Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-кп/4809/131/19 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст. 152 КК України Доповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2019 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_7
законного представника ОСОБА_8 - ОСОБА_9
захисника ОСОБА_10 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні у м. Кропивницькому, в режимі відео конференції, кримінальне провадження № 0000674 за апеляційною скаргою законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_9 на ухвалу Тальнівського районного суду Черкаської області від 04 серпня 2017 року, якою відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Радиванівка Кам`янського району, Черкаської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, неодруженого, непрацездатного, інваліда 2-ї групи, раніше не судимого,
задоволено клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру та застосовано до ОСОБА_8 , який вчинив суспільно-небезпечні діяння, передбачені ч. 2 ст. 153, ч.3 ст. 152 КК України, примусові заходи медичного характеру у вигляді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Також цією ухвалою кримінальне провадження в частині вчинення ОСОБА_8 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України закрито за недоведеністю.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно ухвали суду, щодо застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_8 вчинив задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства, погрози його застосування, вчинене щодо неповнолітньої та зґвалтування, тобто статеві зносини із застосуванням фізичного насильства, погрози його застосування, вчинене особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 153 КК України, щодо неповнолітньої, за таких обставин:

06 жовтня 2013 року близько 01.00 год. ОСОБА_8 , знаходячись біля будинку № 13 по вул. Пархоменка в м. Жашків Черкаської області, побачив раніше незнайому йому неповнолітню ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в цей час поверталася додому, підбіг до останньої та з застосуванням фізичного насильства штовхнув її руками в спину, поваливши на землю. Після чого заломив їй праву руку за спину і схопивши рукою за шию, відтягнув неповнолітню потерпілу до будівлі електротрансформатора, яка розташована біля будинку № 33 по вул. Пархоменка в м. Жашків Черкаської області, де погрожуючи фізичною розправою, змусив ОСОБА_11 повернутись до нього спиною і зняти штани з нижньою білизною. Потім всупереч волі неповнолітньої потерпілої задовольнив статеву пристрасть неприроднім способом із застосуванням фізичного насильства та погрози його застосування, тобто вступив з нею у статеві зносини неприроднім способом - у анальний спосіб, внаслідок чого заподіяв їй тілесних ушкоджень у вигляді почервоніння, підшкірної гематоми ануса на 7 годинах, які утворились від дії твердого тупого предмету, а саме - при насильницькому введенні ерегованого статевого члена в пряму кишку, і відносяться у відповідності до висновку судово- медичної експертизи № 662 від 11.11.2013 року до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Після чого, ОСОБА_8 вступив з неповнолітньою потерпілою ОСОБА_11 в статеві стосунки природнім способом і задовольнивши свою статеву пристрасть, з місця вчинення суспільно-небезпечного діяння зник.

Він же, будучи особою, яка раніше вчинила суспільно-небезпечне діяння, передбачене ст. 153 КК України, 06 жовтня 2013 року близько 01.00 год., знаходячись біля будинку № 13 по вул. Пархоменка в м. Жашків Черкаської області, побачив раніше незнайому йому неповнолітню ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в цей час поверталася додому, підбіг до останньої та з застосуванням фізичного насильства, штовхнув її руками в спину, поваливши на землю. Після чого, з метою залякати потерпілу та здолати можливий фізичний опір, заломив їй праву руку за спину і схопивши рукою за шию, відтягнув неповнолітню - потерпілу до будівлі електротрансформатора, яка розташована біля будинку АДРЕСА_2 , де погрожуючи фізичною розправою, змусив ОСОБА_11 повернутися до нього спиною і зняти штани з нижньою білизною. Потім всупереч волі неповнолітньої потерпілої, вчинив зґвалтування, тобто вступив з нею у статеві зносини природнім способом із застосуванням фізичного насильства, а також з погрозою застосування такого насильства.

В результаті вчинених ОСОБА_8 протиправних дій відносно неповнолітньої ОСОБА_11 , останній були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді косо-смугастих саден в лобній ділянці зліва, косо-вертикального садна в нижній третині лівого передпліччя по передній поверхні, косо-вертикальних саден в верхній третині правого стегна по передній - бічній поверхні, що утворились від дії тупих твердих предметів, і які у відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 662 від 11.11.2013 року відносяться до легких тілесних ушкоджень. Крім цього, в ділянці дівочої пліви неповнолітньої потерпілої ОСОБА_11 виявлено розриви до основи дівочої пліви на 3 та 8 годинах по циферблату годинника з крововиливами, почервонінням та відкладенням сірувато-темно червоного фібрину на площинах розривів, які утворились від дії твердого тупого предмету, а саме - при насильницькому введенні ерегованого статевого члена в піхву, і у відповідності до висновку вищевказаної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Вказаною ухвалою суду кримінальне провадження в частині вчинення ОСОБА_8 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України закрито за недоведеністю.
Органами досудового слідства ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України, тобто у вчиненні статеві зносини із застосуванням фізичного насильства, погрози його застосування, за таких обставин.
02 жовтня 2013 року близько 23.35 год., ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись біля будівлі Жашківського виробничого відділу Черкаської регіональної філії Державного- підприємства «Центр Державного земельного кадастру» по вул. Леніна, 29/а, в м. Жашків Черкаської області, побачивши раніше незнайому йому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка в цей час поверталася додому, підбіг до останньої та з застосуванням фізичного насильства, схопив її за голову і з метою залякати потерпілу та здолати можливий фізичний опір, силоміць відвів її до жилого будинку АДРЕСА_1 , де погрожуючи фізичного - розправою, зав`язав їй очі шарфом. Після чого, погрожуючи їй застосуванням фізичного насильства, змусив її повернутись до нього спиною і зняв з неї штани з нижньою білизною. Потім всупереч волі потерпілої вчинив зґвалтування, тобто вступив з нею у статеві зносини природнім способом із застосуванням фізичного насильства, а також з погрозою застосування такого насильства. Після чого. ОСОБА_13 , задовольнивши свою статеву пристрасть, з місця вчинення суспільно-небезпечного діяння зник.

В цій частині ухвала Тальнівського районного суду Черкаської області від 04 серпня 2017 року не оскаржується, а тому колегія апеляційного суду відповідно до ст. 404 КПК України, переглядає кримінальне провадження у межах поданої апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі та в доповнення до неї законний представник обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу районного суду та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру, а провадження закрити.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що в судовому засіданні потерпіла та її законні представники дали пояснення про те, що в момент вчинення відносно неї кримінального правопорушення їх дочка впізнала ґвалтівника, який о першій годині ночі її ґвалтував.
Проте, при відібранні заяви у законного представника потерпілої ОСОБА_11 ОСОБА_7 , він зазначив, що ОСОБА_11 зґвалтувала невідома особа.
Аналогічні дані містяться і в протоколі огляду місця події проведеного за участю потерпілої та її законного представника.
З доручення на проведення досудового розслідування встановлено, що невідома особа вступила в статеві зносини з потерпілою.
Також з повідомлення прокурору Жашківського району вбачається, що невстановлена особа вступила в статеві зносини з потерпілою.
А тому, слідча дія пред`явлення особи для впізнання є незаконною та суперечить вимогам ст.ст. 133, 137 КПК України.
При цьому по результатах слідчої дії потерпіла не вказала на обвинуваченого, як на особу, що вчинила зґвалтування (а.с. 22 т. 2).
Також апелянт зазначає про системне та масове порушення прав людини на досудовому слідстві, які виразилися в тому, що був проведений огляд та фактичний обшук в його домоволодінні без належної ухвали слідчого судді. Після чого затримано та доставлено обвинуваченого для проведення слідчої дії. При цьому сторона захисту вказувала на порушення прав людини, ще 06.01.2015 року, 21.07.2017 року під час подачі апеляційної скарги на ухвалу районного суду.
Про те, районний суд ні як не відреагував на істотні та грубі порушення з боку посадових осіб.
Суд першої інстанції ухилився також від оцінки протиправного консультативного висновку наданим лікарем-сексопатологом ОСОБА_14 відповідно до якого він був зроблений за 10 місяців до моменту вчинення кримінального правопорушення.
Разом з тим, на момент вчинення злочину були виявлені сліди взуття, розмір яких не відповідає розміру який використовує обвинувачений.
Крім того, висновки судово-медичної, судово-імунологічної, судово-молекулярно-генетичної експертиз, не підтверджують а навпаки спростовують вину ОСОБА_8 .
Так з висновку судово-медичної експертизи, вбачається, що сперматозоїди не знайдені. Судово-імунологічна експертиза зазначає, що сліди крові та сперми не знайдені та сліди крові ОСОБА_8 виключаються. З висновку судово-молекулярно-генетичної експертиз вбачається, що сперма не виявлена.
Крім того, ухвалою апеляційного суду Черкаської області було виключено посилання, як на доказ протокол пред`явлення особи для впізнання від 06.10.2013 року , оскільки не підтверджуються матеріалами кримінального провадження.
Проте, районний суд посилаючись на те, що потерпіла не впізнала ОСОБА_8 при пред`явленні на впізнання з підстав тяжкого депресивного та психологічного стану фактично змінив зміст ухвали апеляційного суду.
Також районним судом безпідставно не прийнято показання його дружини ОСОБА_15 .
Крім того під час розгляду клопотання слідчого суддя ОСОБА_1 заявила самовідвід з підстав того, що вона продовжувала обвинуваченому запобіжний захід однак суддя ОСОБА_16 залишив без задоволення зазначену заяву при цьому жодним чином не мотивував.
Також у зв`язку з тим, що потерпілі у первинних показання зазначити про те, що ґвалтівник носив блейзер та кульгав, ним було надано у грудні 2016 року фотографії його сина відповідно до якого він ніколи не носив блейзер та не кульгав.

Заслухавши доповідача, законного представника ОСОБА_8 - ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_10 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти її задоволення, законного представника потерпілої ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з таких підстав.

Враховуючи те, що жодним учасником не оскаржується закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 152 КК України та недопустимість погіршення правового становища обвинуваченого, суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог ст. 404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції також обґрунтовано визнав ОСОБА_8 ,винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 153, ч.3 ст. 152 КК України, що в повному обсязі підтверджується дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції належними та допустимими доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

Допитана під час судового розгляду в суді першої інстанції потерпілаОСОБА_11 пояснив, що06.10.2013 року близько 00 год. 50 хв. поверталася сама додому з кафе-бару.

Йдучи по вул. Пархоменка та проходячи повз магазин, почула, що щось зашелестіло, і вона вирішила перейти на лівий бік дороги.

Коли вона вийшла на дорогу і йшла ще по дорозі з правого боку, то побачила, що перед нею близько 10 м. йшов чоловік. Він був одягнений в темні брючні штани, сіру кофту з горловиною, якою закривав собі лице до очей, осінню куртку чорного кольору та кашкет чорного кольору.

Чоловік йшов попереду неї, дійшовши до трансформатора, він повернувся і рухався їй назустріч. Вона злякалася, повернулася і побігла, кричала про допомогу. Цей чоловік її наздогнав, штовхнув її в спину, вона впала, потім він заломив її праву руку назад та наступив коліном на щоку і сказав, щоб вона мовчала, бо він її вб`є, на що вона погодилася. Він її схопив і тягнув, вона плакала і прохала щоб він її відпустив, пропонувала йому свої золоті прикраси та мобільний телефон. На її пропозицію чоловік відповів, що йому золото та телефон не потрібні. Він наказав, щоб вона викинула сім-карту з мобільного телефону. В той час, коли вона діставала сім-карту, телефон засвітився і вона змогла роздивитися цього чоловіка, на ньому була сіра кофта з горловиною, яка була натягнута до очей, але вона з нього спадала, і саме в той момент вона роздивилася його обличчя. В ньому вона впізнала ОСОБА_17 , якого особисто не знала, але бачила його раніше близько трьох раз і знала, що він психічно хворий. Вона зразу ж зняла верхню кришку телефону, вийняла сім-карту і викинула її разом з кришкою телефону.

Потім він взяв її за шию, вона плакала і просила, щоб він її не вбивав, на що він відповів, що вбивати не буде, тільки щоб вона мовчала і робила те, що він скаже. За його наказом вона розстібнула свої штани, він стягнув з неї штани та нижню білизну та зняв з її правої ноги чобіт та шкарпетку. Насильно здійснив з нею статевий акт неприроднім, а потім природнім способом, після чого штовхнув її у кущі.

Вона присіла на камінь і одягалася, він подав їй чобота, і сказав, що він іде в бік центру, а вона щоб мовчала і нікому нічого не розповідала. Вона одягнувшись, побігла додому, де про все розповіла батькам.

Спочатку після цих подій вона була в шоковому стані, в істериці, коли дійшла тями, то сказала батькам, що зґвалтував її ОСОБА_18 . Цього дня у відділі міліції проводилося впізнання, і ще до початку його проведення, коли вона сиділа в автомобілі, вона впізнала ОСОБА_17 , який заходив в міліцію.

Під час самої слідчої дії впізнання особи, яка її зґвалтувала, вона впізнала ОСОБА_8 , який сидів крайнім під номером 4, просила, щоб він заговорив, після чого він почав говорити німецькою мовою, але на той час вона була дуже налякана і схвильована, тому не змогла вказати прямо на нього. Лише коли вийшла, сказала про це батькові та працівникам міліції. Вона ОСОБА_8 впізнала по статурі, походці та обличчю.

Допитана під час судового розгляду в суді першої інстанції законний представник неповнолітньої потерпілої - ОСОБА_19 пояснила, що 06.10.2013 року близько 01.00 год. вона вдома спала, прокинулася від крику дочки, яка забігла додому та кричала, що її зґвалтували. Чоловік викликав міліцію. На місце події та на проведення слідчої дії - впізнання їздили чоловік з дочкою. Коли вони повернулися додому, дочка їй розповіла, що вона впізнала ґвалтівника - це ОСОБА_20 , і він - син місцевого судді. З боку працівників міліції ніякого тиску на неї не було.

Допитаний під час судового розгляду в суді першої інстанції законний представник неповнолітньої потерпілої - ОСОБА_7 пояснив, що він в ніч з 05 на 06 жовтня 2013 року, точної години не пам`ятає, його дочка повернулася додому з криками, що її зґвалтували. На почуте, він викликав міліцію.

Після того, як приїхали працівники міліції, вони поїхали на місце вчинення злочину. Він весь час був з дочкою.

Пізніше, цього дня він з дочкою були під час проведення слідчій дії впізнання, одразу після якої в коридорі приміщення міліції донька йому повідомила, хто її зґвалтував - це був ОСОБА_8 , який сидів крайнім справа під № 4.

Про це також він сказав працівникам міліції, а чи складали вони відповідні документи, він не знає, тому що на той час сам хвилювався та не розумівся в таких справах. З боку міліції на нього та дочку ніхто не тиснув.

Свідок ОСОБА_21 в суді першої інстанції пояснив, щона той час він працював на посаді старшого слідчого Жашківського РВ УМВС та розслдував кримінальні провадження за участю неповнолітніх потерпілих чи підозрюваних. В зв`язку з чим він був обраний керівником слідчої групи даного кримінального провадження. До єдиного державного реєстру досудових розслідувань він не вніс особу підозрюваного в зв`язку з тим, що на той період часу достатніх підстав для цього та доказів, що підтверджують його вину у нього не було.

Дане кримінальне провадження було розпочате по факту зґвалтування неповнолітньої ОСОБА_11 .

Під час проведення пред`явлення особи на впізнання потерпіла ОСОБА_11 точно не відповіла, хто із представлених осіб її зґвалтував.

Хто затримував та доставляв ОСОБА_8 в приміщення міліції, він не знає. Після проведення впізнання та складання протоколу він залишив кабінет, справа була у нього в провадженні близько 2-3 днів. Після чого її передали до обласного слідчого відділу.

З боку його керівництва та з боку учасників справи на нього тиску ніякого не було.

Свідок ОСОБА_22 в суді першої інстанції пояснив, що вжовтні 2013 року він працював начальником Жашківського РВ УМВС України в Черкаській області. До міліції надійшло звернення про зґвалтування неповнолітньої ОСОБА_11 , по якому оперативно-слідчою групою було встановлено особу ґвалтівника - ОСОБА_8 .

Особисто він жодних слідчих дій у даній справі не проводив. Про факт зґвалтування ОСОБА_12 йому стало відомо від жителів м. Жашків від кого саме він не пам`ятає.

Він особисто на службовому автомобілі привозив потерпілу ОСОБА_12 до відділу міліції, де в подвір`ї вона побачила та впізнала особу, яка її зґвалтувала.

Це він робив для власного переконання, що дійсно був факт зґвалтування ОСОБА_12 , але остання відмовилася писати заяву та причин відмови не пояснила.

Крім даних показань потерпілого, законних представників та свідків, вина ОСОБА_8 підтверджується дослідженими в суді першої інстанції доказами, а саме:

Протоколом прийняття усної заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06.10.2013 року, згідно якого ОСОБА_7 заявив, що 06.10.2013 року близько 01.00 год. по вул. Пархоменка в м. Жашків зґвалтували його неповнолітню доньку ОСОБА_11

(а.с. 11-12 т. 1)

Протоколом огляду місця події від 06.10.2013 року з планом-схемою та таблицями зображень до нього, відповідно до якого була оглянута ділянка місцевості біля жилого будинку АДРЕСА_2 , де була зґвалтована ОСОБА_11 , і де було виявлено та вилучено слід низу взуття та кришку від мобільного телефону

(а.с. 13-18 т. 1)

Висновком судово-медичної експертизи № 662 від 11.11.2013 року, відповідно до якого у ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді косо - смугастих садна в лобній ділянці зліва, косо-вертикального садна в нижній третині лівого передпліччя по передній поверхні, косо-вертикальних саден в верхній третині правого стегна по передній - бічній поверхні, підшкірна гематома ануса, що утворились від дії тупих твердих предметів, можливо в час та при обставинах, вказаних обстеженою та в постанові, і відносяться до легких тілесних ушкоджень. Крім цього, в ділянці дівочої пліви, потерпілої ОСОБА_11 виявлено розриви до основи дівочої пліви на 3 та 8 годинах по циферблату годинника з крововиливами, почервонінням та відкладенням сірувато-темно червоного фібрину на площинах розривів, які утворились від дії твердого тупого предмету, цілком можливо в час та при обставинах, вказаних обстеженою та в постанові, при насильницькому введенні ерегованого статевого члена в піхву, і відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Також виявлено в області ануса на 7 годинах - почервоніння, підшкірна гематома ануса, які утворились від дії твердого тупого предмету, цілком можливо в час та при обставинах, вказаних потерпілою та в постанові, при насильницькому введенні ерегованого статевого члена в пряму кишку, і відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я

(а.с. 27-30 т. 1);

Протоколом огляду предметів від 07.10.2013 року з таблицями зображень до нього, відповідно до якого були оглянуті речі потерпілої, В які вона була одягнута 06.10.2013 року під час зґвалтування

(а.с. 31-34 т. 1);

Актом комплексної судової психоло-психіатричної експертизи № 475 від 25.10.2013 року, відповідно до якої вбачається, що до скоєних відносно ОСОБА_11 протиправних дій сексуального характеру, вона будь-яким психічним захворюванням не страждала. В кримінальній ситуації у ОСОБА_11 відмічалася гостра реакція на стрес, яка супроводжувалася страхом за своє життя, що суттєво обмежувало її здатність чинити опір, але при цьому у неї не відмічалися прояви хворобливої дезорганізації поведінки, психотичної симптоматики, що не позбавляло її здатності розуміти характер і значення скоєних з нею дій і давати про них покази. Відразу після скоєного відносно неї сексуального насилля у неї відмічалася реакція на стрес з ажитацією, перші дві доби з депресією і загальмованістю, в подальшому і до теперішнього часу із змішаними тривожними і депресивними розладами, які знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку із скоєними відносно неї протиправними діями сексуального характеру. Вказані розлади на протязі всього періоду пост кримінальної ситуації не позбавляли і на теперішній час не позбавляють її здатності правильно сприймати обставини справи і давати про них правильні покази. У зв`яжу зі складністю ситуації, відсутністю специфічного життєвого досвіду, рівнем інтелектуального розвитку та наявністю певних індивідуальних особливостей на момент подій 05-06.10.2013 року ОСОБА_11 розуміла характер та значення скоєних з нею насильницьких дій сексуального характеру, її здатність чинити опір була суттєво знижена у зв`язку з небезпекою та загрозою для свого життя та здоров`я

(а.с. 62-72 т. 1).

Актом судово-психіатричної експертизи № 412 від 23.10.2013 року, відповідно до якого на період часу, до якого відноситься скоєння ОСОБА_8 інкримінованого йому правопорушення, у нього відмічалися прояви хронічного психічного захворювання. у формі шизофренії параноїчної форми, з безперервним перебігом, актуальними галгюцінаторно-маячними розладами і психопатоподібним дефектом особистості - через що він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На час проведення експертизи вказане хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної форми, з безперервним перебігом, актуальними галгоцінаторно-маячними розладами і психопатоподібним дефектом особистості - ОСОБА_8 також не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, не може правильно сприймати обставини, що мають значення по справі, не може приймати участь у слідчих діях і судовому процесі. За своїм психічним станом через відмічені в клінічній картині прояви агресивності психопатологічної розгальмованості статевого потягу, що становить активний тип суспільної небезпеки - він потребує госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом

(а.с. 73-84 т. 1);

Висновком судово-медичної експертизи № 70 від 15.01.2014 року, згідно якого вбачається, що ОСОБА_8 може виконувати статеві акти, в тому числі міг виконувати їх в час, вказаний у фабулі постанови, тобто 06.10.2013 року

(а.с. 86-87 т. 1);

Актом судово-психіатричної експертизи № 424 від 26.08.2014 року ОСОБА_8 страждає хронічним психічним захворювання у формі шизофренії параноідної форми, з безперервним перебігом, актуальними галюцінаторно-маячними розладами, психопатоподібним дефектом особистості, відсутність стійкого покращення в психічному стані, наявність в клінічній картині актуальних маячних ідей, проявів неадекватності і розгальмованості емоцій, паралогічноеті, некритичності, дані що свідчать про розгальмованість психопатологічного статевого потягу, у зв`язку з чим обстежуваний підозрювався у скоєнні зґвалтування, що становить активний тип суспільної небезпеки - ОСОБА_8 потребує госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом

(а.с. 91-97 т. 5).

Проаналізувавши зазначені докази та обставини вчинення злочинів, колегія суддів дійшла висновку, що вказані докази в сукупності беззаперечно вказують на причетність обвинуваченого ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 153, ч.3 ст. 152 КК України, а тому суд першої інстанції правильно кваліфікував його дії, як задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства, погрози його застосування, вчинене щодо неповнолітньої та зґвалтування, тобто статеві зносини із застосуванням фізичного насильства, погрози його застосування, вчинене особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 153 КК України, щодо неповнолітньої.

Апеляційні доводи апелянта про те, що потерпіла та її законні представники дали надавали перші пояснення стосовно того, що ОСОБА_11 зґвалтувала невідома особа під час написання заяви про злочин та при проведені слідчої дії огляд місця події, як підстава закриття кримінального провадження, колегією суддів не можу бути враховано оскільки після вчинення кримінального правопорушення уся сім`я ОСОБА_23 перебувала у стресовому стані. При цьому, колегія суддів враховує, що безпосередньо орган досудового розслідування реєстрував заяву про вчинений злочин та, як свідчить судова практика з метою забезпечення строків розгляду справи та врахування показника «розкриття злочинів» при оформленні заяв зазначив, що злочин скоїла невідома особа. А тому у колегії суддів не має підстав стверджувати, що сім`я ОСОБА_23 навмисно сфабрикувала справу проти ОСОБА_8 .

Також не можуть бути задоволені доводи, як підстава закриття кримінального провадження посилання на те, що потерпілаОСОБА_11 не вказала на обвинуваченого, як на особу, що вчинила зґвалтування, оскільки потерпіла є малолітня особа, відносно якої вчинено два кримінальних правопорушення які є тяжким, та особливо тяжким злочином. А тому цілком логічно, що ОСОБА_11 перебувала у наляканому стані у зв`язку із пережити тим стресом. Наявність стресу у потерпілої підтверджуєтеся актом комплексної судової психолого - психіатричної експертизи № 475.

В той же час показання потерпілої ОСОБА_11 є послідовними, логічними та об`єктивно узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження, зокрема відповідають даними встановленим у ході огляду місця події, висновкам судово-медичних експертиз та оглянути речовим доказам у кримінальному провадженні.

Також, не можуть бути задоволені доводи апелянта про те, що пред`явлення особи для впізнання є незаконною, оскільки за наявності оперативної інформації стосовно особи, яка ймовірно вчинила кримінальне правопорушення вимоги КПК України не забороняють провести слідчу дію -пред`явлення особи для впізнання.

Крім того, колегія суддів не враховує доводи апелянта про порушення прав людини на досудовому слідстві, які виразилися в тому, що був проведений огляд та фактичний обшук в його домоволодінні без належної ухвали слідчого судді, оскільки зазначена обставина жодним чином не можуть вплинути на доведеність вини ОСОБА_8 та не можуть бути підставою для скасування судового рішення про застосування примусових заходів медичного характеру.

Разом з тим колегія суддів залишає без розгляду доводи апелянта про те, що через його діяльність відносно його сина було сфабриковано кримінальну справу, оскільки будь-яких об`єктивних доказів в ході досудового та судового слідства з цього приводу не здобуто.

Взагалі, доводи апелянта - є нелогічними і непослідовними та спростовуються, як показаннями потерпілого, свідків, висновками судово-медичного експертиз, так і сукупністю інших доказів, які надані стороною обвинувачення та дослідженими в судовому засіданні, а тому колегія суддів розцінює їх як спосіб захисту та намагання допомогти його підзахисному ухились від відбування примусових заходів медичного характеру.

Також колегія суддів не можу стверджувати про протиправність протиправного консультативного висновку наданим лікарем-сексопатологом ОСОБА_14 , оскільки у ньому допущено помилку стосовно часу його складання.

Крім того, не можуть бути враховані доводи ОСОБА_9 стосовно виявлених слідів взуття, розмір яких не відповідає розміру який використовує обвинувачений оскільки місце де було вчинено кримінальне правопорушення є місцем загального користування, а тому колегія суддів не вбачає підстав стверджувати, що саме такий розмір взуття належить ґвалтівнику.

Також, не можуть бути враховано доводи ОСОБА_9 про те, що експертизи не містять доказів винуватості його сина, оскільки попри те, що дійсно еспертизами не встановлено наявність сперми та крові ОСОБА_8 у потерпілій ОСОБА_11 , однак ними встановлено наявність тілесних ушкоджень, які утворились від дії твердого тупого предмету, цілком можливо в час та при обставинах, вказаних потерпілою.

Крім того, не можуть бути задоволені доводи ОСОБА_9 стосовно оцінки фотографій його сина, оскільки з фотографій жодним чином не можна зробити висновок про те, що як саме особа ходить та які речи носить людина.
Не можуть бути підставою для скасування судового рішення наявність ухвали про самовідвід судді ОСОБА_1 (т. 9 а.с.38-39), оскільки обставини викладені в заяві не можуть бути згідно ст.ст. 75, 76 КПК України підставами для задоволення заявлено самовідводу. До того ж попередня ухвала судді ОСОБА_1 у даному судовому провадження вищестоящою інстанцією не скасована, остаточне рішення суддею у справі не приймалося, кримінальне провадження не було розглянуто по суті, а заявлений самовідвід належно вирішений іншим складом суду(т. 9 а.с.62).

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до висновку, що істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування рішення суду першої інстанції або перешкоджали чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законне, обґрунтоване і справедливе судове рішення, не встановлено.

Таким чином колегія суддів погоджується з думкою судді районного суду про те, що є доведеним факт вчинення ОСОБА_8 суспільно-небезпечних діянь - зґвалтування неповнолітньої ОСОБА_11 , і які мають ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 153, ч. З ст. 152 КК України, але згідно висновків судово-психіатричних експертиз № 412 від 23.10.2013 року та № 424 від 26.08.2014 року ОСОБА_8 на час скоєння цих діянь страждав хронічним психічним захворювання у формі шизофренії параноїдної форми, з безперервним перебігом, актуальними галкюцінаторно - маячними розладами, психопато подібним дефектом особистості, через що не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними та потребує примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом.

А тому, районний суд правильно застосував ОСОБА_8 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 92-94 КК України,ст.ст. 376, 405, 407, 408, 409, 413, 419, 512-513,516 КПК України, колегія суддів.

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а ухвалу Тальнівського районного суду Черкаської області від 04 серпня 2017 року, якою відносно ОСОБА_8 задоволено клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру та застосовано до ОСОБА_8 , який вчинив суспільно-небезпечні діяння, передбачені ч. 2 ст. 153, ч 3 ст. 152 КК України, примусові заходи медичного характеру у вигляді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4