ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/366/18 Справа № 214/7443/14-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 жовтня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого СВ Саксаганського ВП КВП ГУНП України в Дніпропетровської області ОСОБА_7 від 20 жовтня 2010 року про закриття кримінального провадження № 0000001,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 жовтня 2018 року було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого СВ Саксаганського ВП КВП ГУНП України в Дніпропетровської області ОСОБА_7 від 20 жовтня 2010 року про закриття кримінального провадження № 000000 передбаченого ч. 2 ст.190 КК України.

В обґрунтування ухвали слідчий суддя вказав, що під час розгляду скарги встановлено та вбачається із матеріалів кримінального провадження №0000001, що слідчим було вжито всіх необхідних заходів для встановлення істини по справі, збирання та дослідження доказів було проведено повно, всебічно та об`єктивно, а тому суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_6 не підлягають задоволенню у зв`язку з відсутністю жодних доказів, що останню було введено в оману, що вона помилилась щодо правової природи правочину, що на неї було здійснено вплив та що вона не усвідомлювала своїх дій на момент підписання договору.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просять скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження, а матеріали кримінального провадження направити до прокуратури для організації проведення досудового розслідування.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги апелянт зазначає, що слідчим суддею при прийняті рішення не було враховано, що вона мала кредитні відносини з ПАТ «Террабанк» та щоб не втратити свою квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебувала в іпотеці Банку, для погашення кредиту вона хотіла взяти інший кредит, для чого звернулась до ТОВ «УкрФінанс», з яким уклала договір про надання послуг, яке направило її до ТОВ «Гермес», а ті до ОСОБА_8 , який роз`яснив їй, що для отримання коштів у кредит вона має укласти фіктивний договір купівлі-продажу її квартири, щоб та слугувала завдатком за наданий кредит і в разі, якщо вона буде справно виплачувати надані кошти, то знову переоформить право власності на квартиру на неї.
04 квітня 2011 року, зловживаючи її довірою та скрутним становищем, ОСОБА_9 уклав з нею договір купівлі-продажу її квартири.
У подальшому вона сплачувала ОСОБА_8 по 3000 грн. на місяць за їхньою домовленістю, а потім за браком коштів взагалі припинила платити за договором.
Зрозумівши, що зазначені особи це шахрайська група, вона звернулась із заявою до прокуратури, якою 08 січня 2014 року до ЄРДР були внесені відомості про вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
Надалі справа неодноразово закривалась, останній раз слідчим ОСОБА_7 20 жовтня 2017 року.
Однак вона вважає, що слідчий, закриваючи справу, не виконав усіх необхідних процесуальних дій не допитав указаних нею осіб з приводу шахрайства, не звернув увагу на те, що ОСОБА_8 шляхом довіри скористався її скрутним становищем та вмовив її укласти в усній формі договір кредитування, залоговим майном в якому мала бути її квартира, не дав оцінки розбіжностям у показаннях зазначених нею осіб та взагалі не провів досудового розслідування.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено, зокрема, рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, у січні 2014 року ОСОБА_6 звернулась із заявою про те, що ОСОБА_9 та малознайомі особи ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 її ошукали з приводу надання їй кредиту та заволоділи її квартирою.
У ході проведення досудового розслідування слідчими були вилучені у нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_13 документи по укладанню Договору купівлю продажу від 04.04.2011 року між ОСОБА_6 , ОСОБА_14 та ОСОБА_9 квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
За погодженням сторін продаж квартири було вчинено за 50000 грн., які покупець сплатив продавцям у момент підписання даного договору у повному обсязі.
У Договорі зазначено, що сторони розуміють його значення і умови та його правові наслідки, що правочин спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, що їх волевиявлення є вільним і відповідає їх внутрішній волі, а також, що Договір не носить характеру фіктивного та удаваного правочину.
Також нотаріусу з боку ОСОБА_6 та ОСОБА_14 надавались заяви про те, що в квартирі, яку вони продають, ніхто не прописаний.
Слідчим допитувались в якості потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_14 .
У своїх поясненнях у 2014 році ОСОБА_6 зазначала про те, що вважала, що для отримання кредиту уклала договір застави квартири, при цьому попередньо перед укладанням договору знялась з реєстрації.
При додатковому допиті в серпні 2015 року ОСОБА_6 вказувала, що мала намір отримати кредит у сумі 50000 грн., для чого уклала фіктивний договір купівлі-продажу її квартири, що договір кредитування з Нікітським так і не укладався, а також на те, що у нотаріуса підписала договір купівлі-продажу.
Потерпілий ОСОБА_14 поясняв, що покладався на свою матір ОСОБА_6 , тому не вчитувався у текст договору, який підписав у нотаріуса, що пізніше дізнався про те, що його до цього було знято з реєстрації, хоча він із заявою до ЖЄО не звертався.
Свідок ОСОБА_15 поясняла, що працювала у компанії з питань нерухомості та оцінки майна, що у березні 2011 року до неї звернулась ОСОБА_6 за отриманням консультаційних послуг щодо продажу своєї квартири, оскільки мала заборгованість перед Банком, і її квартира могла бути реалізовано в рахунок її погашення, тому вона хотіла найти особу, яка погодиться придбати у неї квартиру після відшкодування заборгованості перед банком, що ОСОБА_9 погодився придбати у неї квартиру, що 04 квітня 2011 року ОСОБА_9 у відділені «Террабанку» сплатив заборгованість ОСОБА_6 перед банком, потім уклав з нею договір купівлі-продажу квартири у нотаріуса ОСОБА_13 , пригадує, що після укладання договору ОСОБА_6 просила пожити у квартирі, за що буде платити, що на прохання ОСОБА_9 . ОСОБА_6 перераховувала кошти за оренду квартири на її картку у «Приватбанку», які вона передавала ОСОБА_9 .
За протоколом допиту свідка ОСОБА_16 останній, як директор «Укрфінансу» ,уклав договір із ОСОБА_6 про надання консультативних послуг про умови надання кредиту та збір необхідної документації, що 02 лютого 2011 року було складено Акт про виконання робіт, а ОСОБА_6 було запропоновано звернутись для отримання фінансових коштів до приватного інвестора.
Відповідно до пояснень ОСОБА_8 , останній працював директором «Першого міського ломбарду», який був посередником при оформлені кредитних договорів, що на початку березня 2011 року до нього звернулась ОСОБА_6 із пропозицією придбати у неї квартиру, на що він повідомив, що квартира йому не потрібна, але він може про це повідомити покупця, якщо такий буде, що через тиждень про таку пропозицію він повідомив ОСОБА_9 , якого ця пропозиція зацікавила, і він зателефонував ОСОБА_6 , яка повідомила, що на квартиру накладена заборона, і вона хоче продати квартиру дорожче, ніж оцінює банк, що разом із ОСОБА_17 вони оглянули квартиру та повідомили про необхідність готувати документи для продажу, що він повідомив « ОСОБА_18 », що ОСОБА_6 хоче продати квартиру, і її заборгованість буде погашена, щоб зняти обтяження, що 04 квітня 2011 року він разом із ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , її сином та представниками «Терабанку» приїхав до нотаріуса ОСОБА_13 , де у присутності нотаріуса ОСОБА_9 передав ОСОБА_6 гроші за квартиру, яку суму не пам`ятає, а та передала гроші працівнику банку, кошти провели через касу, зняли обтяження квартири, потім було укладено договір купівлі-продажу квартири.
ОСОБА_9 дав аналогічні показання, а також пояснив, що за квартиру сплатив 50-55 тис. грн., що після продажу квартири ОСОБА_6 його попросила трохи пожити у квартирі на умовах оренди, за що повинна буда платити по 1600 грн., що гроші вона перераховувала на рахунок ОСОБА_12 , що спочатку ОСОБА_6 платила за оренду квартири, але потім припинила, на зв`язок з ним не виходила, він звернувся до міліції, потім до Довгинцівського суду, рішенням якого, залишеним судом апеляційної інстанції в силі, ОСОБА_6 було виселено із квартири.
Також у матеріалах справи є копія розписка ОСОБА_6 від 10.02.2012 року, в якій вона вказує, що вона та її син ОСОБА_14 звільнять квартиру до 05 березня 2012 року.
Також слідчим перевірялись доводи ОСОБА_6 про те, що маються аналогічні злочини, вчинені ОСОБА_9 , але за даними ОСОБА_21 останній до кримінальної відповідальності не притягався.
Надалі, на виконання вказівок прокурора слідчим було встановлено, що 07 грудня 2007 року за договором іпотеки накладеного обтяження на належну ОСОБА_6 квартиру, обтяження вилучено 04 квітня 2011 року за заявою ПАТ «ТерраБанк», додатково була опитана ОСОБА_6 , яка підтвердила факт, що у неї були кредитні відносили з « ОСОБА_18 », і на квартиру було накладено обтяження, що договору кредитування між нею та ОСОБА_22 укладено так и не було.
Таким чином, суд уважає, що наведені потерпілою доводи були перевірені слідчим, але не встановлено обставин, які б свідчили про заволодіння її майном шляхом обману чи зловживання довірою.
Також судом було досліджено рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 13.07.2017 року (справа №211/7044/14-ц) у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_9 про визнання правочину недійсним та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.03.2018 року, яким було залишено рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до яких ОСОБА_6 просила визнати договір купівлі-продажу її квартири недійсним у зв`язку з тим, що її було введено в оману.
Суд першої інстанції дійшов, на думку колегії суддів, обґрунтованого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_6 не підлягають задоволенню у зв`язку з відсутністю жодних доказів, що останню було введено в оману, що вона помилилась щодо правової природи правочину, що на неї було здійснено вплив та що вона не усвідомлювала своїх дій на момент підписання договору.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали слідчого судді та відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги заявника.

Керуючись ст.ст.405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 жовтня 2018 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:
____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4