Номер провадження: 11-сс/813/431/19
Номер справи місцевого суду: 521/3666/19 1-м/521/27/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 01 березня 2019 року про застосування екстрадиційного арешту відносно громадянина Республіки Туреччини ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 01 березня 2019 року задоволено клопотання керівника Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_11 та до громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосований екстрадиційний арешт до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) на строк не більше строку встановленого ч.10 ст. 584 КПК України.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити йому строк на апеляційне оскарження, оскаржувану ухвалу слідчого судді змінити та застосувати до ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1

Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження захисник зазначив, що в судовому засіданні слідчий суддя оголосив лише вступну та резолютивну частини ухвали, а копію повного тексту він отримав 05 березня 2019 року.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що його підзахисний знаходиться на території України на законних підставах, має постійне місце проживання та реєстрації. Зазначає, що ОСОБА_8 має дружину та неповнолітню дитину, які є громадянами України. Крім того, в період перебування у шлюбі подружжя придбало квартиру, в якій затриманий постійно проживає. Викладені обставини, на думку захисника, свідчать про міцність соціальних зв`язків його підзахисного на території України, а отже до нього можливо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти її задоволення,

дослідивши матеріали провадження за клопотанням прокурора, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

В матеріалах провадження міститься розписка з якої вбачається, що захисник ОСОБА_7 копію ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 01 березня 2019 року отримав 05 березня 2019 року.

Вже на наступний день 06 березня 2019 року захисник ОСОБА_7 подав до Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді пропущений не був.

Розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 по суті апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Положеннями ч.2 ст.29 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою не інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

В статтях 1 та 2 Європейської конвенції «Про видачу правопорушників» від 13 грудня 1957 року, яка була ратифікована Законом України № 43/98-ВР від 16.01.1998 року закріплено зобов`язання сторін видавати одна одній, з урахуванням положень та умов викладених в Конвенції, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючи Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою. Видача правопорушника проводиться за дії, які відповідно до законодавства обох держав є злочинами.

Частиною 1 ст.61 Конвенції «Про правову допомогу і правові відношення в цивільних, сімейних і кримінальних справах" від 22.01.1993 року передбачається, що особа, яка потребує видачі, за клопотанням може бути взята під варту і до отримання вимоги про видачу.

Відповідно до вимог п.9 ч.1 ст.541 КПК України, екстрадицій ний арешт це застосування запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою з метою забезпечення її видачі (екстрадиції).

Частиною 1 ст. 584 КПК України передбачається, що після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадицій ний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.

Апеляційним судом встановлено, що до Міністерства юстиції України від компетентного органу Турецької Республіки надійшов запит про видачу ОСОБА_12 з метою виконання вироку 1-го Вищого кримінального суду міста Зонгулдак від 23.09.2011, яким ОСОБА_12 засуджений до 4 років 2 місяців позбавлення волі та судовому штрафу у розмірі 5000 турецьких лір за вчинення злочину, передбаченому ч.3 ст.188, ст.62, ч.1-2-4 ст.52, ч.1 п.п. а, b, с, d, е, ст. 53, ст. 63, ч. 3 ст. 53 КК Турецької Республіки - «збут або постачання наркотичних засобів або психотропних речовин».

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 розшукується компетентними органами Республіки Туреччини з метою виконання вказаного вироку.

При цьому відповідно до ч.8 ст.584 КПК України при розгляді клопотання слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу.

Злочин, вчинення якого інкримінується ОСОБА_8 відповідає злочину, передбаченому ч.1 ст.307 КК України і є екстрадиційним, оскільки за його вчинення встановлено покарання на строк більше одного року позбавлення волі. .

Визначені у ст.49 КК України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за вказаний злочин на теперішній час не сплили.

Апеляційний суд враховує, що ОСОБА_8 є громадянином Республіки Туреччина, він засуджений за вчинення загально-кримінального злочину, при цьому був присутній під час розгляду справи у турецькому суді та при проголошенні вироку, але після цього свідомо покинув територію вказаної держави з метою уникнення кримінального переслідування.

Таким чином, на теперішній час реально існує ризик, що ОСОБА_8 , з метою уникнення його видачі та в подальшому відбування реального покарання на території Республіки Туреччина, знаходячись на свободі може вдатись до спроб залишити територію України, що в свою чергу перешкодить виконанню запиту компетентного органу іноземної держави про його видачу.

Будь яких обставини, які б відповідно до вимог ст.585 КПК України, давали б підстави для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, апеляційним судом не встановлено.

Апеляційний суд зазначає, що при розгляді клопотання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя дотримався вимог ст.584 КПК України, зокрема, слідчим суддею була встановлена особа, перевірений запит компетентних органів Республіки Туреччина про видачу ОСОБА_8 , екстрадиційний арешт застосовано в межах строків, передбачених ч.10 ст.584 КПК України.

При цьому в клопотанні прокурора та доданих до нього матеріалах відсутні обставини та законні підстави, при наявності яких до ОСОБА_8 неможливе застосування екстрадиційного арешту.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись статтями 1, 2 Європейської конвенції «Про видачу правопорушників» від 13 грудня 1957 року, статтями 405, 407, 418, 419, 422, 583, 584 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) ( ОСОБА_10 ) залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 01 березня 2019 року, якою задоволено клопотання керівника Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_11 та до громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосований екстрадиційний арешт до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) на строк не більше строку встановленого ч.10 ст. 584 КПК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3