Справа № 509/5408/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 листопада 2018 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Овідіополь клопотання слідчого СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погодженого з процесуальним керівником прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0001298 від 26.06.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001298 від 26.06.2018 року внесеному до ЄРДР за ч. 1 ст. 190 КК України за фактом звернення ОСОБА_5 , щодо шахрайських дій відносно нього.

В ході досудового розслідування встановлено, що 25.06.2018 року до чергової частини Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області надійшла ухвала Овідіопольського районного суду №509/2586/18 від 25.06.2018, щодо внесення відомостей до ЄРДР заяви громадянина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо вчинення проти нього та його дружини шахрайських дій громадянами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

В ході досудового розслідування, під час допиту потерпілого ОСОБА_5 та свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , встановлено наступне, що з метою здійснення купівлі домоволодіння, а саме окремо розташованої будівлі біля адреси: АДРЕСА_1 , яка є неприватизованою будівлею, про яку відсутні відомості в Єдиному Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, яка умовно відноситься до квартири АДРЕСА_2 вищевказаної адреси, 03.06.2017 року ОСОБА_5 передав ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 15 000 доларів США (що на момент здійснення передачі грошей дорівнює 393 000 гривень). При цьому ОСОБА_5 не знав, що домоволодіння (окремо розташована будівля біля адреси: АДРЕСА_1 ) яке йому пропонувала ОСОБА_9 для купівлі, не має правовстановлюючих документів, власника, та не може бути відчужене, також ОСОБА_5 вважав, що передає грошові кошти в якості частини від загальної суми вартості будинку (частина розстрочки). В свою чергу ОСОБА_9 вважає, що ОСОБА_5 виплатив грошові кошти в якості завдатку, та усвідомлював, що здійснює купівлю квартири АДРЕСА_3 , а сама будівля біля вищевказаної адреси надається безоплатно покупцю квартири АДРЕСА_2 . При цьому з 03.06.2017, ОСОБА_5 разом із дружиною та дітьми фізично переїхали мешкати в домоволодіння (окремо розташована будівля біля адреси: АДРЕСА_1 ), а не в квартиру АДРЕСА_2 за вказаною адресою, де саме мешкала ОСОБА_9 з матір`ю.

Також встановлено, що до 06.04.2018, власником спільної частки 27/100 в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , була рідна матір ОСОБА_9 ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 здійснювала усі дії з майном на умовах довіреності від ОСОБА_11 (серія НВА № 914588 від 16.12.2016), тобто ОСОБА_11 виражала своє бажання щодо відчуження її майна, однак ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_11 померла у зв`язку із станом здоров`я, тому встановити істинність бажання останньої щодо відчуження майна неможливо. На даний час, згідно інформації Єдиного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, з 06.04.2018 власником 27-ї частки із 100 частин (умовно квартира АДРЕСА_4 , являється ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 (номер запису про право власності №25632935, підстава: договір купівлі-продажу №485, номер: 40535431).

Наприкінці липня місяця 2017 року, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 наполягали на отриманні від ОСОБА_5 наступної виплати грошових коштів в якості частки від загальної суми вартості будівлі (квартири, частки в суміжній власності) в розмірі 15 000 доларів США (що на момент здійснення передачі грошей дорівнює 393 000 гривень), однак не маючи вказаної грошової суми, ОСОБА_5 , домовився про безоплатну передачу власного автомобіля марки «TOYOTA», моделі «PRADO 2,7», 2005 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_10 , в якості виплати, на що останній погодився. Та, 06.10.2017, вказаний автомобіль було переоформлено з ОСОБА_5 на ОСОБА_10 , та змінено державний номерний знак з НОМЕР_2 на НОМЕР_3 . Із показів свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , встановлено, що ОСОБА_9 не знала про домовленість ОСОБА_5 та ОСОБА_10 .. В свою чергу ОСОБА_10 пояснив, що не отримав автомобіль від ОСОБА_5 безоплатно, а купив в останнього за 12 300 доларів США (що на момент здійснення передачі грошей дорівнює 322 260 гривень).

На теперішній час, ОСОБА_10 на вимоги ОСОБА_5 не повернула оплачені ним 15 000 доларів США (що на момент здійснення передачі грошей дорівнює 393 000 грн., а ОСОБА_10 відмовляється повертати автомобіль.

Враховуючи, що на теперішній час наявні фактичні дані, що вказують на завдання кримінальним правопорушенням матеріальної та моральної шкоди ОСОБА_5 , складанням та поданням ним цивільного позову від 27.07.2018 року до ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також враховуючи те, що незастосування арешту майна як заходу перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути приховане, відчужене чи пошкоджене, або відчужене добросовісним набувачам, що унеможливить забезпечення вимог ст. 2 КПК України. Можливо зробити припущення, що автомобіль марки «TOYOTA», моделі «PRADO 2,7», 2005 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_4 , являється предметом шахрайських дій, тому може розглядатись як речовий доказ.

Згідно зі ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення : збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт накладається на майно за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, вважаю клопотання таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 131-132, 170-171 КПК України.

УХВАЛИВ:

1. Накласти арешт на автомобіль марки «TOYOTA», моделі «PRADO 2,7», 2005 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_5 , (із позначенням у відповідних базах даних: про заборону відчуження, користування та розпорядження).

2. Надати дозвіл уповноваженим службам поліції, здійснити розшук, затримання та доставляння автомобіля «TOYOTA», моделі «PRADO 2,7», 2005 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_4 , до майданчика тимчасового тримання транспортних засобів Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області, за адресою: Одеська обл., смт. Овідіополь, вул. Одеська 8.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області на протязі 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1