Справа № 645/571/19
Провадження №1-в/645/37/19
У Х В А Л А
Іменем України

28 лютого 2019 року Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора Харківської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 за ст.ст.212 ч.3, 366 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_4 звернулась до суду із заявою про скасування арешту майна у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 за ст.ст.212 ч.3, 366 ч.2 КК України, а саме скасувати арешту квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , який було накладено постановою старшого слідчого СВ МВПМ ДПІ м.Харкова ОСОБА_6 від 12.05.2001 р. з метою забезпечення цивільного позову та виконання вироку в частині можливої конфіскації майна.
В обґрунтування заяви ОСОБА_4 зазначила, що вона постійно мешкає та зареєстрована в кв. АДРЕСА_2 . Крім неї, у цій квартирі проживав та був зареєстрований її рідний брат ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті заявник виявила, що квартира арештована на підставі ухвали від 12.05.2001 р. слідчого відділення податкової міліції ДПІ м. Харкова. З інформаційної довідки вбачається, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно до цього часу відсутні будь-які відомості про реєстрацію права власності на вказану квартиру. Дана квартира була приватизована лише 15.02.2019 р., право власності на неї до цього часу не оформлювалось.
В документах брата ОСОБА_5 заявник знайшла копію постанови старшого слідчого СВ МВПМ ДПІ м. Харкова ОСОБА_6 від 12 травня 2001 року, якою з метою забезпечення цивільного позову та виконання вироку в частині можливої конфіскації майна було накладено арешт на особисте майно, належне ОСОБА_5 , 1965 року народження, - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка йому ніколи не належала.
ОСОБА_5 притягувався до кримінальної відповідальності та був засуджений вироком Фрунзенським районним судом м. Харкова від 29.05.2002 року за ст.ст. 212 ч. 3, 366 ч. 2 КК України, до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади з адміністративно-розпорядчими функціями строком на один рік та з конфіскацією всього особисто належного майна. Відповідно до ст. 75 КК України, його звільнено від відбування покарання з випробувальним строком на один рік 6 місяців. Питання щодо подальшої долі арештованого майна (квартири), яка не була об`єктом права власності засудженої особи, в цьому вироку вирішено не було.
Заявник вважає, що накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , взагалі відбулося незаконно та необґрунтувано, оскільки вказане нерухоме майно ніколи не було власністю ОСОБА_5 . Крім того, на цей час вже немає об`єктивної необхідності в подальшому перебуванні квартири під арештом, в застосуванні цього заходу відпала необхідність. Вказаний арешт порушує її права щодо користування цим

нерухомим майном й зняття арешту не буде порушувати прав та інтересів будь-яких осіб, оскільки вона ніколи не була об`єктом права власності засудженого, не підлягала конфіскації та не могла бути забезпеченням будь-якого цивільного позову.
У зв`язку з чим просить суд скасувати арешт майна, а саме кв. АДРЕСА_2 .
В судове засідання заявник не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.
Прокурор у судовому засіданні, щодо клопотання не заперечував.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
В судовому засіданні встановлено, що постановою старшого слідчого СВ МВПМ ДПІ м. Харкова ОСОБА_6 від 12 травня 2001 року, в межах досудового розслідування кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_5 за ст.ст. 212 ч. 3, 366 ч. 2 КК України, з метою забезпечення цивільного позову та виконання вироку в частині можливої конфіскації майна, було накладено арешт на особисте майно, належне ОСОБА_5 , 1965 року народження (а.с.4).
Вироком Фрунзенського районного суду м.Харкова від 29.05.2002 р. ОСОБА_5 засуджений за ст.ст.212 ч.3, 366 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язані з адміністративно-розпорядчими функціями строком на 1 рік та конфіскацією майна, що йому належить. З підстав ст.75 КК України, ОСОБА_5 від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.

Постановою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 20.09.2002 р. скасований арешт 1/3 частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , та яка належить ОСОБА_7 , також накладений 12.05.2001 р. слідчим СВ ВПМ ДПІ м.Харкова.

Постановою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 03.12.2002 р. вирішена доля речових доказів по кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_5 за ст. 212 ч.3, ст.366 ч.2 КК України та ОСОБА_7 за ст. 212 ч.3 КК України.

Постановою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 01.07.2005 р. скасований арешт, накладений постановою слідчого СВ ВПМ ДПІ м.Харкова від 12.05.2001 р. на квартиру АДРЕСА_4 , зареєстровану на ім`я ОСОБА_5 .

Питання про долю іншого майна ОСОБА_5 , арештованого на підставі постанови слідчого СВ ВПМ ДПІ м.Харкова від 12.05.2001 р. - не було вирішено ані вироком суду від 29.05.2002 р., ані в порядку його виконання в подальшому.
За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, відомості про реєстрацію права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 відсутні, проте у Реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна мається запис про обтяження № 5629807 - арешт квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 на підставі ухвали слідчого відділення податкової міліції м.Харкова від 12.05.2001 р.
Право власності на вказану квартиру належить ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 -Ц2 від 15.02.2019 р., проте наявність обтяження є перешкодою для внесення відповідних відомостей про власника квартири до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, чим порушені права ОСОБА_4 , яка зареєстрована та проживає в цій квартирі.
ОСОБА_5 , який також був зареєстрований за вказаною адресою, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8) та знятий з реєстрації за вказаною адресою у зв`язку зі смертю.
Таким чином, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , як на момент накладення арешту на майно підозрюваного, так і на час виконання вироку суду, не була майном, що належить ОСОБА_5 .
За повідомленням Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради від 21.02.2019 р., приватизація вказаної квартири станом на 14.02.2019 р. не проводилась.
Згідно ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають

право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення заяви ОСОБА_4 , яка є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки арешт вказаної квартири було накладено необґрунтовано.
Враховуючи наведене вище, керуючись ст.ст. 174, 372, 537, 539 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_4 задовільнити.
Скасувати арешт квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , накладений на підставі постанови (ухвали) слідчого відділення податкової міліції м.Харкова від 12.05.2001 р.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя :