Номер провадження: 11-сс/813/464/19
Номер справи місцевого суду: 509/1031/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 06 березня 2019 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000009 від 03 березня 2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 06 березня 2019 року було задоволено клопотання слідчого СВ Авангардівського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області та до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів. В якості альтернативного запобіжного заходу визначено заставу - 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 96 050,00 грн. та, у разі внесення застави, на підозрюваного покладені обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту за адресою його проживання: АДРЕСА_1 , із покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України

Доводи апеляційної скарги захисник обґрунтовує тим, що оскаржуване судове рішення всупереч вимогам ч.2 ст. 177 КПК України постановлене без наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні вказаного злочину та жодний ризик у клопотанні про продовження строку тримання під вартою, передбачений ст.177 КПК України, слідчим та прокурором не доведений, а всі доводи засновані лише на припущеннях, оскільки ОСОБА_8 має постійне місце проживання в м. Одесі, має міцні соціальні зв`язки та родину, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, не має наміру переховуватися від органів слідства та суду та впливати на потерпілого або свідків.

Захисник ОСОБА_7 двічі в судові засідання суду апеляційної інстанції не з`являвся, про час та місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином. Про причини неявки апеляційний суд не повідомив.

Відповідно до ч.2 ст.422 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді розглядається не пізніш, як через 3 дні після її надходження до суду апеляційної інстанції.

Згідно з ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Враховуючи вищезазначені положення кримінального процесуального закону та наявність доказів належного повідомлення сторони захисту про судове засідання, та з метою дотримання основного основних засад кримінального провадження, зокрема, розумності строків провадження, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя-доповідач апеляційного суду вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а саме в тому, що 03.03.2019 р. приблизно о 16:00 год., ОСОБА_8 , спільно та за попередньою змовою групою осіб зі своїм братом ОСОБА_9 та невстановленою слідством особою, умисно, із корисливих мотивів, з метою вчинення крадіжки майна потерпілого ОСОБА_10 з контейнеру № 2022/2, який розташований у вузькому ряду ТМ «Милка» ТОВ Промтоварний ринок» за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Базова, 20, скориставшись тим, що ОСОБА_8 раніше працював вантажником у потерпілого ОСОБА_10 , знаючи при цьому найменування та асортимент товару та маючи реальну можливість виготовити дублікати ключів, на вантажному автомобілі «VOLKSVAGEN LT28» д/н НОМЕР_1 заїхали на автостоянку ТМ «Милка», де ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та невстановлена особа, за допомогою заздалегідь виготовленого дублікату ключа від замка дверей вказаного контейнеру № НОМЕР_2 , відімкнули навісний замок, проникли до приміщення контейнеру № 2022/2, звідки таємно викрали майно, яке належить ОСОБА_10 , а саме: 43 пакунки з куртками китайського виробництва по 5 шт. в кожному пакунку, вартістю по 250 грн. за одну куртку, а всього на загальну суму 53750 грн.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується комплексом зібраних у кримінальному провадженні доказів, а саме: протоколом огляду, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_10 , протоколом затримання, протоколом допиту потерпілого, протоколом допиту підозрюваного; іншими доказами наявними в матеріалах кримінального провадження.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування зазначені докази є достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину. При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_8 , оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими відповідно до ст.87 КПК України в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, оскільки за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Таким чином, відповідно до положень ч.2 ст.183 КПК України, до підозрюваного ОСОБА_8 може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_8 у разі доведеності його вини, існує ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути кримінального переслідування.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які підтверджується характеристикою особи підозрюваного ОСОБА_8 , який, знаходячись в працездатному віці, не працевлаштований, не має джерела доходу, а тому обґрунтовано доведено наявність ризику вчинення в майбутньому ОСОБА_8 іншого корисливого злочину.

Також дана обставина підтверджується і тим, що раніше ОСОБА_8 вже притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного злочину проти власності за ч.3 ст.185 КК України вироком Кілійського районного суду Одеської області від 02.10.2002 року.

В силу приписів ст.89 КК України ОСОБА_8 вважається таким, що не має судимостей, проте даний факт, характеризує ОСОБА_8 з негативної сторони, оскільки він не зробив для себе належних висновків, не став на шлях виправлення та продовжив злочинну діяльність, свідчить про його підвищену суспільну небезпечність та явне небажання вести законослухняний спосіб життя.

Крім того, слідчий суддя при вирішення питання про обрання запобіжного заходу обґрунтовано взяв до уваги той факт, що підозрюваний ОСОБА_8 та потерпілий ОСОБА_10 були знайомі, оскільки раніше ОСОБА_8 працював вантажником ОСОБА_10 , що дає підстави та розумні підозри вважати про можливість впливу підозрюваного ОСОБА_8 на потерпілого з метою змінити первинні показання, що перешкодить дієвості кримінального провадження.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку про те, що на даному етапі досудового розслідування лише запобіжний захід у виді тримання під вартою буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 та зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, на які слідчий посилається у своєму клопотанні.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що доводи апеляційної скарги захисника про безпідставність задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необґрунтованими, а слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та не виявив перешкод для застосування такого запобіжного заходу, передбачених ч.2 ст.183 КПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 06 березня 2019 року, якою до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а в якості альтернативного запобіжного заходу визначено розмір застави - 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 96 050,00 грн. та, у разі внесення застави, на підозрюваного покладені обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4