Провадження № 1-кп/638/281/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року Дзержинський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурорів про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 та клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу за обвинувальними актами кримінального провадження № 0004221 від 27.08.2017 року, № 0003389 від 06.07.2017 року, № 0002059 від 16.08.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебувають обвинувальні акти кримінального провадження № 0004221 від 27.08.2017 року, № 0003389 від 06.07.2017 року, № 0002059 від 16.08.2017 року за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

В судовому засіданні прокурори заявили клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 з посиланням на ризики передбачені ст.177 КПК України, зокрема: неодноразову судимість за аналогічні злочини, скоєння кримінального правопорушення у небезпечний для життя спосіб, додатково зазначивши про скоєння злочину відносно жінок похилого віку.

Потерпіла та її представник покладались на розсуд суду.

Обвинувачений заперечував у задоволенні клопотання прокурора, заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

Захисник підтримав клопотання обвинуваченого, заперечував у задоволенні клопотання прокурорів.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши обвинувальні акти з додатками, суд прийшов до наступного.

При вирішенні заявлених прокурором та обвинуваченим клопотань судом враховуються положення ст. 131 КПК України, якою визначено, що одним із передбачених КПК України видом заходів забезпечення кримінального провадження, що застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, є запобіжні заходи, що застосовуються на підставі ухвали суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом, якщо прокурор доведе, що є підстави для його застосування.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Суд приходить до висновку, що ризики зазначені прокурором, на цей час не зменшилися, є реальними та продовжують існувати, враховуючи зміст пред`явленого звинувачення, а також тяжкість кримінального правопорушення, характер та обставини протиправних дій, в яких ОСОБА_8 обвинувачується.
Так, ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 6 років.
А відтак, суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини та серйозність висунутого обвинувачення, дає обґрунтовану підставу вважати наявність ризиків того, що обвинувачений може переховуватися від суду, перешкоджати здійсненню кримінального провадження іншим чином, а тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі і домашній арешт не буде достатніми для запобігання вищезазначеним ризикам.Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Суд також оцінює сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, приймає до уваги, дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, не одружений, дітей немає, раніше неодноразово судимий.

Щодо доводів обвинуваченого про відсутність вказаних ризиків, суд вважає також необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим, у разі визнання їх винним, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення, спростовують доводи адвоката про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Таким чином, з урахуванням викладених підстав, суд вважає, що даний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням складності справи, відповідає не лише особі обвинуваченого, а й характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу
У зв`язку з цим, суд проходить до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів на даний час неможливе, ризики не зменшилися, потерпілі не допитані, для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи суд продовжує строк тримання під вартою ОСОБА_8 на 60 діб., а клопотання обвинуваченого залишає без задоволення.

Керуючись ст.ст.177, 331 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурорів про продовження строку тримання під вартою у відношенні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.
В задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою не пов`язаного з ізоляцією від суспільства відмовити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 60 діб - до 28 квітня 2019 року.
Оголисити перерву до 08 квітня 2019 року до 11 год. 30 хв. для виклику потерпілих.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий