Номер провадження:1-кс/521/513/19
УХВАЛА

Іменем України

01 лютого 2019 року м.Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділення Хмельницького відділення поліції Малиновського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_4 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002397 від 20.12.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого відділення Хмельницького відділення поліції Малиновського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 , звернулася до слідчого судді із клопотанням, погодженим з прокурором, про арешт майна, в якому просила накласти арешт на речовий доказ - посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 № НОМЕР_1 від 23.11.2016 року, видане Державною інспекцією безпеки дорожнього руху 3058 в Астраханській області Російської Федерації..
В обґрунтування поданого клопотання стороною кримінального провадження зазначено, що 20.12.18 до ЧЧ Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшов рапорт поліцйеського роти No2 батальйону No2 УПП в Одеській обл. ОСОБА_6 про те, що в ході патрулювання міста виявлено особу, яка пред`явила посвідчення водія РФ, яке мало на думку поліцейського ознаки підробки. ЖЄО 26330

20.12.2018 ОСОБА_5 добровільно на підставі заяви видав представникам поліції посвідчення водія на своє ім`я.

21.12.2018 року слідчим було проведено огляд речі, в ході якого було виявлено та вилучено посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 № НОМЕР_1 від 23.11.2016 року, видане Державною інспекцією безпеки дорожнього руху 3058 в Астраханській області Російської Федерації.

21.12.2018 року відповідною постановою, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 № НОМЕР_1 від 23.11.2016 року, видане Державною інспекцією безпеки дорожнього руху 3058 в Астраханській області Російської Федерації, було визнано речовим доказом по зазначеному кримінальному провадженню.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду клопотання повідомлявся у спосіб, що відповідає вимогам ст. 135 КПК України.

Слідчим суддею, з урахуванням викладеного, принципу диспозитивності кримінального провадження, положень ст. 172 КПК України, визнано можливим розглянути клопотання у відсутність слідчого.

У відповідності до ч.4 ст. 107 КПК України, розгляд клопотання проведено за відсутності учасників судового провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів, оскільки всі особи, які беруть участь у судовому провадженні до суду не з`явилися.

Розглянувши клопотання, вивчивши надані до нього матеріали, вважаю необхідним клопотання задовольнити, з наступних підстав.

Як визначено ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Враховуючи що в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 № НОМЕР_1 від 23.11.2016 року, видане Державною інспекцією безпеки дорожнього руху 3058 в Астраханській області Російської Федерації, яке було вилучено під час проведення огляду, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зокрема є предметом кримінального правопорушення та зберіг на собі його сліди, тобто є доказами злочину, та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий суддя з огляду на конкретні обставини справи та враховуючи що необхідно виконати ряд слідчих дій, спрямованих на всебічне, повне та об`єктивне розслідування всіх обставин кримінального правопорушення, вважає наявними підстави для накладення арешту на тимчасово вилучене майно з метою збереження речових доказів, оскільки слідчим доведено, що у разі незастосування такого заходу забезпечення існують ризики зникнення, втрати речових доказів.

Також слідчий суддя вважає, що в даному випадку та на данній стадії кримінального провадження, таке обмеження права власності є розумним та співмірним завданням кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 309, 376 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділення Хмельницького відділення поліції Малиновського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_4 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002397 від 20.12.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,- задовольнити.

Накласти арешт, шляхом заборони розпорядження і використання, на речовий доказ - посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 № НОМЕР_1 від 23.11.2016 року, видане Державною інспекцією безпеки дорожнього руху 3058 в Астраханській області Російської Федерації.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: