Справа № 478/1788/17
Номер провадження 1-кп/489/317/18
У Х В А Л А
18 грудня 2018 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,
прокурора - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вербове Казанківського району Миколаївської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 187, п.6 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 310, ч.2 ст. 309 КК України,
До теперішнього часу судове слідство по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 187, п.6 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 310, ч.2 ст. 309 КК України, не закінчено.
Строк тримання ОСОБА_6 під вартою закінчується 19.01.2019 року.
Прокурор заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до двох місяців.
Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_6 просили змінити запобіжний захід на домашній арешт, мотивуючи тим, що обвинувачений довгий час перебуває під вартою, у нього є постійне місце проживання, буде з`являтися до суду.
Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, а в клопотанні захисника та обвинуваченого необхідно відмовити за наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.9 КПК України, суд приймає до уваги висновки викладені в рішеннях Європейського суду з прав людини, з урахуванням практики якого застосовується кримінальне процесуальне законодавство України, зокрема у рішеннях "В. проти Швейцарії" від 26.01.1993 р., "Мамедова проти Росії" від 01.06.2006 р., виходячи з яких наявність ризиків переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів оцінюється не тільки залежно від суворості можливого покарання та тяжкості злочину. Їх треба визначати з врахуванням низки інших ревалентних факторів, які можуть або підтвердити наявність такого ризику, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою, якими є характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою
ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені злочину середньої тяжкості, двох тяжких злочинів та двох особливо тяжких злочинів, за один з яких передбачено покарання у вигляді довічного позбавлення волі, раніше притягався до кримінальної відповідальності, має не погашену та не зняту у встановленому порядку судимість, не має постійного джерела доходів та заробітку, соціальних зв`язків, а отже ризики, які було враховано при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме вчинення іншого злочину та переховування від суду - не зменшилися. Таким чином, суд вважає, що інший менш суворий запобіжний захід не забезпечить належної поведінки обвинуваченого щодо виконання ним своїх процесуальних обов`язків.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331, 372 КПК України, -
П О С Т А Н О В И В :
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою продовжити до 15.02.2019 року.
У задоволенні клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2