ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 688/2244/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/56/18 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.149, ч.2 ст.189, ч.2 ст.186, ч.2 ст.263, ч.3 ст.357 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2018 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах

Тернопільського апеляційного суду

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
з участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора відділу прокуратури Хмельницької області ОСОБА_6 та представника потерпілої ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_12 на ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 жовтня 2018 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000153 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.186, ч.3 ст.357, ч.2 ст.149, ч.2 ст.263 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.149, ч.3 ст.357 КК України.

Повернення обвинувального акту суд мотивував тим, що він не відповідає вимогам КПК України, сформоване прокурором обвинувачення є узагальненим, зокрема органом досудового розслідування: - не було встановлено чи був стан потерпілої насправді уразливим; -не конкретизовано, чому саме ОСОБА_11 перебувала у матеріальній залежності від обвинуваченого ОСОБА_8 ; - не розкрите поняття трудової експлуатації ОСОБА_11 та мета трудової експлуатації.

В апеляційних скаргах:

-прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги мотивує тим, що суд допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке полягає у тому, що під час підготовчого судового засідання розпочав з`ясування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні тобто процес перевірки та оцінки доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Стосовно вказівки суду на неузгодження значення уразливий стан потерпілої з поняттям визначеним п.2 примітки ст.149 КК України, зазначає, що такий висновок не відповідає фактичним обставинам провадження, оскільки відповідно до обвинувального акту ОСОБА_11 перебувала в уразливому соціальному стані (збіг тяжких особистих, сімейних або інших обставин), який змушує людину погодитись бути експлуатованою. Одночасно наголошує, що склад злочину передбаченого ч.2 ст.149 КК України передбачає наявність лише мети експлуатації, що і вказано чітко в обвинувальному акті. Про факт наміру піддачі потерпілої трудовій експлуатації обвинуваченими також свідчить те, що останні незаконно заволоділи її паспортом громадянина України для виїзду за кордон, не повідомляли, яку конкретну трудову функцію вона виконуватиме, який розпорядок робочого дня, соціальні гарантії, повідомляли лише конкретно невизначені умови праці, яка буде пов`язана з прибиранням, що в обвинувальному акті також вказано. З огляду на викладене вважає, що судом повернуто обвинувальний акт лише з формальних підстав, що не відповідає вимогам ст.28 КПК України, щодо забезпечення судом розумних строків судового розгляду;

-представник потерпілої просить скасувати оскаржувану ухвалу та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги мотивує тим, що суд до початку судового слідства, а саме під час підготовчого засідання розпочав давати оцінку доказам та з`ясовувати обставини, які підлягають з`ясуванню лише у стадії судового слідства. Стосовно тверджень суду щодо уразливого стану потерпілої, трудової експлуатації її та інших порушень допущених в обвинувальному акті, представник висловлює аналогічну позицію що й прокурор.

Також, до початку апеляційного розгляду захисник ОСОБА_9 подав клопотання про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 на заставу в розмірі ста тисяч гривень, мотивуючи тим, що ОСОБА_8 на даний час не має судимостей, має на утриманні дружину та двох неповнолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем проживання. Просить врахувати, що під час перебування обвинуваченого в СІЗО погіршився його стан здоров`я. Звертає увагу, що доказів насильства, а також погрози його застосування слідством не здобуто і суду не надано. Обвинувачення ґрунтується лише на показах потерпілої, яка має погану репутацію. Факт вимагання коштів у потерпілої заперечується її добровільно написаною розпискою, щодо вчинення нею розтрати за місцем роботи, а також поясненнями свідків. ОСОБА_8 повністю заперечує висунуті йому обвинувачення. Наголошує, що у клопотанні про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор використав шаблонні формулювання, які не підтверджені матеріалами справи, просто обмежився зчитуванням фабули злочину, описував тяжкість вчиненого злочину, тяжкість покарання за вчинений злочин.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу та призначити новий розгляд обвинувачення суді першої інстанції, а також заперечив проти застосування застави і просив продовжити строк тримання обвинувачених під вартою ще на два місяці, обвинувачених, які просили залишити ухвалу суду без змін та застосувати відносно них більш м`який запобіжний захід, захисників обвинувачених, які вважають апеляційні скарги прокурора та представника потерпілої безпідставними, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційних скарг та клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 , колегія суддів з`ясувала наступне.

Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Згідно положень п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору лише у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Аналіз змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_13 дає підстави колегії суддів для висновку, що органом досудового слідства дотримано вимог положень ст.291 КПК України, яка регламентує вимоги к до обвинувального акту, що направляється до суду.

Так, зі змісту вказаного обвинувального акту вбачається, що в ньому викладено фактичні обставини кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, із зазначенням часу, місця, способу, мотиву та мети їх вчинення. Зазначено правову кваліфікацію кримінальних правопорушень з посиланням на норму закону про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Зі змісту оскарженої ухвали суду слідує, що підставами повернення обвинувального акту послужило те, що він не містить чіткого (конкретного) викладення всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, які згідно положень ст.91 КПК України та з огляду на правову кваліфікацію дій обвинувачених, що зазначена в обвинувальному акті, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. А саме в обвинувальному акті: зазначений уразливий стан потерпілої, пов`язаний із скрутним матеріальним становищем і хворобою матері, що не узгоджується з поняттям такого стану, визначеного в п.2 примітки до ст.149 КК України; не конкретизовано, чому саме потерпіла перебувала у матеріальній залежності від обвинуваченого ОСОБА_8 ; не розкрите поняття та мета трудової експлуатації потерпілої. Інших підстав для повернення обвинувального акту в оскарженій ухвалі не наведено.

Проаналізувавши наведені висновки суду першої інстанції, колегія суддів вважає їх безпідставними і погоджується з доводами апеляційних скарг прокурора і представника потерпілої про відсутність підстав для повернення обвинувального акту.

Так, згідно пункту 2 примітки до ст.146 КК України під уразливим станом особи слід розуміти в тому числі збіг тяжких особистих, сімейних або інших обставин, про наявність яких вказано в обвинувальному акті. За змістом вказаної норми закону, уразливий стан є оціночним поняттям і його наявність визначається судом на підставі аналізу встановлених за результатами судового розгляду конкретних обставин справи, що на стадії підготовчого судового засідання є передчасним.

Щодо матеріальної залежності потерпілої від обвинуваченого ОСОБА_8 , то в обвинувальному акті вказано, що останній погрожуючи потерпілій вбивством висунув незаконну вимогу майнового характеру про передачу йому сорока тисяч гривень, про що потерпіла вимушено написала боргову розписку. В подальшому, ОСОБА_8 протиправно вилучив у потерпілої її паспорт громадянина України, у зв`язку з чим вона була позбавлена реальної можливості змінити своє місце роботи та вимушена продовжувати працювати у нього.

Щодо трудової експлуатації потерпілої, то в обвинувальному акті стверджується, зокрема, що обвинувачені вступили у попередню змову спрямовану на вербування потерпілої з метою її подальшої трудової експлуатації в Республіці Польща для привласнення результатів її праці в особистих цілях, направлених на отримання матеріальної вигоди. Також, в обвинувальному акті наведено конкретні дії обвинувачених, спрямовані на досягнення вказаної мети.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, при поверненні обвинувального акту прокурору в порушення вимог ст.23 КПК України, за змістом якої дослідження доказів відбувається безпосередньо під час судового розгляду, вдався до оцінки доведеності обвинувачення, що є неприпустимим на цій стадії процесу і, як наслідок, прийшов до передчасних висновків про невідповідність пред`явленого обвинувачення правовій кваліфікації дій обвинувачених за ч.2 ст.149 КК України за ознаками вербування та переміщення людини, вчинене з метою експлуатації, із використанням уразливого стану особи.

Таким чином, викладені в ухвалі місцевого суду недоліки та зауваження щодо обвинувального акту є безпідставними та не перешкоджають призначенню кримінального провадження до судового розгляду.

Згідно п.5 ч.2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті мають бути зазначені ті фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими. Якщо в результаті судового розгляду не буде доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, відповідно до вимог ч.1 ст.373 КПК України судом ухвалюється виправдувальний вирок. Натомість, зі змісту оскарженої ухвали вбачається, що суд першої інстанції в порушення вимог ч.6 ст.22 КПК України вказує на необхідність виявлення інших обставин кримінального провадження, які прокурор не навів в обвинувальному акті, а отже не вважав установленими в ході досудового розслідування.

Аналізуючи доводи клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_8 із тримання під вартою на заставу в розмірі сто тисяч гривень, колегія суддів приходить до наступних висновків.

За змістом ст.177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Як вбачається зі змісту обвинувального акту, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні п`яти злочинів, в тому числі умисних тяжких і особливо тяжких, із погрозою вбивством відносно потерпілої, яка перебувала в уразливому соціальному стані. Перевірка доведеності пред`явленого обвинувачення здійснюється судом під час його розгляду по суті.

За змістом ст.ст.23,95 КПК України показання потерпілої та свідків у кримінальному провадженні суд отримує усно безпосередньо в судовому засіданні і саме такими показаннями може обґрунтовувати свої висновки.

На даний час судовий розгляд і дослідження доказів пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення не розпочався, а тому залишається існувати ризик його незаконного впливу на потерпілу та свідків, який на переконання колегії суддів є суттєвим і його запобігання має істотне для досягнення завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України.

При цьому, менш суворий запобіжний захід у вигляді застави в розмірі ста тисяч гривень не зможе запобігти цим ризикам, з огляду на покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання судом його винуватості, і конкретні обставини інкримінованих правопорушень, що наведені в обвинувальному акті, а також відомості про особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, в тому числі пов`язаних із застосуванням насильства.

Доводи клопотання про недоведеність пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, підлягають перевірці в ході судового розгляду шляхом дослідження доказів, в тому числі і тих на які посилається захисник у своєму клопотанні. Разом з тим, дослідження і оцінка судом цих доказів у підготовчому провадженні КПК України не передбачена.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до переконання, що клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 до задоволення не підлягає.

Заявлене в апеляційній скарзі клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинувачених під вартою було розглянуто 05 листопада 2018 року при підготовці до апеляційного розгляду в порядку ст.401 КПК України, а тому повторному вирішенню апеляційним судом не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404-419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 - відмовити.

Апеляційні скарги прокурора відділу прокуратури Хмельницької області ОСОБА_6 та представника потерпілої ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_12 - задовольнити.

Ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 жовтня 2018 року про повернення прокурору обвинувального акту відносно ОСОБА_7 і ОСОБА_8 скасувати і матеріали вказаного кримінального провадження направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи