Справа № 308/1672/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 розглянувши матеріали справи за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність прокурора та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із скаргою на бездіяльність прокурора та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування скарги зазначає, що 28 лютого 2013 року йому було вручено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212 КК України. 31 грудня 2015 року Тячівський районним судом було розглянуто кримінальне провадження № 0000067 та постановлено виправдувальний вирок.

Прокурором було подано апеляційну скаргу на вказаний вирок і ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 19.11.2017 року такий було скасовано, призначено новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження. В подальшому, Тячівський районний суд Закарпатської області ухвалою від 30.11.2017 року повернув обвинувальний акт та вказане кримінальне провадження прокурору.

На дану ухвалу суду про повернення обвинувального акту прокурором було подано апеляційну скаргу, яка була залишена без задоволення.

Зазначає, що фактично з липня 2018 року зазначене кримінальне провадження № 000067 було повернуто прокурору, передано останнім до слідчого управління Державної фіскальної служби в Закарпатській області, але жодних дій, спрямованих на завершення досудового слідства та прийняття остаточного рішення органом досудового розслідування чи прокурором (процесуальним керівником), тобто представником прокуратури Закарпатської області, не вчинено.

Враховуючи наведене, просив визнати бездіяльність прокурорів прокуратури Закарпатської області щодо безпідставної затягування та ухилення від прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні № 000067 та зобов`язати їх у місячний строк, відповідно до положень Кримінально-процесуального законодавства, прийняти остаточне рішення, передбачене ст. 283 КПК України.

Дослідивши матеріали скарги слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з вимогами ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального правопорушення, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, що кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження і цей перелік є вичерпним.

Так, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк ; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування; 3) рішення слідчого про закриття кримінального; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи; 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; 8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування; 10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом; 11) відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Заявлені вимоги особою, яка подала скаргу, щодо визнання саме бездіяльності прокурора щодо безпідставної затягування, ухилення від прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні № 000067 та зобов`язання вчинити дії про прийняття рішення переліком ст. 303 КПК України не визначена.

За приписами ч. 4 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Виходячи з наведеного, оцінюючи обґрунтованість поданої скарги та беручи до уваги, що можливість оскарження бездіяльності прокурора щодо безпідставної тяганини та ухилення від прийняття рішення не визначена переліком ст. 303 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що вимоги даної скарги не є предметом судового розгляду у відповідності до положень ст. 303 КПК України.

Також, слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу заявника на те, що орган досудового розслідування, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень забороняється, а тому слідчий суддя не може давати вказівки слідчому та прокурору про необхідність прийняти те чи інше рішення, яке не передбачене положеннями ст. 303 КПК України.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці також виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду, проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відтак, слідчий суддя вважає, що у відкритті провадження за поданою скаргою слід відмовити.

Керуючись ст. 303, 304, 309, 392, 393, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність прокурора та зобов`язання вчинити певні дії.

На ухвалу слідчого судді про відмову у відкритті провадження може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1