ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 485/1985/15-к
Справа № 11-кп/819/186/19 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія вирок ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 296 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
іменем України
15 квітня 2019 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисників обвинуваченого ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

представника потерпілих захисника ОСОБА_11

потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 10000542 від 27 липня 2015 року за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 , за апеляційною скаргою із змінами та доповненнями захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 13 квітня 2016 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новий Путь Снігурівського району Миколаївської області, громадянина України, одруженого, має повну вишу освіту, працює головою Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Веселий Кут-3», є депутатом Снігурівської районної ради VI скликання, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 146 та ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 296 КК України,

в с т а н о в и в:
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 146 та ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 296 КК України, призначено покарання за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 146 КК України у виді трьох років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 127 КК України у виді шести років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 296 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 покарання у виді шести років позбавлення волі.

Цим же вироком засуджено і визнано винними:

ОСОБА_15 за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 127, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 146 та ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 296 КК України, призначено покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 146 КК України у виді трьох років позбавлення волі; за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 127 КК України у виді п`яти років трьох місяців позбавлення волі; за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 296 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_15 покарання у вигляді п`яти років трьох місяців позбавлення волі.

ОСОБА_16 за ч .5 ст. 27, ч. 2 ст. 127, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 146 та ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 296 КК України, призначено покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 146 КК України у виді трьох років позбавлення волі; за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 127 КК України у виді п`яти років шести місяців позбавлення волі; за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 296 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_16 покарання у виді п`яти років шести місяців позбавлення волі.

Позови потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_13 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 в рівних частках у відшкодування матеріальної шкоди на користь ОСОБА_17 403 гривні 80 копійок, ОСОБА_18 111 гривень, а всього 514 гривень 80 копійок.

Позови потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_13 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 у відшкодування моральної шкоди, з кожного, на користь ОСОБА_12 , ОСОБА_20 , ОСОБА_13 по 1000 гривень та ОСОБА_19 3000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 по 2000 гривень з кожного на користь потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_19 , ОСОБА_14 , ОСОБА_21 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 6000 гривень, за надання їм правової допомоги представником в кримінальному провадженні по 1000 гривень кожному.

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

Ухвалено строк покарання ОСОБА_15 , ОСОБА_16 рахувати з дня затримання, тобто з 13 серпня 2015 року, зарахувавши в строк покарання строк попереднього ув`язнення, з 13 серпня 2015 року по день ухвалення вироку, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Запобіжний захід ОСОБА_15 , ОСОБА_16 у виді тримання під вартою залишити до вступу вироку в законну силу.

Ухвалено залишити запобіжний захід ОСОБА_7 у виді домашнього арешту до набрання вироком законної сили. Строк покарання ОСОБА_7 рахувати з дня звернення вироку до виконання, зарахувавши в строк покарання строк попереднього ув`язнення, з 14 серпня 2015 року по 10 березня 2016 року по день зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішено питання про речові докази.

В частині цивільного позову ОСОБА_21 , ОСОБА_22 провадження у справі закрито.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 27 липня 2015 року близько 15 години перебував у приміщенні ПОСП "Веселий Кут-3", головою якого він є, що розташоване по вулиці Леніна, 7, в с. Кобзарці Снігурівського району Миколаївської області. Зустрівшись з ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , ОСОБА_7 домовився з ними, що ті за грошову винагороду доставлять мешканців с. Кобзарці ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_22 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , яких він запідозрив у крадіжці зернових культур в ПОСП "Веселий Кут-3", до будівлі контори підприємства. Після чого, ОСОБА_16 , ОСОБА_15 та інша особа, яка оголошена в розшук, надали вказівку іншим невстановленим особам, яких вони підшукали, прибути до села на автомобілі "Мерседес Віто" без номерних знаків для вчинення злочинів, та примусово доставили з 15 год. 44 хв. до 16 год. 11 хв. ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_22 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 до контори ПОСП "Веселий Кут- 3".

Потерпілих завели в приміщення актової зали, що розташований на другому поверсі будівлі контори, та, утримуючи їх проти волі у період часу з 16 год. 11 хв. до 17 год. 17 хв., шляхом нанесення численних ударів руками та ногами у різні частини тіла, спричинили потерпілим легкі тілесні ушкодження, та змусили їх написати заяви з зізнанням у вчиненні крадіжок зернових культур, за що отримали від ОСОБА_7 грошову винагороду.

Внаслідок застосування фізичної сили потерпілим ОСОБА_21 ОСОБА_13 ОСОБА_22 ОСОБА_20 ОСОБА_12 були заподіяні легкі тілесні ушкодження

Крім того, 27 липня 2015 року ОСОБА_7 , маючи конфліктні відносини з головою та працівниками ФГ "Давід", що розташоване по вулиці Леніна, 42/1 в с. Кобзарці Снігурівського району Миколаївської області, діючи з хуліганських мотивів, з метою організації грубого порушення громадського порядку запропонував ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та вчинити хуліганські дії, на їх залякування. Останні надали згоду ОСОБА_7 сприяти в його злочинному намірі. На виконання вказівок ОСОБА_7 , керуючи особами кількістю не менше 7 чоловіків, близько 16 год. 55 хв., ОСОБА_15 та ОСОБА_16 наказали їм поїхати та вчинити хуліганські дії.

Невстановлені в ході досудового розслідування особи, на виконання цих вказівок, на автомобілі марки "Мерседес Віто", без номерних знаків, з бейсбольними бітами проникли на вказану територію, де зупинили роботу господарства, змусивши працівників тікати. Наздогнавши працівника ФГ "Давід" ОСОБА_19 , шляхом нанесення йому численних ударів бейсбольними битами і ногами у різні частини тіла, невстановлені особи спричинили йому легкі тілесні ушкодження у вигляді: забою м`яких тканин, саден та забійних ран обличчя, чисельних хаотично розташованих в області верхніх кінцівок, зливаючись між собою крововиливів та саден в області верхніх та нижніх кінцівок, грудної клітини, сідниць, живота, які утворились від багато чисельних впливів тупих твердих предметів, якими могли бути ноги, предмети із сферичною поверхню (бити) та інші предмети.

Крім цього, знаходячись на території ФГ "Давід", неустановлені особи з хуліганських мотивів пошкодили мопеди, які належать ОСОБА_18 і ОСОБА_17 , заподіявши ОСОБА_18 , який є власником мопеда марки "Delta", майнову шкоду в сумі 111 гривень, а ОСОБА_17 , який є власником мопеда марки "ZS 50F", заподіяли майнову шкоду в сумі 403 гривень 80 копійок. У подальшому невстановленні особи з місця вчинення кримінального правопорушення зникли. За вчинення вказаних незаконних дій ОСОБА_7 передав ОСОБА_15 грошову винагороду.

Не погоджуючись з вироком суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особам обвинувачених, при цьому не оспорюючи фактичні обставини справи.

В обґрунтування скарги посилається на те, що ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі у розмірі, наближеному до мінімальної межі санкції ч. 2 ст. 127 КК України, суд першої інстанції лише формально врахував ступінь тяжкості цього злочину та його наслідки. При призначенні покарання ОСОБА_7 , судом першої інстанції не було враховано, що він був обраний депутатом Снігурівської районної ради VI скликання та є депутатом, народним обранцем, на якого покладено згідно з вимогами законів України «Про статус депутатів місцевих рад» та «Про місцеве самоврядування в Україні», додержуватись Конституції та законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України та інших нормативно-правових актів, керуватися загальнодержавними інтересами та інтересами територіальної громади, а тому ОСОБА_7 , будучи депутатом Снігурівської районної ради, повинен був діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Вважає, що призначення ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 127 КК України на строк, наближений до мінімального, не сприятиме його виправленню та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Просить вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 13 квітня 2016 року щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого та ухвалити в цій частині новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 та призначити покарання за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 146 КК України три роки позбавлення волі, за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 127 КК України вісім років позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у вигляді вісім років позбавлення волі. В решті вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 13 квітня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Не погоджуючись з вироком суду захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу із змінами та доповненнями, в якій вважає вирок суду незаконним, оскільки вина ОСОБА_7 в інкримінованих йому діяннях не доведена, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, обвинувачення ґрунтується тільки на припущеннях, істотно порушено кримінальний процесуальний закон, неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність.

В обґрунтування скарги зазначає, що на стадії досудового слідства було порушено закони України в частині особливої процедури затримання, арешту, оголошення про підозру, оскільки ОСОБА_7 є депутатом Снігурівської районної ради, а саме ч. 1 ст. 31 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», п. 1) ч. 1 ст. 481 КПК України, так як затримання та оголошення про підозру в скоєнні злочину ОСОБА_7 здійснювалося слідчим Миколаївського УМВС, а не прокурором області. Вказує, що спочатку до суду надійшов обвинувальний акт від 27 жовтня 2015 року, відповідно до якого ОСОБА_7 обвинувачувався за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 296 КК України, однак в ході судового розгляду прокурором було змінено обвинувальний акт, у зв`язку з чим у суді першої інстанції оголошено новий обвинувальний акт від 02 лютого 2016 року, за яким обвинувачення за ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 296 КК України виключено, проте у вироку суду зазначено, що обвинувачення в частині організації хуліганства після відмови від нього прокурором в порядку ст. 338 КПК України підтримано потерпілим, що не відповідає дійсності. Вважає, що судом першої інстанції було порушено ч. 3 ст. 340 КПК України та главу 36 КПК України і він з власної ініціативи вийшов за межі пред`явленого нового обвинувачення, чим порушив ч. 1 ст. 337 КПК України та призначив покарання ОСОБА_7 у тому числі і за ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 296 КПК України, тобто за злочин, який відноситься до категорії тяжких, що вплинуло на призначення покарання в цілому. Визнавши винним ОСОБА_7 в організації особливо злісного хуліганства суд першої інстанції порушив вимоги ст. 62 Конституції України та ст. ст. 17, 370 КПК України. Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_7 організував приїзд в с. Кобзарці ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , тоді як в самому вироку про це не зазначено, а вказано лише те, що знаходячись у конторі він зустрівся там з вказаними особами та нічого не зазначено про організацію, потім, відповідно до обвинувального акта ОСОБА_7 вирішив найняти осіб, які повинні були позбавити потерпілих свободи і застосувати до них катування, однак з мотивувальної частини вироку вбачається лише те, що ОСОБА_7 доручив ОСОБА_15 та ОСОБА_16 за матеріальну винагороду доставити потерпілих у контору підприємства, тоді як з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_15 та ОСОБА_16 нікого не доставляли, не позбавляли свободи та не катували, оскільки всі вказані дії здійснювалися невстановленими особами, також з мотивувальної частини вироку не вбачається яким чином і кому сприяли ОСОБА_16 та ОСОБА_15 та в чому це проявлялося конкретно. Окрім цього, в мотивувальній частині вироку повністю відсутнє в чому виражається об`єктивна та суб`єктивна сторона діянь ОСОБА_7 як організатора злочину та ОСОБА_15 і ОСОБА_16 як пособників, чим порушено ч. 3 ст. 374 КПК України. Судом першої інстанції ОСОБА_7 визнано винним в організації позбавлення волі жителів села ОСОБА_13 , ОСОБА_21 , ОСОБА_14 , ОСОБА_20 , ОСОБА_12 , однак вказаних осіб в контору насильно не доставляли, прибули вони добровільно, знаходились близько часу в актовому залі в денний робочий час, коли в приміщенні знаходились працівники адміністрації підприємства та заходили інші люди, але у вироку суду не було наведено жодного доказу, що ОСОБА_7 організував незаконне позбавлення волі зазначених осіб та має відношення до нанесення їм тілесних ушкоджень, судом першої інстанції не встановлено, що у потерпілих тілесні ушкодження з`явилися в період часу знаходження їх в актовому залі, оскільки потерпілі за ініціативою третіх осіб написали заяви до міліції лише через добу, а допитані були ще пізніше, а тому чим вони займалися в період з 16 год. 27 липня 2015 року до 23 год. 28 липня 2015 року невідомо, репліка «Працюйте, хлопці» не може розцінюватися як команда до насильства, так як має невстановлене значення та не несе негативної конотації типу заклику до насильства. Окрім цього, судом першої інстанції в порушення ч. 11 ст. 290 КПК України було відмовлено у призначенні судово-лінгвістичної експертизи та долучені до матеріалів кримінального провадження експертизи № 14403 Київського науково-дослідного центру від 04 квітня 2016 року. В обвинувальному акті та в резолютивній частині вироку не зазначено яку саме суму винагороди та кому передав ОСОБА_7 , підставою для припущення про грошову винагороду були оглянуті у суді першої інстанції відеозаписи з відеокамер, встановлених у кабінеті ОСОБА_7 , до якого зайшла робітниця бухгалтерії та передала йому конверт, який останній передав ОСОБА_15 , однак вказані кошти були передані на потреби Снігурівської спортивної школи, згідно листа директора школи, який привіз ОСОБА_15 , що і стало причиною його приїзду в с. Кобзарці, однак суд першої інстанції не взяв до вказане та не зазначив мотиви відмови, чим порушив п. 2) ч. 3 ст. 374 КПК України.

Просить вирок відносно обвинуваченого ОСОБА_7 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданих апеляційних скарг, думку прокурора, представника потерпілих захисника ОСОБА_11 та потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які підтримали апеляційну скаргу прокурора, а апеляційну скаргу захисника просили визнати необґрунтованою, обвинуваченого ОСОБА_7 та захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 які просили апеляційну скаргу з доповненнями та змінами, а апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, у дебатах сторони залишилися на своїх попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до наступного.

18 липня 2017 року ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області було переглянуто вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 13 квітня 2016 року щодо обвинувачених ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , а тому Херсонським апеляційним судом вирок суду щодо вказаних осіб не переглядається.

Згідно ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Статтею 94 КПК України передбачено, що слідчий ,прокурор, слідчий суддя суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно зі ст.374 КПК України та роз`яснень, які містяться пп. 15-18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», зі змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України № 3 від 04.06.93; № 12 від 03.12.97; № 6 від 30.05.2008р. - мотивувальна частина обвинувального вироку має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів. У цій частині вироку наводяться обставини, які визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, та докази, на яких ґрунтується висновок суду щодо кожного підсудного, з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає інші докази; обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви зміни обвинувачення; у разі визнання частини обвинувачення необґрунтованою підстави для цього. Суду належить дати аналіз усіх зібраних у справі доказів, тобто, всіх фактичних даних, які містяться в показаннях свідків, потерпілих, підсудних, у висновку експерта та інших джерелах доказів, які стверджують чи спростовують обвинувачення. При постановленні вироку суд колегіально чи суддя одноособово, в умовах, що виключають будь-яке втручання у вирішенні конкретних справ, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгулі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності і достатності для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.

Висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.

Зазначених вимог закону судом першої інстанції дотримано не було.

Як убачається зі змісту вироку, дійшовши висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 146 та ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 296КК України, суд належним чином не мотивував своє рішення, не проаналізував і не дав відповідної оцінки доказам обвинувачення у їх сукупності, допустив істотні суперечності та припущення у своїх висновках щодо достовірності чи недостовірності тих чи інших доказів, не навів у вироку переконливих мотивів, із яких він взяв до уваги одні докази і відкинув інші, обмежившись лише перерахуванням доказів обвинувачення, коротко розкриваючи їх зміст, не зазначаючи, які обставини ними підтверджуються або спростовуються, що є недопустимим.

Тобто, суд на обґрунтування свого висновку щодо винності обвинуваченого, не проаналізував зібрані у справі докази і фактично не дав їм ніякої оцінки, зокрема, показанням обвинуваченого ОСОБА_7 на спростування його позиції захисту про непричетність до вказанх правопорушень. Останній стверджував, що 27 липня 2015 року приїхали ОСОБА_15 , та ОСОБА_16 , з листом про надання матеріальної допомоги на проведення спортивних змагань. Коли він розповів їм про крадіжку зерна, останні погодилися бути присутніми при проведенні ним бесід з цими особами. Підтвердив факт, що він давав усну вказівку водію ОСОБА_23 , привести до контори всіх осіб які здійснили крадіжку зерна. Прізвища їх написав на листку паперу. Коли доставили всіх осіб їх завели до актового залу контори. Він разом з ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , зайшли до зали, там також перебували невідомі особи, один із них представився як працівник міліції. Він також звернувся до них з проханням, хлопці працюйте, та вийшов із зали. Він декілька разів заходив до залу, потерпіли йому не скаржилися, що до них застосовували фізичну силу. Не заперечував, що з головою ФГ Давід має неприязні стосунки, але вказівки, щодо вчинення хуліганських дій відносно працівників його господарства не давав.

Потерпілі ОСОБА_13 , ОСОБА_22 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_12 підтвердили факт заподіяння ним тілесних ушкоджень. Також потерпілі зазначили, що ОСОБА_7 запропонував написати хто, скільки вкрав та поклав на стіл ручки та листи чистого паперу та сказав хлопці працюйте і вийшов із залу.

При цьому суд першої інстанції під час розгляду не з`ясував у обвинувачених ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , їх суб`єктивне ставлення до вислову обвинуваченого ОСОБА_7 його вислів працюйте хлопці.

Крім того, визначаючи як доказ у кримінальному провадженню передачу ОСОБА_7 коштів обвинуваченим ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , суд послався у вироку на відеозапис за 27 липня 2015 року відеоспостереження де ОСОБА_7 , отримав від касира в конверті та саме цей конверт з грошима отриманий ОСОБА_7 він передав ОСОБА_15 , в присутності ОСОБА_16 .

Проте таке ствердження у вироку, що саме в конверті перебували гроші ні чим не підтверджено, а так само не спростовано покази обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що 27 липня 2015 року приїхали ОСОБА_15 , та ОСОБА_16 , з листом про надання матеріальної допомоги на проведення спортивних змагань. та повернув його, оскільки він не належно був оформлений.

Крім того, із заяв потерпілих ОСОБА_22 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , до Снігурівського РВ УМВС (а.с. 65-69,), вбачається, що 27 липня 2015 року у період часу з 17.00 до 18.00 у приміщенні контори ПОСП Веселий Кут-3 неустановлені особи у кількості не менше 7 чоловік примусили їх вчинити дії, що суперечать їх волі незаконно позбавили їх волі та спричинили їм тілесні ушкодження.

При цьому , за епізодом вчинення хуліганських дій 27 липня 2015 року вбачається, що ОСОБА_7 , маючи конфліктні відносини з головою та працівниками ФГ "Давід", що розташоване по вулиці Леніна, 42/1 в с. Кобзарці Снігурівського району Миколаївської області, діючи з хуліганських мотивів, з метою організації грубого порушення громадського порядку запропонував ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та особі № 1 вчинити хуліганські дії, на їх залякування. Останні надали згоду ОСОБА_7 сприяти в його злочинному намірі. На виконання вказівок ОСОБА_7 , керуючи особами кількістю не менше 7 чоловіків, близько 16 год. 55 хв., ОСОБА_15 та ОСОБА_16 наказали їм поїхати та вчинити хуліганські дії.

З вищенаведеного виходить, що в один і той же день та час обвинувачений ОСОБА_7 організував доставити проти волі потерпілих у період часу з 16 год. 11 хв. до 17 год. 17 хв. та організував вчинити хуліганські дії на ФГ "Давід", при цьому в мотивувальній частині вироку повністю ненаведено в чому виражається об`єктивна та суб`єктивна сторона діянь ОСОБА_7 як організатора злочину, чим порушено ч. 3 ст. 374 КПК України.

Як указують положення п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку, зокрема, зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Зазначені у вироку докази підтверджують лише факт заподіяння потерпілим тіле6сних ушкоджень та факт вчинення хуліганські дії на ФГ "Давід", але не наведено достатніх доказів вини ОСОБА_7 .

Отже, при наявності суперечливих фактичних даних щодо обставин вчиненого злочину, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, суд їх не усунув і не дав їм однозначної оцінки в їх сукупності для підтвердження чи спростування обвинувачення, чим поставив під сумнів винність обвинуваченого.

Тобто, висновки суду щодо оцінки доказів та встановлених обставин, містять істотні суперечності, які ставлять під сумнів висновки суду з приводу достовірності чи недостовірності, достатності чи недостатності тих чи інших доказів, про що правильно зазначається в апеляційних скаргах захисника.

З огляду на це, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, є передчасним, оскільки він зроблений без належної перевірки всіх обставин справи і оцінки всієї сукупності доказів щодо їх належності допустимості, достовірності і достатності, чим допустив порушенням кримінального процесуального закону.

Зазначені порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, які ставлять під сумнів законність та обґрунтованість вироку щодо ОСОБА_7 .

Враховуючи те, суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, та порушив загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст. 7 КПК України, а саме: законність; презумпцію невинуватості та забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в подані ними своїх доказів і доведені перед судом їх переконливості, вирок суду щодо ОСОБА_7 не можна визнати законним та обґрунтованим, тому він має бути скасований та призначений новий розгляд у суді першої інстанції згідно зі ст.ст. 410, 411, ч.1, 2 ст. 412, п.1 ч.1 ст.415 КПК України.

Під час нового судового розгляду суду першої інстанції необхідно усунути зазначені порушення закону, виконати вказівки апеляційного суду, перевірити доводи апеляційної скарги із змінами та доповненнями захисника, а також клопотання, яке заявлено під час апеляційного розгляду, дослідити обставини, зазначені в даній ухвалі апеляційного суду, ретельно перевірити зібрані в справі докази щодо їх належності та допустимості, дати належну оцінку доказам з урахуванням позицій сторін з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності і достатності, із зазначенням мотивів, з яких суд приймає до уваги одні докази та відкидає інші, і в залежності від установлених обставин, постановити законне, обґрунтоване та належним чином умотивоване рішення.

Якщо при новому розгляді винність ОСОБА_7 у вчиненні злочину в обсязі пред`явленого обвинувачення буде доведено повністю, то покарання йому має бути призначено з урахуванням вимог ст. 65 КК України та відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі винного.

Зважаючи на викладене вище, апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню частково, а апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, але нге з тих підстав, які викладені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 409, 412, 413, 415, 419 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу із змінами та доповненнями захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 13 квітня 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий судовий розгляд у тому ж суді першої інстанції в іншому складі суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

(підпис) (підпис) (підпис)

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно

Суддя Херсонського апеляційного суду ОСОБА_2