08 листопада 2018 року
справа № 703/2252/14-к
Провадження № 51-2160км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України (в редакції Закону України від 18 квітня 2013 року).
Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 жовтня 2014 року засуджено ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 368 КК України (в редакції Закону України від 18 квітня 2013 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із позбавленням права обіймати посади, пов`язані зі здійсненням функцій представника влади, на строк 2 роки, з конфіскацією частини майна, що є його власністю.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки з покладанням обов`язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ст. 76 КК України.
Відповідно до ст. 54 КК України ОСОБА_8 позбавлено 8 рангу посадової особи органу місцевого самоврядування.
Вирішено питання процесуальних витрат та речових доказів.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 19 липня 2017 року зазначений вирок щодо ОСОБА_8 змінено. Виключено з мотивувальної та резолютивної частини вироку рішення суду про призначення ОСОБА_8 додаткового покарання у виді конфіскації частини майна, що є його власністю.
У решті вирок залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за те, що він перебуваючи на посаді Малосмілянського сільського голови Смілянського району Черкаської області, будучи службовою особою, що займає відповідальне становище, у період із лютого по березень 2014 року у приміщенні Малосмілянської сільської ради Смілянського району Черкаської області вимагав від приватного підприємця ОСОБА_9 неправомірну вигоду в сумі 30 000 грн за вирішення питань, що входять до його компетенції, а саме: сприяння та надання дозволу на проведення робіт по підйому екскаватора зі ставка в колишньому гранітному кар`єрі с. Мала Смілянка з подальшою передачею екскаватора ОСОБА_9
25 березня 2014 року, приблизно о 11.45 год. ОСОБА_8 , перебуваючи неподалік Смілянської районної ради в салоні службового автомобіля марки «Део Сенс», державний номерний знак НОМЕР_1 , склав із ОСОБА_9 акт прийняття-передачі екскаватора від 25 березня 2014 року та отримав від ОСОБА_9 згідно із попередніми домовленостями неправомірну вигоду у виді частини грошових коштів у розмірі 20 000 грн.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та змінити вирок щодо ОСОБА_8 , перекваліфікувати дії останнього з ч. 4 ст. 368 КК України на ч. 1 ст. 190 КК України, призначити засудженому міру покарання в межах санкції зазначеної вище статті та звільнити його від відбування призначеного покарання на підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році». Вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, що вирок є незаконним та необґрунтованим, винесений з порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає про невідповідність ухвали суду апеляційної інстанції вимогам ст. 419 КПК України.

Позиції інших учасників судового провадження

Захисники ОСОБА_6 і ОСОБА_7 касаційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 просить касаційну скарги сторони захисту залишити без задоволення.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи, наведені у касаційних скаргах, колегія суддів дійшла такого висновку.

Суд касаційної інстанції відповідно до вимог частини 1 ст. 433 КПК України перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Обставини щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, визначення яких дано у статтях 410 та 411 КПК України та на які є посилання в касаційній скарзі засудженого, не є відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК України предметом дослідження та перевірки касаційним судом.

Відповідно до ст. 94 КПК України оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив вирок. Касаційний суд при перевірці матеріалів кримінального провадження встановив, що суд дотримався вимог зазначеного закону.

Висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, ґрунтується на сукупності зібраних і належно оцінених судом доказів, і є правильним.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що засуджений своєї винуватості в одержанні ним, як службовою особою, яка займає відповідальне становище неправомірної вигоди для себе за вчинення дій, а саме сприяння та надання дозволу на проведення робіт по підйому екскаватора зі ставка в колишньому гранітному кар`єрі с. Мала Смілянка Смілянського району Черкаської області з подальшою передачею екскаватора ОСОБА_9 не визнав, але його вина підтверджується низкою доказів, здобутими під час досудового розслідування та дослідженими в суді першої інстанції, а саме показаннями свідка ОСОБА_9 , який зазначав про те, що він звернувся до ОСОБА_8 , як голови сільської ради, з питанням про придбання для наступної утилізації затопленого у кар`єрі екскаватора. Останній погодився та поставив йому вимогу, що посприяє позитивному вирішенню цього питання тільки у тому разі, коли ним, будуть задоволені не тільки потреби сільської ради, але і його особисті - в розмірі 30000 грн. Про факт вимагання неправомірної вигоди він повідомив працівникам міліції, після чого, діяв під їх контролем і передав ОСОБА_8 для потреб сільської ради 30000 грн. та для його особистих потреб 20000 грн.

Окрім того, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та відомостями, які містяться в досліджених судом даними протоколів: проведення спеціального слідчого експерименту від 25 березня 2014 року і фото таблицею до нього; про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж 2,12-1018 від 26 березня 2018 року; про результати аудіо-, відео контролю місця (за особою) 2/12-1017, 2/12-1019 від 26 березня 2014 року; даними акту прийому - передачі майна від 25.03.2014 року; даними прибуткового касового ордера та квитанцією до нього; даними рішення (витягу) виконавчого комітету №19 від 21.03.2014 року; даними висновків експертів і фото таблицею до них.

З матеріалів провадження вбачається, що суди першої та апеляційної інстанцій, дослідивши та проаналізувавши зібрані по справі докази, дали їм належну оцінку та дійшли правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Також судами досліджені всі обставини справи, з`ясування яких могло мати істотне значення для правильного її вирішення. Проявів упередженості щодо ОСОБА_8 під час судового розгляду не встановлено.

Доводи захисника ОСОБА_6 про перекваліфікацію дій ОСОБА_8 на ч.1 ст. 190 КК України, є необґрунтованими, та спростовуються доказами наведеними у вироку.

Так, ОСОБА_8 , як службова особа достовірно знаючи, що екскаватор є в наявності та не належить сільській громаді, обговорив питання про розпорядження ним з депутатами сільської ради та вніс на розгляд виконкому питання про дозвіл на його підняття з водойми з послідуючим розпорядженням цим майном ОСОБА_9 , вимагаючи за це неправомірну вигоду, яку одержав. При цьому, одержуючи незаконну винагороду, ОСОБА_8 не міг не розуміти, що ця винагорода дається йому за використання ним можливості своєї посади голови сільської ради.

Дії ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 368 КК України (в редакції Закону України від 18 квітня 2013 року) кваліфіковано правильно. Отже, вважати, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, немає підстав.

Крім цього, при перевірці кримінального провадження встановлено, що такі ж, як і в касаційній скарзі твердження захисник висловлював у своїй апеляційній скарзі. Апеляційним судом при перевірці матеріалів кримінального провадження в апеляційному порядку рішення прийнято правильно. Свої висновки із цього питання суд належним чином умотивував. Вони підтверджені доказами, які суд апеляційної інстанції ретельно перевірив і належним чином оцінив. Із даними висновками погоджується і колегія суддів. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б безумовними підставами для скасування чи зміни судових рішень, колегією суддів не встановлено.

Покарання засудженому ОСОБА_8 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення та даних про особу засудженого. Призначене покарання, є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судові рішення є законними та обґрунтованими і підстав для задоволення касаційної скарги , не вбачає.

Керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК, п. 15 «Перехідні положення» КПК (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII), Суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 19 липня 2017 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3