядку ст.303 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено о 17 годині 00 хвилин 21.01.2019 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1