УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2019 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

Слідчого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 в порядку ст. 303 КПК України ,

Встановив:
Адвокат ОСОБА_3 який діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся зі скаргою, в якій просив зобов`язати слідчого ( начальника слідчого відділу, процесуального керівника) прокуратури Херсонської області до 30.01.2019 року надати для ознайомлення матеріали кримінального провадження за № 0000042 та речові докази на які посилається у підозрі слідство. Зобов`язати слідчого прокуратури Херсонської області до 30 січня 2019 року поновити провадження по справі, за результатами проведених слідчих дій по кримінальному провадженню виконати вимоги статті 278 та 279 КПК України.

В обґрунтування скарги послався на те, що слідчим відділом прокуратури Херсонської області розслідується кримінальне провадження за № 0000042 стосовно ОСОБА_4

20.03.2017 року скаржником неодноразово було заявлено клопотання до слідчих по справі спрямоване на виконання ухвали Комсомольського районного суду м.Херсон від 04.02.2015 року, відповідно до якого слідчого у кримінальному провадженні № 0000042 зобов`язано:

-допитати працівників Біляївського РВУ МВС України в Одеській області , відповідальних за видачу спеціальних засобів , для з`ясування чи отримували ОСОБА_5 та ОСОБА_4 для поїздки у відрядження у м. Нова Каховка наручники.

-додатково допитати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 , з`ясувавши у них факт застосування ОСОБА_4 до ОСОБА_8 наручників.

-у разі необхідності провести одночасний допит між потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 для усунення протиріч.

-провести процесуальні дії та доручити проведення процесуальних дій та оперативних заходів оперативними працівниками з метою встановлення місця знаходження речового доказу - наручників.

Крім того, протягом 2017 року скаржником неодноразово було заявлено клопотання слідчим спрямоване на виконання ухвали Комсомольського районного суду м.Херсон від 28 квітня 2015 року, відповідно до якого слідчого у кримінальному провадженні № 0000042 зобов`язано;

-додатково допитати ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , з метою з`ясування факту вчинення ОСОБА_4 злочинів у стані алкогольного сп`яніння , допитати інших свідків, які були допитані у даному кримінальному провадженні та спілкувались з ОСОБА_4 в період часу з 02.02. 2012 по 04.02.2012 з питань перебування його у стані алкогольного сп`яніння:

-провести інші процесуальні дії направлені на встановлення факту перебування в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_4 .

Але слідчим виносились формальні постанови про часткову відмову в задоволені клопотань та повідомляли, що на даний час місцезнаходження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 невідоме, останній з метою уникнення кримінальної відповідальності переховується від органу досудового розслідування та він оголошений у розшук, тому підстави для відновлення досудового розслідування відсутні.

Так з березня 2017 року по теперішній час по справі змінилося п`ять слідчих - ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ОСОБА_14 ,та ОСОБА_15 , кожному з них були направлені клопотання на виконання ухвал Комсомольського суду м.Херсон від 04.02.2015 року та 28.04.2015 року, і лище слідчий ОСОБА_14 виконав вимоги суду за результатами яких жодного підтвердження (вживання алкогольних напоїв та застосування наручників моїм підзахисним) по матеріалам справи не знайшло

Так, зі змісту повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 17 липня 2013 року слідує, що ОСОБА_4 , на думку слідства здійснював умисні дії по катуванню потерпілого ОСОБА_8 , та допустив перевищення влади з застосуванням насильства, погрозою застосування насильства, застосуванням спеціальних засобів, та болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого. Однак вказані висновки є необґрунтованими, не підтверджені фактичними доказами і ґрунтуються лише на поясненнях ОСОБА_8 , який являється особою, зацікавленою в результатах розгляду даного кримінального провадження, так як винен громадянину ОСОБА_6 значну суму коштів.

