ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2990/19
провадження № 1-кс/753/1257/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2019 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду місті Києві скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Дарницького УП ГУНП у місті Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0006623 від 27 липня 2018 року за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 387 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Скаржник звернувся до слідчого судді із вказаною скаргою на постанову слідчого СВ Дарницького УП ГУНП у місті Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0006623 від 27 липня 2018 року за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 387 КК України, зважаючи на безпідстаність.

Скаржник в судове засідання не з`явився будучи належним чином повідомленим, подав заяву в якій прохав розгляд скарги проводити без його участі, а вимоги скарги підтримав. Відтак, враховуючи вимоги КПК щодо часових меж розгляду скарги слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу по суті з постановленням ухвали, враховуючи положення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

В судове засідання слідчий не з"явився, про дату час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином.

Заслухавши доводи в заперечення скарги, дослідивши матеріали судового провадження за скаргою та матеріали кримінального провадження, прихожу до наступного.

Як слідує з матеріалів клопотання, 28 липня 2018 року слідчим СВ Дарницького УП ГУНП у місті Києві старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0006623 від 27 липня 2018 року за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 387 КК України.

Згідно із п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

В той же час, частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Аналогічні положення відображені і у ч. 4 ст. 38 КПК України щодо зобов`язань самого органу досудового розслідування, які вказують, що останній має застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно ст. ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч. 1 ст. 94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З положень ст. 83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Згідно до положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У свою чергу, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину чи самої події, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою ( особами ) вчинено злочин, а у разі, якщо особі ( особам ) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи ( осіб ) у вчиненні кожного з них.

Згідно із ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст. 17 Закону України « Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини » суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних права є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь - який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту ( рішення у справі « Олександр Ніконенко проти України », « Мута проти України », « Карабет та інші проти України » ).

В рішенні ЄСПЛ у справі « Бучинська проти України » Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних, бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства ( рішення у справі « Сельмуні проти Франції, заява № 235803 / 94, параграф 95, « Нечипорук і Йонкало проти України », заява № 42310 / 04, параграфи 148, 149 ), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення .

ЄСПЛ неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необгрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень ( справа " Ассенов та інші проти Болгарії " ). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, серед іншого, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі " Танрікулу проти Туреччини " , " Ґюль проти Туреччини " ).

Відповідно до рішення ЄСПЛ в справі " Коробов проти України " ( Заява № 39598 / 03 ) від 21 липня 2011 року в доказуванні використовується принцип "раціонального сумніву", коли провина доводиться поза розумним сумнівом, що в даному спорі означає необхідність обґрунтування закриття кримінальної справи.

При цьому в постанові від 28 липня 2018 року про закриття кримінального провадження № 120 181 3 не обгрунтовано в повній мірі спростування доводів скаржника, при винесенні оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження слідчим не наведено фактичних обставин та відповідних їм доказів, які дозволяють зробити однозначний висновок, який не залишає місця сумнівам про наявність достатніх підстав для закриття кримінального провадження.

Проаналізувавши доводи скарги та матеріали скарги, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що за вказаних обставин досудовим слідством не спростовано обґрунтування скарги, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Слідчому необхідно всебічно з`ясувати усі обставини, які мають значення для кримінального провадження, обґрунтовано проаналізувати всі докази, та прийняти законне процесуальне рішення.

Підсумовуючи наведене слідчий суддя вважає, що постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.

На підставі вищевиколаденого, керуючись ст. ст. 9, 22, 26, 91, 283, 284, 303 - 307 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Дарницького УП ГУНП у місті Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0006623 від 27 липня 2018 року за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 387 КК України, - задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ Дарницького УП ГУНП у місті Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 28 липня 2018 року про закриття кримінального провадження № 0006623 від 27 липня 2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 387 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя