Справа № 344/925/19
Провадження № 1-кс/344/677/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність органу досудового розслідування ,-

встановив:

в скарзі вказано, що 09/01/2019 року скаржником направлено заяву про вчинення злочину ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ст. 190, 192 КК України. Органом досудового розслідування не внесено заяву в ЄРДР, а тому скаржник просив суд зобов`язати орган досудового розслідування внести відповідні відомості в ЄРДР.

Скаржник подав заяву про розгляд справи без його участі.

22/01/2019 р. судове засідання відкладено на 23/01/2019 р. 23/01/2019 р. судове засідання відкладено на 24/01/2019 р. кожного разу у зв`язку із зайнятістю слідчого судді в розгляді невідкладних кримінальних проваджень.

В судове засіданні не з`явився представник органу досудового розслідування.

Судом встановлено наступні обставини.

08/01/2019 року скаржник склав заяву про вчинення злочину, в якій вказано, що голова правління ПАТ Райффайзенбанкаваль ОСОБА_4 та начальник департаменту проблемних кредитів ОСОБА_5 вчинили злочин за тих обставин, що скаржник здійснював представництво ОСОБА_6 , який отримав в банку кредит в сумі 100 000 доларів США і передав в заставу нежитлову будівлю в м. Калуш. Скаржникові запропонували придбати відповідну будівлю. Він вніс за неї грошові кошти в 2014 року, але будівлю не отримав, договору не було укладено.

Будь-яких інших доказів, втому числі щодо направлення заяви органу досудового розслідування скаржник суду не надав.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 22 КК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Відповідно до п. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

В п. 3 ст. 26 КПК України вказано, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Отже суду не надано доказу на підтвердження обставини звернення скаржника до органу досудового розслідування із заявою, а тому не може бути зобов`язано орган досудового розслідування здійснити відповідну дію, оскільки перед судом не доведено, що мало місце відповідне звернення.

Відповідно до зазначеного суд, -

постановив:

в задоволенні скарги ОСОБА_3 про зобов`язання Івано-Франківський міський відділ поліції ГУНП в Івано-Франківській області внести до ЄРДР відомості за заявою від 08/01/2019 року, відмовити.

Ухвала не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1