Справа № 738/1962/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/217/19
Категорія - в порядку виконання вироку Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

засудженого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Чернігові апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 06 грудня 2018 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , який просив провести зарахування в подвійному розмірі строку його перебування в Київському слідчому ізоляторі під час розгляду кримінального провадження судом касаційної інстанції з 19 вересня 2017 року по 20 грудня 2017 року включно, у строк покарання.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд вказав на те, що перебування засудженого у ДУ «Київський слідчий ізолятор» та його участь у касаційному розгляді кримінального провадження під час відбування ним покарання у виді позбавлення волі не є попереднім ув`язненням у розумінні ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», а тому цей строк не може бути зарахованим у подвійному розмірі у строк відбування покарання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати, застосувати до нього положення ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838- VIII від 26.11.2015 року та зарахувати у строк покарання термін його перебування під вартою у Київському слідчому ізоляторі з 19 вересня 2017 року по 20 грудня 2017 року, з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення дорівнює два дні позбавлення волі.

Вказує на те, що відповідно до п. «ґ» абзацу 4 ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України від 26.11.2015 року, у строк попереднього ув`язнення включається строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі в судовому розгляді кримінального провадження.

Заслухавши доповідача, засудженого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти аргументів сторони захисту, вказуючи, що до засудженого попереднє ув`язнення було застосоване на короткий термін, який апеляційний суд зарахував, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 був засуджений 08 серпня 2016 року Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч. 2 ст. 121 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 16 листопада 2016 року вирок суду першої інстанції залишений без змін та на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_6 зарахований термін попереднього ув`язнення з 31 грудня 2013 року по 21 січня 2014 року із розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 серпня 2016 року набрав законної сили 16 листопада 2016 року та був звернутий до виконання.

На виконання судового рішення, 14 грудня 2016 року ОСОБА_6 був затриманий, що підтверджується протоколом затримання особи.

У період з 16 грудня 2016 року по 12 лютого 2017 року ОСОБА_6 знаходився в Черкаському слідчому ізоляторі, звідки був направлений для відбуття покарання до Державної установи «Менська виправна колонія (№91)».

На підставі ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 липня 2017 року, засуджений ОСОБА_6 19 вересня 2017 року вибув з Менської виправної колонії №91 до Київського слідчого ізолятору на час касаційного розгляду кримінального провадження за касаційними скаргами захисника засудженого ОСОБА_9 та прокурора на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.08.2016 року та ухвали апеляційного суду Черкаської області від 16.11.2016 року, для участі у касаційному розгляді справи.

У період часу з 21 вересня 2017 року по 20 грудня 2017 року засуджений ОСОБА_6 перебував в умовах Київського слідчого ізолятору та 26 грудня 2017 року прибув до Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» для подальшого відбуття покарання.

Згідно ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінально-процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, що передбачено ч. 2 ст. 532 КПК України.

Законом України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII були внесені зміни до статті 72 КК України, де в частині п`ятій зазначалося, що у строк попереднього ув`язнення включається строк: затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляду кримінального провадження.

Судовий розгляд кримінального провадження регламентований главою 28 КПК України і охоплює тільки розгляд кримінального провадження судом першої інстанції, провадження в суді апеляційної інстанції та провадження в суді касаційної інстанції є іншими стадіями судового процесу і перебування під вартою під час провадження в суді касаційної інстанції, під визначення судовий розгляд та попереднє ув`язнення, не підпадає.

Під час перебування засудженого ОСОБА_6 у Київському слідчому ізоляторі з 21 вересня 2017 року по 20 грудня 2017 року з ним не проводилися слідчі дії і він приймав участь у касаційному розгляді кримінального провадження, а не в судовому розгляді в суді першої інстанції, у зв`язку з чим його тримання в слідчому ізоляторі під пункт «ґ» ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року, не підпадає і в подвійному розмірі в строк відбуття покарання, зарахуванню не підлягає.

Період слідування засудженого з ДУ «Менська виправна колонія №91» до Київського СІЗО з 19 по 20 вересня 2017 року включно, не може бути зарахований, як строк попереднього ув`язнення, оскільки є часом слідування особи до установи попереднього ув`язнення та строком відбування покарання.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 539 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 06 грудня 2018 року про відмову у задоволенні клопотання про зарахування в подвійному розмірі строку перебування в слідчому ізоляторі у строк покарання, без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12