УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2019 року

м. Київ
справа № 678/1046/18
провадження № 51-880ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 18 січня 2019 року та ухвали Хмельницького апеляційного суду від 25 січня та 11 лютого 2019 року.
Суть питання
Ухвалою слідчого судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 18 січня 2019 року залишена без задоволення скарга ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей по його заяві про кримінальне правопорушення.
Не погоджуючись з указаним рішенням слідчого судді, ОСОБА_4 оскаржив його до апеляційного суду.
Суддя Хмельницького апеляційного суду ухвалою від 25 січня 2019 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на вказану ухвалу слідчого судді.
ОСОБА_4 повторно подав до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу на зазначену ухвалу слідчого судді.
Суддя Хмельницького апеляційного суду ухвалою від 11 лютого 2019 року повернув апеляційну скаргу ОСОБА_4 разом з усіма доданими до неї матеріалами.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 , посилаючись на допущені, на його думку, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвали апеляційного суду і вказати місцевому суду порушити справу за ч. 2 ст. 187 КК.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Відповідно до ч. 1 ст. 310 КПК оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку.
Згідно з вимогами ч. 4 ст. 424 КПК ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу оскарженню в касаційному порядку не підлягають.
Отже, за змістом статей 310, 424 КПК, сама по собі ухвала слідчого судді місцевого суду касаційному оскарженню не підлягає, а тому не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Разом з тим, відповідно до ч. 6 ст. 399 КПК ухвала про повернення апеляційної скарги або відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в касаційному порядку.
Статтею 427 КПК встановлені вимоги, яким має відповідати касаційна скарга.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК, у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким, відповідно, внесено зміни до КПК і визначено, що судом касаційної інстанції є Верховний Суд, при цьому припинено діяльність Верховного Суду України.
Однак ОСОБА_4 , всупереч вимог КПК, звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, яку адресував не Верховному Суду, а Верховному Суду України.
Крім того, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак ОСОБА_4 у своїй касаційній скарзі, обмежившись загальною фразою не навів доводів на обґрунтування незаконності ухвал апеляційного суду від 25 січня та 11 лютого 2019 року, якими йому відмовлено у відкритті апеляційного провадження і повернуто його апеляційну скаргу відповідно. Зокрема, скаржник не зазначив, яких саме порушень допустився апеляційний суд, приймаючи вищевказані рішення за наслідком розгляду його апеляційних скарг на ухвалу слідчого судді, в чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених апеляційним судом судових рішень, та чому їх (ці порушення) слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом ухвал апеляційної інстанції, згідно з ч. 1 ст. 438 КПК, та з огляду на положення статей 309, 399, 412 цього Кодексу
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Крім того, вимоги до суду касаційної інстанції, викладені ОСОБА_4 у скарзі, не відповідають змісту ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Зокрема, цією нормою визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Суд касаційної інстанції, відповідно до ст. 433 КПК, переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній чітко викладених вимог, які б узгоджувались з положеннями ст. 436 КПК, також перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків десять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3