Справа № 487/1518/19
Провадження № 1-кс/487/1747/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2019 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання слідчого Другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000068 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.368 КК України про арешт майна, -
ВСТАНОВИВ:
28.02.2019 року слідчий Другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_3 за погодженням з прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на змиви з правої та лівої рук ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які поміщені до двох поліетиленових пакетів, які у свою чергу поміщені до двох паперових конвертів.

Підставою для внесення клопотання стало те, що вилучені змиви з рук можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні, а тому відповідно до ч.2 ст.170 КПК України на них необхідно накласти арешт.

Слідчий у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги клопотання підтримав, просив задовольнити.
Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Із матеріалів клопотання встановлено, що Другим слідчим відділом СУ ТУ ДБР розташованого у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000068 внесенего до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.02.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що головний державний інспектор відділу складського обліку вилученого майна та розпорядження ним управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Одеської митниці ДФС ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з особою приватного права громадянином ОСОБА_6 , виказали громадянину ОСОБА_7 прохання надати неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 1000 доларів США, за вчинення в його інтересах дій, з використанням наданого ОСОБА_5 службового становища, а саме повернення ТОВ «Трак корд» товару вилученого посадовими особами Одеської митниці ДФС, менеджером якого є ОСОБА_7 , поєднуючи таке прохання з вимаганням неправомірної вигоди.

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ, заявою ОСОБА_7 та протоколом допиту останнього згідно яких вбачаються достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 вживає заходи для оголошення прохання, готування та вчинення дій для отримання неправомірної вигоди від громадянина ОСОБА_7 ..

21.02.2019 ОСОБА_6 отримав неправомірну вигоду від громадянина ОСОБА_7 у вигляді грошових коштів у сумі 700 доларів США.

Так, 21.02.2019 з 21 год. 28 хв. по 21 год. 53 хв. слідчим Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_3 , у присутності двох понятих, співробітників УЗЕ в Одеській області, прокурора військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 , проведені змиви з обох рук головного державного інспектора відділу складського обліку вилученого майна та розпорядження ним управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Одеської митниці ДФС ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які поміщені у прозорі поліетиленові пакети, які у свою чергу поміщені до двох паперових конвертів.

У рамках досудового розслідування кримінального провадження головному державному інспектору відділу складського обліку вилученого майна та розпорядження ним управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Одеської митниці ДФС ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368-3 КК України..
Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до положень п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частиною 3 ст.170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього кодексу.
Згідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Вимогами ст.173 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Слідчим доведено, що вилучені речі відповідають критеріям зазначеним у ст.ст. 98, 167 КПК України.
Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучені змиви з рук ОСОБА_5 мають суттєве значення для кримінального провадження, оскільки вони можуть бути використані у якості речових доказів.
Також доведена наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу та існує необхідність накладення арешту на ці речі для забезпечення виконання завдань кримінального провадження.
Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом знищення чи зміни вказаного майна.
Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цих речей.
З урахування викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 167, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого Другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_3 задовольнити.
Накласти арешт на змиви з правої та лівої рук ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які поміщені до двох поліетиленових пакетів, які у свою чергу поміщені до двох паперових конвертів.
Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити слідчому Другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_3 ..
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1