Справа № 125/562/18
Провадження №11-кп/801/373/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2018 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі

Головуючого судді : ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03.10.2018 року по обвинуваченню
ОСОБА_7 , 1977 року народження, тридцятого дня, одинадцятого місяця, уродженця с. Маньківці Барського району Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, з професійно-технічною освітою, невійськовозобов`язаного, неодруженого, раніше судимого
-вироком Чернівецького районного суду Вінницької області від 23.03.2018 року за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України до семи років чотирьох місяців позбавлення волі

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 289, ч.1 ст. 185, ч.3 ст. 357, ч.2 ст. 185 , ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 186 КК України
за участю сторін кримінального провадження

прокурора : ОСОБА_8

захисника : ОСОБА_6

В с т а н о в и в:

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03 жовтня 2018 року, просив змінити вирок в частині призначення покарання та призначити ОСОБА_7 більш м`яке покарання.

Вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03.10.2018 року визнано винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 186 КК України, призначено покарання ОСОБА_7 : за ч. 1 ст. 289 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі; ч. 1 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі; ч. 3 ст. 357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі; ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна; за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;
Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_7 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення без конфіскації майна.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна, зараховано у строк призначеного покарання частково відбуте покарання за вироком Чернівецького районного суду Вінницької області від 23 березня 2018 року.
Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_9 майнової шкоди в розмірі 84782 (вісімдесят чотирьох тисяч сімсот вісімдесяти двох ) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 2115 (дві тисячі сто п`ятнадцять) гривень процесуальних витрат за проведення експертиз.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 судові витрати на правову допомогу в розмірі 3000 (трьох тисяч) гривень.
Долю речових доказів вирішено.

З вироку суду першої інстанції вбачається, що обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення за наступних обставин.
03 липня 2017 року біля 08:00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи у м. Бар Вінницької області, по вул. Першотравнева, діючи умисно, таємно, з метою реалізації злочинного наміру направленого на протиправне вилучення транспортного засобу та незаконне заволодіння ним, не маючи ні дійсного ні уявного права на користування даним транспортним засобом, незаконно заволодів автомобілем марки ЗАЗ 110308-44 «Славута», д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , 2010 року випуску, який належить відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_10 , та перебував у користуванні у ОСОБА_11 , після чого викраденим автомобілем розпорядився на власний розсуд.
Згідно висновку автотоварознавчої експертизи №4326/17-21 від 30.08.2017, ринкова вартість автомобіля ЗАЗ-110308-44, д.н.з. НОМЕР_2 , складала на 03.07.2017 - 53590,03 грн.
Таким чином своїми умисними діями ОСОБА_7 завдав шкоди ОСОБА_11 на загальну суму 53590,03 грн.
03 липня 2017 року біля 08:00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи у м. Бар Вінницької області, по вул. Першотравнева, діючи умисно, таємно, з метою реалізації злочинного наміру направленого на протиправне вилучення транспортного засобу та незаконне заволодіння ним, не маючи ні дійсного ні уявного права на користування даним транспортним засобом, незаконно заволодів автомобілем марки ЗАЗ 110308-44 «Славута», д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , 2010 року випуску, який належить відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_10 , та перебував у користуванні у ОСОБА_11 , після чого викраденим автомобілем розпорядився на власний розсуд.
Після вчинення незаконного заволодіння, 04 липня 2017 року ОСОБА_7 , переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, прийшов на місце де залишив автомобіль марки ЗАЗ 110308-44 «Славута» д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , 2010 року випуску, в село Маньківці Барського району, де у багажнику знайшов, та діючи умисно, з корисливих спонукань, вчинив крадіжку автомобільного компресора ТМ «Koto» моделі 12V-706, та бензомоторної пилки торгової марки «Winzor» моделі «Pro 20 chainsaw guide bar», належні ОСОБА_11 , вартість яких відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 517 від 22.09.2017 складає: автомобільний компресор ТМ «Koto» моделі 12V-706 коштує 609 грн. 90 коп.; бензомоторна пилка торгової марки «Winzor» моделі «Pro 20' chainsaw guide bar» коштує 2551 грн. 95 коп.. Після чого, ОСОБА_7 довівши свій злочинний намір до кінця, разом з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник та згодом розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 3161,85 грн.
03 липня 2017 року біля 08:00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи у м. Бар Вінницької області, по вул. Першотравнева, де діючи умисно, таємно, з метою реалізації злочинного наміру направленого на протиправне вилучення транспортного засобу та незаконне заволодіння ним, не маючи ні дійсного ні уявного права на користування даним транспортним засобом, незаконно заволодів автомобілем марки ЗАЗ 110308-44 «Славута», д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , 2010 року випуску, який належить відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_10 , та перебував у користуванні у ОСОБА_11 , після чого викраденим автомобілем розпорядився на власний розсуд.
Після вчинення незаконного заволодіння, 04 липня 2017 року ОСОБА_7 , переслідуючи мету викрадення чужого майна, прийшов на місце де залишив автомобіль марки ЗАЗ 110308-44 «Славута», д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , 2010 року випуску, в село Маньківці Барського району, де у салоні автомобіля знайшов посвідчення водія № НОМЕР_4 виданого на ім`я ОСОБА_11 , та діючи умисно, заволодів ним. Після чого, ОСОБА_7 довівши свій злочинний намір до кінця, разом з викраденим важливим особистим документом з місця вчинення кримінального правопорушення зник, отримавши можливість розпоряджатись важливим особистим документом на свій розсуд.
10 липня 2017 року біля 05:00 год. ОСОБА_7 , проходячи по вул. Героїв Майдану м. Бар, побачив на тротуарі біля будинку автомобіль марки ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_5 , білого кольору, який його власник ОСОБА_12 залишила без нагляду. Внаслідок чого, у ОСОБА_7 раптово виник умисел на викрадення чужого майна. Реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 підійшов до вказаного автомобіля, після чого відкрив незачинені на замок праві задні двері та шляхом вільного доступу, таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів викрав: мобільний телефон марки Самсунг GTS7262 IMEI НОМЕР_6 вартість якого, згідно висновку експертизи № 537 від 09.10.2017 складає 1122,40 грн., автомагнітолу марки «NewLink», вартість якої згідно висновку експертизи № 537 від 09.10.2017 складає 612,50 грн., флешносій торгової марки «Transcend» об`ємом 4 ГБ, вартість якого згідно висновку експертизи № 537 від 09.10.2017 складає 174,40 грн., грошові кошти в сумі 200 грн., які належать ОСОБА_12 . Після чого ОСОБА_7 , довівши свій злочинний намір до кінця, разом з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник та згодом розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_12 матеріальної шкоди на загальну суму 2109,30 грн.
18 вересня 2017 року біля 03:00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в м. Бар Вінницької області, по вул. Героїв Чорнобиля (територія цукрозаводу), де діючи умисно, повторно, таємно, з метою реалізації злочинного наміру направленого на протиправне вилучення транспортного засобу та незаконне заволодіння ним, не маючи ні дійсного ні уявного права на користування даним транспортним засобом, незаконно заволодів автомобілем марки СITROEN моделі BERLINGO, д.н.з. НОМЕР_7 , номер кузова НОМЕР_8 , 2004 року випуску, який належить відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_9 , після чого викраденим автомобілем розпорядився на власний розсуд.
Згідно висновку автотоварознавчої експертизи №5514/17-21 від 21.09.2017 ринкова вартість автомобіля марки СITROEN моделі BERLINGO, д.н.з. НОМЕР_9 , 2004 року випуску, складала на 18.09.2017 - 115799,78 грн.Таким чином своїми умисними діями ОСОБА_7 завдав шкоди ОСОБА_9 на загальну суму 115799,78 грн.

Окрім цього, 18 вересня 2017 року біля 03:00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи у м. Бар Вінницької області, по вул. Героїв Чорнобиля (територія цукрозаводу), де діючи умисно, таємно, повторно, з метою реалізації злочинного наміру направленого на протиправне вилучення транспортного засобу та незаконне заволодіння ним, не маючи ні дійсного ні уявного права на користування даним транспортним засобом, незаконно заволодів автомобілем марки СITROEN моделі BERLINGO, д.н.з. НОМЕР_9 , номер кузова НОМЕР_8 , 2004 року випуску, який належить відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_9 , після чого викраденим автомобілем розпорядився на власний розсуд. Після вчинення незаконного заволодіння, ОСОБА_7 , переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, у автомобілі марки СITROEN моделі BERLINGO д.н.з. НОМЕР_9 , номер кузова НОМЕР_8 , 2004 року випуску, знайшов у багажному відділені автомобіля, та діючи умисно, з корисливих спонукань, вчинив крадіжку набору торцевих ключів торгової марки «INTERTOOL» код НОМЕР_10 (94 предмета у пластиковому кейсі) належних ОСОБА_9 , вартість яких відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 536 від 09.10.2017 складає 1189,45 грн. Після чого ОСОБА_7 , довівши свій злочинний намір до кінця, разом з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник та згодом розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 1189,45 грн.
25 вересня 2017 року біля 20:30 год. ОСОБА_7 , перебуваючи по вул. Польова, що у селі Міжлісся Барського району, де побачив автомобіль марки VOLKSWAGEN моделі TRANSPORTER, д.н.з. НОМЕР_11 , який його власник ОСОБА_13 залишила без нагляду. Внаслідок чого, у ОСОБА_7 раптово виник умисел на викрадення чужого майна. Реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 підійшов до вказаного автомобіля, після чого відкрив незачинені на замок ліві передні двері та шляхом вільного доступу, таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, викрав грошові кошти в сумі 640 грн., які належать ОСОБА_13 . В подальшому ОСОБА_7 , довівши свій злочинний умисел до кінця, разом з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення намагався втекти, однак був помічений у автомобілі власником ОСОБА_13 , який підійшовши ближче до останнього намагалась його зупинити. В свою чергу ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний намір, з корисливих мотивів та розуміючи, що таємне викрадення майна переросло у відкрите та не відмовляючись від злочинного умислу, здійснив втечу з місця вчинення кримінального правопорушення, разом з викраденими грошовими коштами.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що неоскаржуючи фактичні обставини кримінальних правопорушень та правову кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 , захисник вважає, що ухвалений вирок є незаконним і підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість. Судом при призначені покарання не враховано всі обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь суспільної небезпеки особи обвинуваченого. Обвинувачений ОСОБА_7 щиро розкаявся у вчинених правопорушеннях, активно сприяв у їх розкритті, потерпілим ОСОБА_14 , ОСОБА_11 добровільно відшкодовано заподіяну шкоду, проте судом не враховано думку потерпілих, які не наполягали на суворому покаранні.
Враховуючи наявність пом`якшуючих обставин, відсутність обставин, що обтяжують покарання, призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_7 не відповідає засадам призначення покарання і за своєю суворістю є несправедливим, тому вирок суду в частині призначеного остаточного покарання ОСОБА_7 підлягає зміні.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти апеляційної скарги захисника, захисника ОСОБА_6 , який просив апеляційну скаргу задоволити з підстав наведених у ній, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289, ч.1 ст. 185, ч.3 ст. 357, ч.2 ст. 185 , ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 186 не оспорюється.
За змістом ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню ним нових злочинів.
Згідно ст.65 КК України суд призначає покарання у межах установлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд при призначені покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи покарання, суд першої інстанції в дотримання вимог ст. 65 КК України, керуючись роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» врахував ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, які згідно ст. 12 КК України визначаються як тяжкі та середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, схильний до вчинення правопорушень, проживає з матір`ю, що підтверджується довідкою Войнашівської сільської ради (а.с.53, 56, 57 т. 2), раніше судимий вироком Чернівецького районного суду Вінницької області від 23.03.2018 року за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України до семи років чотирьох місяців позбавлення волі (а.с.190-200, 220-222 т. 2), обставиною, яка згідно ст. 66 КК України пом`якшує покарання, суд визнав активне сприяння розкриттю злочинів, обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання судом не встановлено.
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Відповідно до роз`яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2013 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (абзац 1 пункт 4). встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку. Тобто суд при встановлені обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання є самостійним та незалежним від наведених чи не наведених в обвинувальному акті обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
Щире розкаяння характеризується суб`єктивним ставленням винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.
Посилання захисника в апеляційній скарзі, що ОСОБА_7 щиро розкаявся у вчинених злочинах є безпідставним.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції у вироку суду зазначає, що пом`якшуюча обставина щире каяття обвинуваченого ОСОБА_7 , яка була встановлена під час досудового розслідування та зазначена в обвинувальному акті, в судовому засіданні не знайшла свого підтвердження та судом не визнається, оскільки поведінка обвинуваченого ОСОБА_7 вказувала на те, що обвинувачений у вчиненому не розкаявся, не зробив для себе відповідних висновків, не оцінив негативних наслідків своїх дій для потерпілих, хоч про це і заявляв, з даним твердженням суду першої інстанції, погоджується суд апеляційної інстанції.
Суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що обвинувачений ОСОБА_7 в добровільному порядку потерпілим ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , відшкодував заподіяну шкоду, тому потерпілі не наполягали на суворому покаранні обвинуваченого.
Відсутність претензій потерпілих до обвинуваченого та добровільне відшкодування шкоди, враховуючи дані про особу обвинуваченого, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, на думку суду апеляційної інстанції не є підставою для зміни призначеного покарання, яке є достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Доводи захисника, що при призначенні покарання ОСОБА_7 судом не було враховано фактичних обставин кримінальних правопорушень, наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, думки потерпілих у зв`язку з чим вирок суду підлягає зміні, оскільки не відповідає загальним засадам призначення покарання є безпідставними, оскільки при призначенні покарання суд дотримався вимог ст.50, ст. 65 КК України.
Враховуючи викладене, перевіривши всі обставини, які мають значення при призначенні покарання, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, додержуючись принципів законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації визначив покарання ОСОБА_7 в межах санкції ч. 1 ст. 289, ч.1 ст. 185, ч.3 ст. 357, ч.2 ст. 185 , ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 186 КК України з застосуванням ст. 70, ст. 72 КК України, належним чином умотивувавши своє рішення.

За таких обставин, підстави, передбачені ч.2 ст. 409 КПК України для скасування вироку суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст. 404, 405,407, 419 КПК України суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.

Вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03.10.2018 року щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186. ч.1 ст.289, ч.2 ст. 289, ч. 3 ст. 357 КК України залишити без змін.
Судове рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення до Верховного Суду, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно оригіналу: Суддя: