У Х В А Л А

Іменем України

№ 610/3739/18 № 1-кп/610/72/2019

м. Балаклія 20.03.2019 року

Балаклійський районний суд Харківської області -

головуючий: ОСОБА_1 ,

за участі

обвинуваченого: ОСОБА_2 ,

захисника: ОСОБА_3 ,

потерпілої: ОСОБА_4 ,

прокурора: ОСОБА_5 ,

секретаря: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0001261 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:

Відповідно до формулювання обвинувачення: «21.07.2018р. у першій половині дня, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 повторно шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами у сумі 2000грн., що кваліфікується за ч. 2 ст. 190 КК України».

Вказані дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

В підготовчому судовому засіданні учасники судового провадження вважали можливим призначення судового розгляду.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, зокрема, повинен містити:

1)виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими,

2)правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та

3) формулювання обвинувачення.

При цьому, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, зокрема ст.ст. 277, 291 КПК України, обвинувачення має бути логічним і конкретним, виходячи з об`єктивно встановлених обставин кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст. 91 КПК України регламентовано, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість кожного з обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та інші обставини, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Тобто, після отримання обвинувального акта суд зобов`язаний перевірити його на відповідність вимогам ст. 291 КПК України, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття одного з рішень, передбачених ч. 3 ст. 314 КПК України, та вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду. Завданням підготовчого провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. За змістом положень ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт і є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні, зокрема, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

У п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України зазначено, що у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи винуватою, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

З аналізу цих вимог кримінального процесуального закону, формулювання обвинувачення, яке зазначається в обвинувальному акті повинно містити місце, час, спосіб вчинення та наслідки кримінального правопорушення, форму вини і мотиви кримінального правопорушення, а також вказівку на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості, зокрема: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Однак, формулювання обвинувачення є неконкретним, не зазначені: спосіб (яким саме чином зловживав довірою, у чому було виявлено зловживання довірою), хто є потерпілим, чиїми грошовими коштами заволодів, форма вини, мотиви, мета кримінального правопорушення, хоча ці обставини підлягають доказуванню відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України.

Ця невідповідність є явною та такою, що не потребує дослідження обставин кримінального провадження та доказів на їх підтвердження.

Такі порушення перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. Саме тому обвинувальний акт з доданими до нього документами підлягає поверненню прокуророві, який направив його до суду, для приведення у відповідність з вимогами КПК України.

Відсутність належного викладення формулювання конкретного обвинувачення в обвинувальному акті та відповідної фактичним обставинам кримінального провадження кваліфікації дій особи, може істотно вплинути на права учасників кримінального провадження щодо забезпечення права на справедливий суд та порушення права на захист обвинуваченого. В подальшому це позбавить суд можливості належним чином роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення на виконання вимог ст. 348 КПК України та розглянути кримінальне провадження в його межах. Без цього суду на початку судового розгляду суду неможливо однозначно уяснити суть обвинувачення, роз`яснити її обвинуваченому, прийняти правильне рішення щодо можливого визнання обвинуваченим фактичних обставин справи і визначити обсяг доказів, які підлягають дослідженню.

Неконкретність обвинувачення порушує права обвинуваченого на захист вже з моменту надання йому копії обвинувального акта, т.я. захищатися від неконкретного обвинувачення неможливо.

Обвинувачені, учасники процесу, нарешті суд, повинні чітко знати і розуміти суть обвинувачення, предмет судового розгляду.

Суд здійснює судовий розгляд саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, згідно зі ст. 337 КПК України.

Суд не вдається до оцінки доказів по справі, а лише перевіряє формулювання обвинувачення на його відповідність правовій кваліфікації інкримінованого ОСОБА_2 кримінального правопорушення.

Наведені вимоги Закону дотримані не були, а вказані факти є підставою для повернення обвинувального акта, як такого, що не відповідає вимогам цього кодексу, в порядку п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, 314-317 КПК України, -

у х в а л и в:

Обвинувальний акт повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1