пр. № 1-кс/759/901/19
ун. № 759/2517/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2019 року м.Київ
Слідчий суддя Святошинського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Святошинського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0003182 від 19.04.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, про накладення арешту на майно,-
ВСТАНОВИВ:
08.02.2019 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ Святошинського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0003182 від 19.04.2018 року, про накладення арешту на корпоративні права ОСОБА_5 , для забезпечення в майбутньому реалізації прав потерпілих на відшкодування заподіяної шкоди.
Вказане клопотання обґрунтовується тим, що у провадженні СВ Святошинського УП ГУНП в м.Києві знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №80003182 від 19.04.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що до Святошинського УП ГУНП у м.Києві надійшла заява від ОСОБА_6 , в якій останній вказав, що ОСОБА_5 , шляхом зловживання довірою, заволодів його грошовими коштами, таким чином завдавши матеріального збитку.
Допитаний в якості потерпілого, ОСОБА_6 показав, що ОСОБА_5 , шляхом зловживання довірою, ввів його в оману, що може за оплатну допомогу вирішити питання щодо отримання в оренду та подальшої реєстрації земельних ділянок для належного ОСОБА_6 ТОВ "МАРКІВКА-АГРО ВТ". Отримавши від ОСОБА_6 грошові кошти, ОСОБА_5 своєї частини домовленості щодо надання допомоги у вирішенні питання про отримання в оренду зхемельних ділянок та їх реєстрації за ТОВ "МАРКІВКА-АГРО ВТ" не виконав, отримані під розписку кошти не повернув, чим завдав своїми діями потерпілому матеріального збитку на загальну суму 60000 доларів США та 10000 євро.
Слідчий просить накласти арешт на корпоративні права ОСОБА_5 , який є засновником та володіє часткою в статутному капіталі ТОВ "РУНО-АГРО", ТОВ "РЯСНЕ АГРО", ТОВ "МАРКІВКА "АГРО-ЛЗ" та ТОВ "НИВНА "АГРО", з метою забезпечення відшкодування завданої шкоди у майбутньому.
Слідчий в судове засідання не з`явився, суду надано заяву про розгляд клопотання у його відсутності, вимоги клопотання слідчий підтримав у повному обсязі, тому слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі слідчого.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Відповідно ч.2 ст.172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатись без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, якщо це є необхідним, з метою забезпечення арешту майна.
Згідно з ч.1 ст.131 КПК України - заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Згідно ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для накладення арешту на корпоративні права ОСОБА_5 , оскільки в доданих до клопотання матеріалах відсутні відомості про те, що у даному кримінальному провадженні повідомлено про підозру якійсь кокретній особі, в тому числі і ОСОБА_5 , що є необхідною умовою арешту майна на підставі п.4 ч.2 ст.170 КК України, тобто слідчим не надано достатніх і належних доказів в обгрунтування клопотання, а тому в його задоволенні слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання слідчого СВ Святошинського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0003182 від 19.04.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, про накладення арешту на майно, відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, без виклику якої було постановлено ухвалу, - строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії даної ухвали.
Слідчий суддя ОСОБА_1