ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/264/18 Справа № 208/6038/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_6 на ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 вересня 2018 року щодо

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с.Кірове
Нікопольського району Дніпропетровської області,
громадянки України,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженої

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 вересня 2018 року відмовлено в задоволенні подання адміністрації Державної установи Кам`янська виправна колонія (№34) про умовне-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_6 від відбуття частини покарання, яка залишилася і призначена вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2013 року.

Суд, відмовляючи в задоволенні подання адміністрації Державної установи Кам`янська виправна колонія (№34) про умовне-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_6 , своє рішення мотивував тим, що у судовому засіданні не доведено факт виправлення ОСОБА_6 та можливості застосування ст.81 КК України.
В апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання адміністрації Державної установи Кам`янська виправна колонія (№34) про її умовне-дострокове звільнення.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги посилається на те, що по прибуттю до установи вона була працевлаштована спочатку чистильником продукції, але згодом опанувала навички швачки, у роботі зауважень не мала, проявляла старанність, що і є фактично підвищенням кваліфікаційного рівня та прагнення до покращення якісних та кількісних показників роботи. Звертає увагу на те, що завжди цікавилася життям відділення, проявляла активність, за власним бажанням приймала участь у роботах з благоустрію установи. Зазначає, що прагнучи до виправлення вона продовжувала сумлінно дотримуватися умов відбування покарання та працювати на контрагентському об`єкті, керівником даного підприємства за добру працю була нагороджена подячним листом. Вказує на те, що усвідомила тяжкість скоєного нею злочину та розкаюється в скоєному. Вважає, що судом при розгляді справи неправильно застосовані норми матеріального права та справа розглянута однобічно.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженої ОСОБА_6 на підтримання доводів її апеляційної скарги, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, ознайомившись з матеріалами провадження, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи за необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Як слідує з матеріалів провадження, вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2013 року ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки; за ч.2 ст.307 КК України з застосуванням ст.69 КК України в частині основного покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, з конфіскацією всього особисто належного їй майна. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з конфіскацією всього особисто належного їй майна. Зараховано в строк відбуття покарання час перебування під вартою ОСОБА_6 з 20 червня 2012 року по 22 червня 2012 року.
Як слідує зі змісту кримінального закону, положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування умовно-дострокового звільнення.
Таким чином, однією з умов застосування до засудженого положень ст.81 КК України і застосування до нього умовно-дострокового звільнення є те, що він став на шлях виправлення. Про вказане може свідчити його сумлінна поведінка і ставлення до праці.
Разом з тим, як встановив суд першої інстанції, засуджена ОСОБА_6 протягом тривалого часу знаходження в колонії не проявляла соціально-корисної ініціативи. Подяка від 17 серпня 2017 року оголошена за дотримання правил трудового розпорядку, вимог безпеки праці, додержання правил поведінки, тобто фактично за ті дії, які засуджена повинна була дотримуватися.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції і не находить підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.
Сам факт, що засуджена за час відбування покарання в Державній установі Кам`янська виправна колонія (№34)з липня 2015 року має лише одне заохочення за серпень 2017 року не може свідчити, що вона стала на шлях виправлення. Достатніх даних на підтвердження вказаного факту засуджена ОСОБА_6 не навела в апеляційній скарзі та не надала при її розгляді.

Посилання ОСОБА_6 на те, що вона завжди цікавилася життям відділення, проявляла активність, за власним бажанням приймала участь у роботах з благоустрію установи, не є підставаю для умовно-достроковного звільнення від відбування покарання, про що наполягала в своїй апеляційній скарзі засуджена.

Доводи ОСОБА_6 про упереджене ставлення суду при постановленні рішення є безпідставними, судом досліджені всі обставини, які мали значення для прийняття по справі законного і обґрунтованого рішення.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що до ОСОБА_6 не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, та не вбачає підстав до задоволення її апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 вересня 2018 року щодо засудженої ОСОБА_6 залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді

________________ _________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4