ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/663/19 Головуючий 1ї інстанції - ОСОБА_1
Справа №643/5622/19 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія : у порядку КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5
прокурора - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні Харківської місцевої прокурора №4 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 10 квітня 2019 року, якою розглянуто клопотання слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 про арешт майна в кримінальному провадженні №0001621 від 29.03.2019 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 10 квітня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 про арешт майна в кримінальному провадженні №0001621 від 29.03.2019 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, прокурор у кримінальному провадженні Харківської місцевої прокурора №4 ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про арешт майна.

В обґрунтування скарги прокурор зазначив, що слідчим суддею незаконно прийнято рішення щодо відмову у задоволенні клопотання, оскільки таким чином позбавлено слідчого, прокурора можливості збирання доказів, які будуть зібрані у порядку КПК України та використані у подальшому для прийняття процесуальних рішень. Вилучений в ході огляду місця події 28.03.2019 у ОСОБА_8 згорток з невідомою речовиною може бути предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з незаконним обігом наркотичних речовин. Вказана речовина може бути віднесена до наркотичних психотропних речовин, прекурсорів чи їх аналогів, а тому, з метою збереження речових доказів, призначення та проведення необхідних судових експертиз, лише за результатами яких стане зрозуміло чи є таке майно вилученим з обігу, слід накласти на вилучене майно арешт. Крім цього, повернення особі вилученого майна може негативно вплинути на встановлення істини по справі, або унеможливить її встановлення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, слідчим відділом Московського ВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № №0001621 від 29.03.2019 року за ознаками кримінального правопорушення за ч.1 ст. 309 КК України.

29.03.2019 слідчий Московського ВП ГУНП в Харківській області звернувся до Московського районного суду м. Харкова з клопотанням про арешт майна в даному кримінальному провадженні, яке ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 10 квітня 2019 року було повернуто прокурору для усунення недоліків.

05.04.2019 р. слідчий поліції звернувся вдруге до Московського районного суду м. Харкова з клопотанням про накладення арешту на майно, що було виявлено та вилучено 28.03.2019 р., при проведенні огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Валентинівська, 31 у ОСОБА_8 , в період часу з 17:50 по 17:20 годині, а саме: згорток в ізоляційні стрічці синього кольору з невідомою речовиною.

В обґрунтування свого клопотання слідчий посилався на те, що вилучена в ході огляду місця події 28.03.2019 у ОСОБА_8 невідома речовина, зі слів ОСОБА_8 є психотропною речовиною під назвою «Сіль», може бути предметом кримінального правопорушення, з метою позбавлення можливості їх знищення або переховування, для збереження речових доказів, призначення та проведення необхідних судових експертиз, просив накласти арешт на згорток в ізоляційні стрічці синього кольору з невідомою речовиною.

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 10 квітня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні клопотання, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що слідчим не доведено необхідності такого арешту, наявності ризиків, а також відповідності майна критеріям, визначеним в ч.3 ст.170 КПК України, відповідно до яких воно має бути предметом матеріального світу, який перебуває у власності суб`єкта права та відповідати вимогам ст.190 ЦК України. Слідчим не доведено, що майно, про яке йдеться мова у клопотанні, має значення до даного кримінального провадженнята у випадку не накладення на нього арешту, може бути зіпсовано, знищено, приховано

З таким рішенням слідчого судді у повному обсязі погодитись не можна, оскільки воно суперечить вимогам кримінально-процесуального закону та поданими до суду слідчим поліції матеріалами клопотання про арешт.

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В клопотанні слідчий зазначає, що відомості про кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР за №0001621 від 29.03.2019 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту. Вилучена в ході огляду місця події 28.03.2019 у ОСОБА_8 невідома речовина, зі слів ОСОБА_8 є психотропною речовиною під назвою «Сіль», яку він придбав для особистого вживання у малознайомої жінки.

Тимчасовому вилученню підлягає майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Вилучена в ході огляду місця події 28.03.2019 у ОСОБА_8 невідома речовина відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, є матеріальним об`єктом, яке було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Арешт майна - це один із заходів забезпечення кримінального провадження, суть якого полягає у тимчасовому позбавленні підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Арешт майна носить тимчасовий характер, оскільки остаточне рішення про те, що належить вчинити з майном, яке арештоване, буде вирішено судом при ухваленні вироку (ст. 368 КПК).

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані, лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Вилучене, під час огляду місця події 28.03.2019 р. у ОСОБА_8 майно підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує ризик того, що у разі не накладення арешту існує можливість відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування. Вимоги клопотання, на даному етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в даному кримінальному провадженні, судова колегія приходить к висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

На підставі викладено, ухвала слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 10 квітня 2019 року підлягає скасуванню, з прийняттям нової ухвали про задоволення клопотання слідчого. Відповідно апеляційна скарга прокурора ОСОБА_6 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 304, 376, 392, 393, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И ЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Харківської місцевої прокурора №4 ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 10 квітня 2019 року скасувати та постановити нову ухвалу.

Клопотання слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 від 05.04.2019 р. про арешт майна в кримінальному провадженні №0001621 від 29.03.2019 р. задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме згорток в ізоляційній стрічці синього кольору з невідомою речовиною, яке було вилучено слідчим при проведенні огляду місця події 28.03.2019 р., в період часу з 17-00 по 17-20 год., у гр. ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Визначення місця зберігання арештованого майна покласти на слідчого у кримінальному провадженні.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий

Судді