Справа № 381/1422/18 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1045/2018 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
із участю

прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_9 на вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2018 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Кожанка Фастівського району Київської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не судимого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, та призначено йому покарання: за ч.4 ст.191 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій та з матеріальною відповідальністю строком на 1 рік; за ч.1 ст.366 КК України - у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік з позбавленням права обіймати посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій та з матеріальною відповідальністю строком на 1 рік.

На підставі ст.70 КК України остаточно призначено покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим - штрафу у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій та з матеріальною відповідальністю строком на 1 (один) рік.

На основі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 постановлено обчислювати з дня ухвалення вироку.

Цивільний позов ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» задоволено, стягнуто з ОСОБА_8 на користь ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» шкоду в розмірі 197 810 грн. 19 коп.

Цим же вироком вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку суду ОСОБА_8 засуджено за скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, вчинених за наступних обставин.

ОСОБА_8 згідно наказу відокремленого підрозділу Фастівська дистанція колії від 20.08.2012 року № 328/ос був призначений на посаду майстра з комплектації матеріалів 2 групи бази комплектації відокремленого підрозділу Фастівська дистанція колії регіональної філії «Південно-західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця». У подальшому ОСОБА_8 був ознайомлений під підпис з Посадовою інструкцією, затвердженою керівником підприємства (надалі Посадова інструкція).

Так, будучи матеріально-відповідальною особою у відповідності до Договору про матеріальну відповідальність працівника за передані йому під звіт матеріальні цінності (надалі Договір) від 09.08.2012 року, укладеному між ОСОБА_8 та Фастівською дистанцією колії в особі начальника дистанції ОСОБА_10 , ОСОБА_8 допустив розтрату чужого майна, яке було йому ввірене за наступних обставин.

Згідно з п.п.1, 2 Договору ОСОБА_8 прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за всі матеріальні цінності, які передані йому за інвентарним описом, станом на 09.08.2012 року та зобов`язується виконувати всі встановлені на підприємстві правила приймання, зберігання, відпуску по кількісному обліку матеріальних цінностей та подавати у встановлені строки звітність за затвердженими формами. У відповідності до п.п.7.1, 7.2, 7.3, 7.8, Посадової інструкції, ОСОБА_8 несе відповідальність за невиконання або несвоєчасне виконання виробничих завдань, недотримання нормативних актів з експлуатації машин, механізмів і обладнання, нормативно правових актів з охорони праці, пожежної та електробезпеки, наказів начальника дистанції, вказівок головного інженера, заступників начальника дистанції, начальника 3-ої дільниці; за повне і якісне виконання плану відвантаження металобрухту та заданих показників; за правильну організацію та керівництво всією роботою бази комплектації розмір, що дорівнює 50 % розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

У зв`язку з цим, ст..7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» установлено у 2015 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на один місяць у розмірі, для працездатних осіб: з 1 січня 2015 року - 1218 грн., тобто 1218 грн. (50 %) = 609 грн. х 250 = 152250 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_8 вчинив інший злочин за наступних обставин.

Так, у відповідності до Посадової інструкції майстра бази комплектації матеріалів, затвердженою керівником підприємства (надалі Посадова інструкція) з якою під підпис був ознайомлений ОСОБА_8 , зокрема п.4.1 Майстер з комплектації матеріалів призначається на посаду і звільняється із займаної посади наказом начальника дистанції колії, і є матеріально-відповідальною особою; п.4.2 Майстер з комплектації безпосередньо підпорядкований заступнику начальника дистанції (поточного утримання), оперативно підпорядковується начальнику 3-ої дільниці; п.4.3 У своїй виробничій, організаційній і виховній роботі майстер з комплектації матеріалів керується діючим законодавством України, нормативними актами і інструкціями, що стосуються його обов`язків, наказами і вказівками вищестоящих керівників; п.5.1 Своєчасне доведення до працівників бази комплектації планів і виробничих завдань та планових показників щодо використання машин, механізмів, обладнання, матеріалів, палива, енергії, коштів. Оцінка кінцевих результатів праці; п.5.2 Забезпечення працівників бази комплектації необхідними матеріалами, механізмами, спеціальним одягом і іншими засобами індивідуального захист, інструменту; п.5.3 Забезпечення дотримання правил і технологій виконання вантажно-розвантажувальних робіт, основних робіт при складуванні матеріалів верхньої будови колії, конструкцій та інших вантажів; п.5.4 Проведення повторних, первинних, позапланових та цільових інструктажів з питань охорони праці підлеглими працівниками, здійснення оперативного контролю за станом охорони праці на 1 ступеню, забезпечення безпечних умов праці підлеглими працівниками згідно вимог діючих Інструкцій, правил охорони праці, виробничої санітарії; п.5.7 Оформляє всі перевізні документи по вантажній касі ст. Фастів; п.5.8 Установлює та контролює порядок приймання та здачі зміни сторожами бази комплектації. Здійснює первинний облік робочого часу працівниками бази комплектації; п.5.14 Несе повну матеріальну відповідальність за отримання, використання та зберігання товарно-матеріальних цінностей, розташованих на базі комплектації; п.5.15 Складає матеріальний звіт по матеріалам бази комплектації та несе відповідальність за вчасну здачу його в бухгалтерію; п.5.21 Відповідає за дотримання підлеглими працівниками Правил внутрішнього розпорядку, дотримання трудової та виробничої дисципліни, здійснює профілактичні дії по запобіганню правопорушень та злочинів підлеглими працівниками, майстер з комплектації матеріалів 2 групи бази комплектації ОСОБА_8 мав повноваження, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій. Будучи, у відповідності до Примітки 1 ст.364 КК України службовою особою, вчинив службове підроблення, вносячи завідомо неправдиві відомості до офіційного документа, щодо фактичної наявності та вартості підкладок КБ-50с/п, вагою 968 кг, загальною вартістю 2574 грн. 86 коп., підкладок КБ-65с/п, вагою 790 кг, загальною вартістю 2985 грн. 67 коп. та болтів закладних, вагою 9674 кг, загальною вартістю 192249 грн. 66 коп. при наступних обставинах.

Відповідно до наказу начальника відокремленого підрозділу Фастівська дистанція колії від 30.09.2014 року №738 комісією в складі голови ОСОБА_11 , членів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в присутності матеріально-відповідальної особи майстра шляхового ОСОБА_8 в період з 02.10.2014 року по 04.10.2014 року був проведений інвентаризаційний опис товарно-матеріальних цінностей, що рахуються базою комплектації щодо фактичної їх наявності та вартості. За результатами якого складено опис «Форма № інв.-3». Під час інвентаризації всі цінності комісією перевірені в натурі та внесені в опис, у зв`язку з чим ОСОБА_8 не було заявлено будь-яких претензій до комісії. Всі цінності, що перераховані в описі було передано останньому на відповідальне зберігання, зокрема, на ряду з іншим, ОСОБА_8 було передано підкладок КБ-50с/п, вагою 968 кг, загальною вартістю 2574 грн. 86 коп., підкладок КБ- 65с/п, вагою 790 кг, загальною вартістю 2985 грн. 67 коп. та болтів закладних, вагою 9674 кг, загальною вартістю 192249 грн. 66 коп.

У подальшому, обіймаючи вищевказану посаду, ОСОБА_8 , було допущено розтрату, тобто незаконне і безоплатне витрачання чужого майна, а саме підкладок КБ- 50с/п, вагою 968 кг, загальною вартістю 2574 грн. 86 коп., підкладок КБ-65с/п, вагою 790 кг, загальною вартістю 2985 грн. 67 коп. та болтів закладних, вагою 9674 кг, загальною вартістю 192249 грн. 66 коп., всього на загальну суму 197810 грн. 19 коп.

З метою приховування своїх злочинних дій, ОСОБА_8 , грубо порушуючи вимоги п.5.15 Посадової інструкції («Посадові обов`язки. Складає матеріальний звіт по матеріалам бази комплектації та несе відповідальність за вчасну здачу його в бухгалтерію»), були внесені завідомо неправдиві відомості до офіційного документа, зокрема щомісячного матеріального звіту затвердженої Форми ФМУ №54 за період з 01.01.2015 року по 31.03.2015 року щодо фактичної наявності та вартості підкладок КБ-50с/п, вагою 968 кг, загальною вартістю 2574 грн. 86 коп., підкладок КБ-65с/п, вагою 790 кг, загальною вартістю 2985 грн. 67 коп. та болтів закладних, вагою 9674 кг, загальною вартістю 192249 грн. 66 коп., вказавши про їх наявність. Після внесення неправдивих відомостей до офіційного документа, даний матеріальний звіт ОСОБА_8 був наданий до бухгалтерії дистанції колії.

Злочинні дії ОСОБА_8 було виявлено в період часу з 23.04.2015 року по 27.04.2015 року під час проведення інвентаризаційного опису бази комплектації в ході планової ревізії фінансово-господарської діяльності відокремленого підрозділу - Фастівська дистанція колії за період 01.04.2014 року по 01.04.2015 року.

Згідно акту № - 26 НРКС (в) П33/04732987 від 28.05.2015 року інвентаризацією запасів верхньої будови колії в підзвіті майстра з комплектації матеріалів 2 групи бази комплектації ОСОБА_8 комісією дистанції в присутності заступника начальника відділу з контролю за фінансово-господарською діяльністю ОСОБА_14 встановлена нестача підкладок КБ-50с/п, вагою 968 кг, загальною вартістю 2574 грн. 86 коп., підкладок КБ- 65с/п, вагою 790 кг, загальною вартістю 2985 грн. 67 коп. та болтів закладних, вагою 9674 кг, загальною вартістю 192249 грн. 66 коп., всього на загальну суму 197810 грн. 19 коп.

Тому, обвинувачений ОСОБА_8 винуватий у розтраті чужого майна, яке було йому ввірене, вчинене у великих розмірах, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, та у службовому підробленні, тобто у внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, а саме у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду прокурором подано апеляційну скаргу, в якій він не оспорюючи вирок в частині правильності кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, просить вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11.09.2018 року стосовно ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого правопорушення та особі обвинуваченого, через м`якість; ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 за ч.4 ст.191 КК України призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій та з матеріальною відповідальністю строком на 1 рік; за ч.1 ст.366 КК України призначити штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., з позбавленням права обіймати посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій та з матеріальною відповідальністю строком на 2 роки. На підставі ст.70 КК України остаточно призначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим щодо основного покарання та принцип часткового складання покарань щодо додаткового покарання, та остаточно призначити 5 років з позбавленням права обіймати посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій та з матеріальною відповідальністю строком на 2 роки. На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, за ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Мотивуючи свої вимоги прокурор зазначає, що санкцією ч.1 ст.366 КК України передбачено покарання у вигляді штрафу до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Згідно ч.3 ст.61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року, з наступними змінами та доповненнями, пенсіонер це особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом. Згідно ст. 26 вказаного Закону, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Тобто, на момент ухвалення вироку, обвинувачений досяг пенсійного віку (64 роки), отже, він був пенсіонером, що відповідно до ч.3 ст.61 КК України, унеможливлює призначення йому покарання у виді обмеження волі.

Крім того, суд, визначивши однакові за видом та розміром додаткові покарання за ч.4 ст.191 КК України та ч.1 ст.366 КК України у виді позбавлення права обіймати посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій та з матеріальною відповідальністю строком на 1 рік, призначив покарання за ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, чим неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, оскільки, згідно з ст.70 КК України, повинен був застосовуватись принцип часткового або повного складання додаткових покарань, тобто покарання у виді позбавлення права обіймати посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій та з матеріальною відповідальністю мало б перевищувати 1 рік.

Також, у резолютивній частині вироку при призначенні ОСОБА_8 покарання на підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначено основне покарання штрафу у виді позбавлення волі строком 5 років з позбавленням права обіймати посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій та з матеріальною відповідальністю строком на 1 рік, що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, на підтримку поданої апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які не заперечували проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції розглянув це кримінальне провадження відповідно у порядку ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому місцевий суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Виходячи із положень ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року передбачено, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних вимог, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Так, санкцією ч.1 ст.366 КК України передбачено покарання у вигляді штрафу до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Згідно з ч.3 ст.61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Із тексту ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09 липня 2003 року, з наступними змінами та доповненнями, пенсіонер це особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09 липня 2003 року, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Тобто, на момент ухвалення вироку він досяг пенсійного віку (йому було 64 роки). Оскільки обвинувачений був пенсіонером, відповідно до ч.3 ст.61 КК України, призначення йому покарання у виді обмеження волі є неможливим.

В порушення вказаних вимог закону, суд першої інстанції у оскаржуваному вироку призначив ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.366 КК України у виді 1 року обмеження волі, тобто застосував закон, який не підлягав застосуванню, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

У відповідності до ч.2 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно з ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Колегією суддів встановлена така невідповідність призначеного ОСОБА_8 покарання, а саме призначення покарання, яке за своїм видом та розміром є явно несправедливим через м`якість.

Згідно з ч.1 ст.70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Відповідно до абз.2 п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, суд вправі визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим при призначенні за окремі злочини, що входять у сукупність, покарання як одного виду, так і різних. Однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей (санкцій частин статей) КК України. Застосовуючи принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, суд повинен зазначити у вироку, про яке саме покарання йдеться - основне чи додаткове.

Проте, місцевий суд, визначивши однакові за видом та розміром додаткові покарання за ч.4 ст.191 КК України та ч.1 ст.366 КК України у виді позбавлення права обіймати посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій та з матеріальною відповідальністю строком на 1 рік, призначив покарання за ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, чим неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що потягло, у свою чергу призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, через м`якість, оскільки, згідно з ст.70 КК України, повинен був застосовуватись принцип часткового або повного складання додаткових покарань, тобто покарання у виді позбавлення права обіймати посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій та з матеріальною відповідальністю мало б перевищувати 1 рік.

Крім того, у резолютивній частині вироку при призначенні ОСОБА_8 покарання на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначено основне покарання штрафу у виді позбавлення волі строком 5 років з позбавленням права обіймати посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій та з матеріальною відповідальністю строком на 1 рік, що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Із огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість ОСОБА_8 і на кваліфікацію його дій, колегією суддів не виявлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2018 року відносно ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного йому покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_8 :

- за ч.4 ст.191 КК України призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій та з матеріальною відповідальністю строком на 1 рік;

- за ч.1 ст.366 КК України призначити штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій та з матеріальною відповідальністю строком на 2 роки.

На підставі ст.70 КК України остаточно призначити ОСОБА_8 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим щодо основного покарання та додаткового покарання, та остаточно призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій та з матеріальною відповідальністю строком на 2 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, за ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У решті вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2018 року відносно ОСОБА_8 залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Кримінального касаційного суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення копії вироку.

Головуючий :

Судді :