Справа №443/83/19
Провадження №1-кс/443/131/19
У Х В А Л А
слідчого судді
15 березня 2019 року м. Жидачів

Слідчий суддя Жидачівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , заявника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жидачів Львівської області скаргу ОСОБА_5 на постанови слідчого про відмову в задоволенні клопотань, -

встановив:

ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді зі скаргою, в якій просить визнати незаконними та скасувати постанови слідчого СВ Жидачівського відділення поліції Стрийського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 від 15.02.2018 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим та проведення слідчих дій у кримінальному провадженні №0000626 та зобов`язати вчинити відповідні дії.
В обґрунтування скарги заявник покликається на те, що у провадженні слідчого Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 перебувають матеріали об`єднаного кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000626 від 30.08.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364, ч.2 ст.382 КК України. 14.02.2019 року вона звернулася із заявою до Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області про визнання її потерпілою. Постановою від 15.02.2018 року слідчим відмовлено у визнанні їх потерпілою та задоволенні інших клопотань, оскільки злочин передбачений ч.1 ст.382 КПК України є злочином проти правосуддя, а тому вона не може бути залучена в якості потерпілої. В зв`язку з наведеним, вимушена звернутися до слідчого судді з даною скаргою.
Заявник ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала подану скаргу та просила її задовольнити, покликаючись на викладені в ній мотиви.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просив в задоволенні скарги відмовити, вказуючи на її безпідставність.
Слідчий ОСОБА_4 заперечив проти скарги, покликаючись на те, що оскаржувані постанови в кримінальному провадженні №0000626 від 30.08.2018 року ним винесено за всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосередньої оцінки отриманих фактичних даних.
Вислухавши думку учасників судового процесу, оглянувши та перевіривши матеріали скарги та кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що на підставі ухвал слідчого судді Жидачівського районного суду Львівської області від 23.08.2018 року та 30.08.2018 року слідчим Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області внесено відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_5 за №0000626 за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення : ч.1 ст. 364, ч.2 ст.382 КК України.
14.02.2019 року ОСОБА_5 звернулася із заявою до слідчого відділу Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області в порядку ст. 55 КПК України про визнання їх потерпілою та із клопотаннями про проведення слідчих дій в порядку ст.220 КПК України.
Постановою слідчого СВ Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 15.02.2019 року відмовлено у визнанні ОСОБА_5 потерпілою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000626 від 30.08.2018 року, оскільки в ході слідства не встановлено, «що предметом злочину передбаченого ч.1-4 ст.382 КПК України є судове рішення органів правосуддя, а даний злочин є злочином проти правосуддя, саме тому ОСОБА_5 не може виступати стороною сказаного кримінального провадження та бути залученою в якості потерпілої» Також постановами слідчого відмовлено і в задоволенні клопотань поданих ОСОБА_5 в порядку ст.220 КПК України.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні особою, якій було відмовлено у визнанні потерпілою, можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.
На підставі ч. 3 ст. 55 КПК України потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Згідно з положеннями ст. 55 КПК України для визнання фізичної особи потерпілою у кримінальному провадженні необхідно дві умови: 1) отримання особою в результаті кримінального правопорушення моральної, фізичної або майнової шкоди; 2) після початку кримінального провадження подання особою заяви про залучення її до провадження як потерпілої.
З аналізу вищевказаних норм КПК України слідує, що чинне кримінально-процесуальне законодавство передбачає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Разом з тим, умовою для цього є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст.55 КПК України.
Крім того, при визначенні чи є особа потерпілою, слід враховувати положення статті 8 КПК України, ч.2 ст. 19 Конституції України, ч. 5 ст. 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного суду України N 5-рп/2013 від 26.06.2013 року у справі № 1-7/2013 з яких вбачається, що у випадку наявності складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 382 КК України має місце порушення прав та свобод конкретної особи яка може бути визнана потерпілою у рамках кримінального провадження.
Як вбачається з оскаржуваної постанови, слідчий при винесенні такої обмежився лише тим, «що предметом злочину передбаченого ч.1-4 ст.382 КПК України є судове рішення органів правосуддя, а даний злочин є злочином проти правосуддя, саме тому ОСОБА_5 не може виступати стороною сказаного кримінального провадження та бути залученою в якості потерпілої». Разом з тим, слідчим не надано оцінки, тому факту, що в результаті невиконання рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 26.07.2018 року, ОСОБА_5 , фактично обмежено право на працю, яке закріплено Конституцією України.
З урахуванням наведеного слідчий суддя вважає що доводи скарги ОСОБА_5 в частині необґрунтованості постанови слідчого про відмову в визнанні потерпілою є підставними та підлягають задоволенню.
Що стосується вимог про скасування постанов про відмову в задоволенні клопотань про проведення слідчих дій, то слідчий суддя вважає їх безпідставними, оскільки на момент звернення із такими ОСОБА_5 не мала статусу сторони кримінального провадження №0000626 від 30.08.2018 року в розумінні п.19 ст.3 КПК України. Відтак слідчий обґрунтовано відмовив в задоволенні останніх, вказавши на їх передчасність.
Окрім цього, згідно із положеннями ч.3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Статтею 307 КПК України передбачено вичерпний перелік процесуальних рішень слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування, а саме: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Разом з тим, кримінально-процесуальне законодавство не передбачає прийняття слідчим суддею імперативних процесуальних рішеннь та відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності..
На підставі наведеного, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення решти вимог скарги ОСОБА_5 , зазначені в п.3 прохальної частини.
Відповідно до ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Скаргу ОСОБА_5 на постанови слідчого про відмову в задоволенні клопотань - задовольнити частково.
Скасувати постанову слідчого СВ Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження №0000626, про відмову у визнанні потерпілим від 15.02.2019 року.
Зобов`язати слідчого СВ Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , в провадженні якого перебуває кримінальне провадження №0000626 розглянути питання щодо визнання ОСОБА_5 потерпілою у вказаному кримінальному провадженні відповідно до вимог та у спосіб, передбачений кримінально-процесуальним законом, про що повідомити заявника.
В задоволенні решти вимог скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1