Справа № 562/2357/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И
10.12.2018 року.

Здолбунівський районний суд Рівненської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Здолбунів Рівненської області кримінальне провадження №0000230 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Здолбунів Рівненської області, громадянина України, із загальною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє 13 червня 2016 року Здолбунівським районним судом Рівненської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в :

27 березня 2017 року близько 12.00 години ОСОБА_5 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 та маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, з корисливих мотивів, під приводом здійснення телефонного дзвінка з мобільного телефону ОСОБА_4 , за допомогою функції «Операція без картки» через термінал банкомату ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк», що розташований по вул.І.Мазепи, 8 у м.Здолбунів, шляхом введення персонального ідентифікаційного номеру, який надійшов на мобільний телефон «СМС - повідомленням», та зняття з особового банківського рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 502 грн., 1002 грн. та 102 грн., таємно викрав у останнього кошти на загальну суму 1606 грн., чим завдав потерпілому шкоди на вказану суму.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю та по суті пояснив, що 27 березня 2017 року він знаходився у квартирі ОСОБА_4 , у якого попросив телефон для здійснення дзвінка. Скориставшись телефоном останнього він знав з банківського рахунку потерпілого грошові кошти в сумі 1606 грн. На даний час завдана потерпілому шкода відшкодована. У вчиненому щиро кається.

Його показання щодо обставин скоєного повністю узгоджуються з показаннями допитаного у судовому засіданні потерпілого.

У зв`язку з тим, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України вважає за можливе визнати дослідження доказів щодо цих обставин недоцільним, і проти цього вони не заперечують. При цьому суд переконався у тому, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, які б підлягали б доказуванню і ними не заперечуються, та сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого у скоєному кримінальному правопорушенні доведена повністю.

Таким чином, судом встановлено, що своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене.2 ст.185 КК України.

При обранні виду та визначенні міри покарання обвинуваченому, суд відповідно до положень ст.65 КК України враховує, що злочин, в якому він обвинувачуються, згідно ст.12 КК України є середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше судимий за корисливий злочин.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого, не вбачається.

Таку сукупність обставин суд вважає підставою для застосування відносно обвинуваченого ст.75 КК України з покладенням на нього певних обов`язків, оскільки, враховуючи тяжкість злочину, особу винного, суд вважає, що його виправлення можливе без відбування покарання, але в умовах постійного контролю за його поведінкою з боку уповноваженого органу з питань пробації.
При визначенні тривалості іспитового строку суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, виду і строку призначеного основного покарання, обставин, що характеризують особу обвинуваченого, середовище, в якому він перебуває.

Питання про долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.368-371, 374-376, 395 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 /три/ роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 /одного/ року 6 /шести/ місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Зобов`язати ОСОБА_5 відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід обвинуваченому до вступу вироку в законну силу не обирати.

Речові докази по справі, а саме: оптичний диск марки VS DVD-RW» з фото зображенням з банкомату, що знаходиться при справі, та документи кримінального провадження №0000230 - залишити у матеріалах кримінальної справи протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Здолбунівський районний суд Рівненської області протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

Суддя: