Справа № 344/7225/19
Провадження № 1-кс/344/3884/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року м.Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю: секретаря ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 16.04.2019року звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області зі скаргою, яка отримана судом 24.04.2019 року на бездіяльність слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 , які проявилися у не проведенні слідчих дій за клопотанням скаржника та не вручення йому постанови про відмову в проведенні таких дій чи задоволенні клопотання скаржника.

Скаржник в судове засідання не з`явився будучи належним чином повідомленим, проохав в заяві від 07.05.2019 року розгляд скарги проводити без участі представника. Відтак враховуючи вимоги КПК щодо часових меж розгляду скарги, відсутності технічної змои ровести судове засідання в режимі відеоконференції, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу по суті з постановленням ухвали, враховуючи положення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Слідчий Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області в судове засідання будучи повідомленим не з`являся, надалі подав матеріали кримінального провадження №000 2300, в рамках якого подана скарга та заяву, за змістом якої прохав про розгляд скарги без його участі та заперечував проти задоволення скарги, оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000 2300 завершене, про що 11.04.2019 року винесено відповідне повідомлення скаржнику, а зібрані докази, є достатніми для складання обвинувального акту.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, оцінивши надані докази, якими заявник обґрунтовує скаргу, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Як встановлено слідчим суддею, в провадженні СВ Івано-Франківського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області перебуває кримінальне провадження № 000 2300 від 31.05.2016 року, в межах якого ОСОБА_3 оголошено про підозру.

Матеріалами скарги встановлено, що 05.04.2019 року скаржник звернувся із клопотанням до слідчого щодо проведення слідчих дій, однак до матеріалів скарги копію даного клопотання із підтверджуючими відправку слідчому цього документу не долучено.

При цьому слідчим 11.04.2019 року та 15.04.2019 року слідчим винесено повідомлення про завершення досудового розслідування, яке 15.04.2019 року направлено поштою скаржнику. У повідомленні вказано, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000 2300 завершене, зібрані докази під час досудового розслідування є достатніми для складання обвинувального акту, у зв`язку з чим слідчий просить скаржника з`явитися для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування.

Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частинами 1, 2 статті 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом (частина 1 статті 26 КПК України).

Статтею 220 КПК України визначено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Як встановлено слідчим суддею з матеріалів кримінального провадження №000 2300, станом на час подання, надходження до суду і на час розгляду даної скарги слідчим винесено повідомлення про завершення досудового розслідування.

Так, згідно з ч. 1 ст. 290 КПК України, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Таким чином, з моменту винесення повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування процесуальна діяльність органу досудового розслідування (слідчого чи прокурора) щодо здійснення досудового слідства (як форми досудового розслідування) завершується.

Аналіз вказаної норми КПК України у системному зв`язку з положеннями щодо закінчення досудового розслідування дає підстави дійти висновку про те, що кримінальний процесуальний закон не передбачає права сторін після ознайомлення з відкритими матеріалами досудового розслідування на задоволення клопотань про доповнення досудового слідства. Якщо на думку учасників процесу є обставини, які мають значення для провадження, то клопотання про їх з`ясування будуть предметом розгляду вже в ході судового засідання.

В межах кримінального провадження №000 2300 процесуальна особа органу досудового розслідування, керуючись принципом диспозитивності, визнала достатніми докази для складання обвинувального акту, що зумовило наслідки, передбачені ч. 1 ст. 290 КПК України.

З урахуванням вищевикладеного слідчий суддя приходить до висновку, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000 2300 завершено. Це означає, подальшу неможливість збирання доказів шляхом здійснення слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, направлених на збирання доказів для встановлення обставин передбачених ст. 91 КПК України. Однак, завершення досудового розслідування в розумінні ч. 1 ст. 290 КПК України не виключає здійснення процесуальних дій, направлених на виконання вимог ст. 290 - 293 КПК України.

Оскільки заявлене клопотання стосується встановлення обставин, які потребують доказування, а стадія досудового розслідування на якій здійснюється збирання доказів вже завершилась, дане клопотання не може бути задоволено.

Згідно з частиною 3 статтею 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Керуючись ст.ст. 2, 22, 220, 290, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1