Справа № 461/5639/17
Провадження № 1-кп/461/64/19
УХВАЛА
13.03.20193.03.2019 року

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження № 0004211 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Галицького районного суду м. Львова перебуває зазначене кримінальне провадження.

Обвинуваченому ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався в судовому провадженні, та визначений до 16 грудня 2018 року.

Прокурором у судовому засіданні заявлене та надано суду письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 на 02 місяці. Вимоги щодо продовження строку запобіжного заходу прокурор мотивує тим, що на даний час продовжують існувати ризики, встановлені ухвалою слідчого судді, а саме: можливість переховування ОСОБА_5 від суду, вчинення інших злочинів, перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні шляхом впливу на потерпілого та свідків, які потребують допиту. Закінчення судового провадження неможливе в даному судовому засіданні, оскільки по справі необхідно здійснити допит свідка та експерта, закінчити дослідження письмових доказів.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою заперечували. Захисник зазначив, що обвинувачений тримається під вартою тривалий час, тому просив змінити запобіжний захід на домашній арешт або визначити заставу як альтернативний захід.

Потерпілий та його представник просив суд задовольнити клопотання прокурора та продовжити ОСОБА_5 строк тримання під вартою.

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, вивчивши надане прокурором клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, дійшов до наступних висновків.

В ст. 315 КПК України не зазначено про право суду продовжувати дію запобіжного заходу.

Проте, відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Пунктом 24 ст. 3 КПК України визначено, що судове провадження - кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.

Таким чином, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження (яке включає в себе підготовче судове засідання) не було завершене до спливу 2-х місячного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Слідчим суддею вже було вирішено питання щодо обґрунтованості підозри обвинуваченого. В на даному етапі судового провадження суд не перевіряє обґрунтованість такої підозри. Це може бути перевірено лише під час дослідження доказів.

Положеннями ст. 199 КПК України передбачено, що при розгляді доцільності продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, ураховуються обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню розгляду справи до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України, а саме: заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, групою осіб, на замовлення, за вчинення якого передбачене покарання виключно у вигляді позбавлення волі до десяти років.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, який у свій практиці зазначає, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів. Ризик втечі має оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в які така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справі «Бекчиєв проти Молдови»).

Керуючись наведеним, суд враховує вищезазначені дані про особу обвинуваченого, який до взяття під варту не працював, не мав постійного джерела доходу.

Його дії, і сам ОСОБА_5 , як особа, представляють підвищену суспільну небезпеку.

Вищезазначене у сукупності підтверджує ризик переховування ОСОБА_5 від суду, а також ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відтак застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Дані обставини є істотними та такими, що виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Суд вважає, що наведені обвинуваченим та його захисником спростування позиції сторони обвинувачення щодо недоцільності тримання ОСОБА_5 під вартою та необхідності обрання більш м`якого запобіжного заходу не знайшли свого підтвердження під час розгляду та не є визначеними законом підставами для скасування або зміни запобіжного заходу.

Тривале тримання ОСОБА_5 під вартою виправдовується значним суспільним інтересом, який переважає принцип поваги до особистої свободи, про це йдеться у рішеннях Європейського суду з прав людини «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства».

З урахуванням викладеного, для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 суд вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою слід продовжити на два місці з дня проведення судового засідання, тобто до 12 травня 2019 року.

В той же час, не підлягає задоволенню клопотання захисника про визначення судом розміру застави, оскільки кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , вчинене із застосуванням насильства.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 194, 199, 314-316, 331, 369 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою в Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» до 12 травня 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1