Так, ОСОБА_8 , були дані покази щодо застосування спецзасобів наручників до нього з боку працівників міліції, завдання йому чисельних ударів в різні частини тіла та голови на протязі значного періоду часу. Крім показів потерпілого інші докази, які б давали можливість органам досудового слідства з достовірністю стверджувати про застосування до потерпілого насилля, в матеріалах кримінального провадження відсутні. Навпаки із показів ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_16 , ОСОБА_5 , слідує, що жодного насилля до потерпілого не застосовувалося, спецзасоби наручники також не застосовувалися, згідно довідки начальника Біляївського РВ ГУМВС України в Одеській області у відрядження працівники міліції направлялися без зброї та спецзасобів, а також з письмового дозволу начальника обласного управління міліції в Одеській області в якому було вказано і транспортний засіб для відрядження. Жоден із допитаних по справі свідків не дав свідчень, що бачив у підозрюваних наручники і що ОСОБА_4 , застосовував до потерпілого вказані наручники. Згідно висновку експерта № 342 відіб.01.2015 року у ОСОБА_8 , виявлені легкі тілесні ушкодження, які могли бути спричиненні одноразовою ударною дією тупого предмету та могли бути отримані як від удару тупим предметом так і від падіння на тупий предмет. Слідів від спецзасобів наручників виявлено не було. Таким чином у сукупності вказані докази спростовують покази ОСОБА_8 , в частині проведення щодо нього катування, а саме застосування спецзасобів наручників, нанесення на протязі значного періоду часу ударів в різні частини тіла та голови з боку мого клієнта, тобто жодних умисних дій, направлених на завдання тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , не вчиняв. Відповідно і жодних доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_4 , кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 365, 127 КК України матеріали кримінального провадження не містять.

Також слід зазначити, що 02.02.2012 року ОСОБА_4 у складі групи, старшим якої був ОСОБА_5 , виїхали до м. Нова Каховка для проведення дій по зібранню матеріалів дослідчої перевірки за заявою ОСОБА_6 , про вчинення відносно нього шахрайських дій з боку ОСОБА_8 . За весь період перебування у м. Нова Каховка ОСОБА_4 , виконував розпорядження по зібранню матеріалів дослідчої перевірки, які надавалися йому старшим групи ОСОБА_5 , при цьому жодним чином попередньо не домовлявся з ОСОБА_5 , на вчинення злочину відносно ОСОБА_8 . Оскільки за один робочий день провести усі заплановані заходи по зібранню матеріалів підозрювані не встигли зробити, ОСОБА_5 , як старшим групи було прийнято рішення про залишення на ніч в м. Нова Каховка. З цією метою ОСОБА_6 , винайняв дві квартири, одну для себе та ОСОБА_7 , одну для ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Перебуваючи на квартирі разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , жодних дій направлених на катування або обмеження його волі не здійснював. Крім показів самих працівників міліції та ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , вказана обставина знайшла своє підтвердження і в показах свідка ОСОБА_17 , який є чоловіком рідної сестри ОСОБА_8 , та який приїздив вночі за проханням своєї сестри до квартири, де був ОСОБА_8 . Петренко безпосередньо спілкувався з ОСОБА_8 , і останній в бесіді повідомив, що у нього все нормально і він з`ясовує з ОСОБА_6 , питання повернення боргу. ОСОБА_8 , не повідомляв ОСОБА_17 про те, що до нього працівниками міліції застосовується будь-яке насильство. Також з пояснення ОСОБА_17 підтверджуються слова мого клієнта ОСОБА_4 , що він не застосовував фізичний вплив та не наносив тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , так як під час їх бесіди ввіч навіч у останнього на обличчі не було слідів фізичного впливу, що повністю спростовують слова ОСОБА_8 , щодо нанесення йому тілесних ушкоджень. Таким чином з врахуванням вказаних доказів можна стверджувати, що до потерпілого ОСОБА_8 , моїм клієнтом ОСОБА_4 , жодного насилля не застосовувалося.

Вважає, що ОСОБА_4 , вчинив дії, які можна кваліфікувати як службова недбалість, а саме не належне виконання службовою особою своїх службових обов`язків, через несумлінне ставлення до них. Так ОСОБА_4 , здійснюючи дослідчу перевірку за заявою ОСОБА_6 , в складі групи, та виконуючи при цьому вказівки, які надавалися йому ОСОБА_5 , повинен був як працівник міліції чітко виконувати вимоги Закону України "Про міліцію" та вимоги кримінально-процесуального законодавства щодо порядку проведення дослідчої перевірки. Так, на час проведення дослідчої перевірки всі рішення по проведенню перевірки приймалися старшим групи ОСОБА_5 , при цьому ні працівниками міліції, ні слідчим не приймалося рішення про затримання та доставку ОСОБА_8 , до Біляївського РВ ГУМВС України, а тому такий виклик повинен був здійснюватися відповідно до вимог КПК України в редакції 1960 року, однак ОСОБА_5 , не здійснив виклик ОСОБА_8 , у відповідності до вимог кримінально-процесуального кодексу і працівники міліції разом з ОСОБА_8 , та ще двома цивільними особами на приватному автомобілі прибули з м. Нова Каховка до м. Біляївка Одеської області, у зв`язку з чим ОСОБА_8 , після його виходу з Біляївського районного відділу міліції не мав можливості повернутися додому та був змушений звертатися за сторонньою допомогою, також ОСОБА_4 , в нічний час з 02.02.2012 року на 03.02.2012 року та в денний час 03.02.2012 року в порушення вищевказаних правових актів, не проводячи слідчих дій та оперативних заходів з ОСОБА_8 , допустив приватне спілкування з ОСОБА_8 , яке виразилося у спільному вживанні їжі в квартирі АДРЕСА_1 , кафе "Смачна країна", тобто фактично вступив в позаслужбові відносини з ОСОБА_8 , тобто проведення дослідчої перевірки за заявою ОСОБА_6 , відбувалося не належним чином, недбало, чим призвело до підриву авторитету та престижу органів внутрішніх справ.

З часу відкриття кримінального провадження не проведено відповідних слідчих дій для встановлення істини по справі, а лише йде затягування процесу.

В матеріалах даного кримінального провадження відсутні фактичні дані щодо скоєння ОСОБА_18 злочину який йому інкримінують, а також докази на яких ґрунтується обвинувачення, а саме спецзасіб наручники як речовий доказ, протокол впізнання або вилучення спецзасобів наручники в справі відсутні, документи щоб могли підтвердити стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_4 , або протокол відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи, що всі підстави для зміни раніше повідомленої підозри наявні, а слідчий по справі ОСОБА_15 формально розглянув клопотання від 24.11.2018 року задовольнивши його частково (а саме п.4 клопотання долучити до матеріалів кримінального провадження № 0000042) та відмовив у ознайомленні з матеріалами кримінального провадження, проведенні необхідних слідчих діях та пред`явленні нової підозри.

В судовому засіданні засідання адвокат підтримав скаргу просив її задовольнити .

Прокурор та слідчий вважали скаргу не обґрунтованою, просили суд в її задоволенні відмовити.

Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали скарги та додані до неї докази слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволені скарги необхідно відмовити.

Статтею 303 КПК встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності прокурора, які можуть бути оскаржені до слідчого судді.

Стаття 220 КПК України передбачає порядок розгляду клопотань під час досудового розслідування.

Клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом прокуратури Херсонської області розслідується кримінальне провадження за № 0000042 за підозрою ОСОБА_4 передбаченою ст.ст. 365 ч.2, 127 ч.2 КК України.

В порядку ст 220 КПК України адвокатом в рамках даного кримінального провадження 24.11.2018 року було подано. Відповідно до постанови від 03.12.2018 року, старшим слідчим СВ прокуратури Херсонської області ОСОБА_15 клопотання задоволено частково.

З листа від 17.05.2018 року прокуратури Херсонської області вбачається, що ОСОБА_4 та його захиснику було надано доступ, щодо ознайомлення з матеріалами кримінального провадження з можливістю сфотографувати чи здійснити копії. Оскільки клопотання адвоката було розглянуто та надано йому та ОСОБА_4 доступ до ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000042, не була допущена бездіяльність, передбачена ч.1 ст.303 КПК України, про яку йдеться у поданій адвокатом скарзі, підстави для задоволення скарги останнього відсутні.

Що стосується вимог, щодо зобов`язання слідчого прокуратури Херсонської області поновити провадження по справі, за результатами проведених слідчих по кримінальному провадження по справі та виконати вимоги ст.ст. 278 та 279 КПК України, то дані вимоги також не підлягають задоволенню оскільки суперечать нормами КПК.

Відповідно до ч.3 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

Згідно ч.5 ст.40КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

У відповідності до ч. 3 ст.26КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Пунктом 18 ч.1 ст. 3 КПК України визначено, що слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Даючи системний аналіз вищевказаним нормам КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурор та слідчий в своїй діяльності є самостійними процесуальними особами, які приймають процесуальні рішення, передбачені ст.ст..36, 40 КПК України, а тому вирішення питання щодо поновлення провадження у справі є фактичним зобов`язанням їх вчинити такі дії, що не відноситься до компетенції слідчого судді, суперечить загальним засадам кримінального судочинства та порушує вимоги ст. 22 КПК України щодо змагальності сторін.

Керуючись ст. ст 26, 36, 4, 220,303-307, 331 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1