Ухвала
Іменем України
06 травня2019 року
м. Київ
справа № 641/6920/15-к
провадження № 51-2064ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10 січня 2018 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 31 січня 2019 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
Зі змісту касаційної скарги потерпілої убачається, що вона не погоджується з вказаними судовими рішеннями.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 4, 5 ч. 2 та ч. 3 зазначеної статті.
Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції та її думка з приводу участі у касаційному розгляді.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Тому скаржник, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Однак, всупереч вищевказаному потерпіла у касаційній скарзі, вказуючи на істотні порушення кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, як на підстави для визнання оскаржуваних судових рішень незаконними, доводів на обґрунтування зазначеної позиції з урахуванням положень статей 412, 413 КПК України не наводить.
Також потерпіла, оскаржуючи, в тому числі, ухвалу апеляційного суду, не вказує на конкретні порушення закону, допущені судом апеляційної інстанції при постановленні зазначеного судового рішення, які відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України з урахуванням положень статей 412-414 цього Кодексу є підставами для його зміни, про що сформульовані його вимоги.
При цьому мотивувальна частина касаційної скарги не узгоджується з прохальною її частиною, оскільки потерпіла, зазначаючи про допущені судами істотні порушення процесуального закону, ставить вимогу про зміну оскаржуваних судових рішень.
Крім того, потерпіла, вказуючи у касаційній скарзі про свою категоричну незгоду з рішенням апеляційного суду про виключення з вироку посилань на назву препарату «Ардуран» та на речові докази шприц та голку, долучені до матеріалів кримінального провадження, вимоги формулює про зміну оскаржуваних судових рішень лише в частині призначеного покарання, чим допустила суперечності.
Окрім зазначеного, вимоги потерпілої про зміну судових рішень та призначення засудженому більш тяжкого основного покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років та призначення додаткового покарання позбавлення права займатися певною діяльністю, а саме лікарською практикою, не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК України, якою визначено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
До того ж поза увагою потерпілої залишились положення ч. 1 ст. 437 КПК України, відповідно до якої суд касаційної інстанції не має права застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання.
Крім цього, усупереч ч. 3 ст. 427 КПК України потерпіла у скарзі не зазначає чи бажає вона брати участь у касаційному розгляді.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху.
Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10 січня 2018 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 31 січня 2019 року щодо засудженого ОСОБА_5 залишити без руху і надати їй для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу їй буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_6 ОСОБА_3