Справа № 600/573/18
Справа № 1-кс/600/36/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року слідчий суддя Козівського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю підозрюваного ОСОБА_3 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в смт. Козова скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого та його рішення про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні № 0000107,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах підозрювного ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність слідчого та його рішення про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні № 0000107.

В обґрунтування скарги посилався на те, що слідчим відділенням Козівського відділення поліції Бережанського відділу поліції ГУ Національної поліції в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за № 0000107 від 13.07.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України. 01.02.2019 року ОСОБА_4 як адвокат підозрюваного ОСОБА_3 подав до слідчого клопотання про проведення одночасного допиту між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , оскільки ним було встановлено значні розбіжності в показаннях указаних підозрюваних із показами свідка ОСОБА_7 . Однак постановою від 04.02.2019 року слідчий ОСОБА_6 відмовив у задоволенні клопотання.
Враховуючи вищевикладене Адвокат ОСОБА_4 , просив визнати протиправною бездіяльність слідчого СВ Козівського ВП Бережанського ВП ГУ НП в Тернопільській області капітана поліції ОСОБА_6 щодо невиконання слідчих (розшукових) дій, а саме проведення одночасного допиту між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 ; визнати протиправною та скасувати постанову слідчого СВ Козівського ВП Бережанського ВП ГУ НП в Тернопільській області капітана поліції ОСОБА_6 від 04.02.2019 року про відмову у задоволенні його клопотання від 01.02.2019 року про виконання слідчих (розшукових) дій та зобов`язати слідчого СВ Козівського ВП Бережанського ВП ГУ НП в Тернопільській області капітана поліції ОСОБА_6 провести одночасний допит між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 .

У судовому засіданні підозрювний ОСОБА_3 та адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримали з мотивів, зазначених у ній та просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 та слідчий ОСОБА_6 у задоволенні скарги просили відмовити посилаючись на те, що постанова слідчого є законною і обгрунтованою, на даний час досудове розслідунання у кримінальному провадженні завершене, зібрані під час досудового розслідування докази визнано достатніми для складання обвинувального акта та надано доступ до матеріалів досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України. Наголосили, що право брати участь у допиті свідків обвинувачений та його захисник можуть реалізувати в судовому засіданні під час судового розгляду кримінального провадження, і таке положення є практичною реалізацією принципу безпосередньості.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали скарги та надані документи, слідчий суддя вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Козівським відділенням поліції Бережанського відділу поліції ГУ Національної поліції в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за № 0000107 від 13.07.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

01 лютого 2019 року адвокат ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 подав слідчому СВ Козівського ВП Бережанського ВП ГУ НП в Тернопільській області капітану поліції ОСОБА_6 клопотання про проведення одночасного допиту між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 .

Постановою від 04 лютого 2019 року слідчий СВ Козівського ВП Бережанського ВП ГУ НП в Тернопільській області капітан поліції ОСОБА_6 відмовив у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 , пославшись на те, що на даний час відсутня необхідність з`ясування розбіжностей у показах підозрюваних ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 із свідком у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 , у зв`язку із цим підстав для проведення одночасного допиту зазначених підозрюваних з свідком ОСОБА_7 немає.

Копію вищевказаної постанови захисник отримав 04.02.2019 року, а отже встановлений законом десятиденний строк її оскарження не пропущений.

Даючи оцінку обґрунтованості та законності оскаржуваного рішення слідчого, суд керується загальними засадами кримінального провадження та відповідними положеннями Кримінального процесуального кодексу, які визначають загальні вимоги до проведення слідчих (розшукових) дій, містять перелік фундаментальних прав підозрюваного та обвинуваченого та визначають способи участі сторін кримінального провадження у з`ясуванні достовірності показань свідків.

Так, за приписами ст. 7, 9, 20, 22, 23, 26 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться законність, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження показань, речей і документів, диспозитивність тощо.

Частина 9 ст. 224 цього Кодексу передбачає, що слідчий, прокурор має право провести одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб для з`ясування причин розбіжностей у їхніх показаннях.

Установлено, що на час розгляду скарги, у кримінальному провадженні № 0000107 визнано зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта та надано доступ стороні захисту до матеріалів досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України. Зазначені у клопотанні захисника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 обставини не обґрунтовують необхідності проведення одночасного допиту підозрюваних ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 із свідком ОСОБА_7 , а відтак постанова слідчого про відмову в задоволенні клопотання є мотивованою та обґрунтованою.

Окрім того суд враховує, що за приписом ст. 42 КПК України під час судового розгляду обвинувачений має право брати участь у допиті свідків обвинувачення або вимагати їхнього допиту.

Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку передбаченому ст. 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Ст. 96 КПК України надає сторонам кримінального провадження право ставити свідку запитання щодо обставин, які можуть мати значення для оцінки достовірності його показань, в тому числі щодо попередніх показань, які не узгоджуються із його показаннями, та покладає на свідка обов`язок відповідати на такі запитання.

В Узагальненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12 січня 2017 року №9-49/0/4-17 щодо оскарження рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій зазначено, що правова природа аналізованого виду проваджень, які здійснюються слідчим суддею, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку вирішення клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій, а й оцінки таких клопотань на предмет доцільності здійснення слідчих (розшукових) дій, що порушуються перед слідчим, зокрема це стосується доцільності проведення допиту.

Розглядаючи скарги цієї категорії, слід зважати на те, що відповідно до ч. 1 ст. 40 КПК слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Згідно з ч. 5 ст. 40 КПК слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку забороняється. Таким чином, при розгляді скарг на відмову в задоволенні клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій слідчим суддям необхідно співвідносити вимоги ст. 220 КПК з іншими процесуальними вимогами щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадження, зокрема встановленими ст. 40 КПК. Саме тому необхідно брати до уваги те, що процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи - передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.

Аналіз зазначених процесуальних норм дає підстави для висновку, що закон не зобов`язує слідчого та/або прокурора проводити одночасний допит вже допитаних осіб навіть при наявності розбіжностей у їхніх показаннях. Право брати участь у допиті таких свідків обвинувачений може реалізувати в судовому засіданні, і таке положення є практичною реалізацією принципу безпосередності.

Виходячи з викладеного, в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого та його рішення про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 303, 304, 306, 307, 309, 532 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого та його рішення про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні № 0000107 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1