У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 17 липня 2018 року у кримінальному провадженні № 120 181 001 000 015 90 від 11 лютого 2018 року щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, офіційно не працевлаштований, має ІІІ групу інвалідності, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
- 20.12.2000 Подільським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 229-6, 46-1 КК України 1960 року на 1 рік позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 1 рік;
- 22.10.2001 Подільським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України на 1 рік 7 місяців позбавлення волі;
- 07.07.2003 Подільським районним судом м. Києва за ст. 15, ч. 2 ст. 185; ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;
- 26.01.2006 Подільським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;
- 03.12.2009 Подільським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі;
- 30.01.2012 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі;
- 29.07.2016 Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України на 1 рік позбавлення волі,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком ОСОБА_5 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі.
З обвинуваченого ОСОБА_5 стягнуто на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 286 (двісті вісімдесят шість) грн.
В провадженні вирішена доля речового доказу.
За вироком суду ОСОБА_5 визнаний винним у тому, що він вчинив злочин проти чужої власності за наступних обставин.
На початку лютого 2018 року ОСОБА_5 звернув увагу на підвальне приміщення, розміщене у буд. АДРЕСА_2 , двері якого були зачинені на навісний замок. У ОСОБА_5 виник протиправний намір проникнути до вказаного приміщення з метою викрадення цінних речей.
З метою реалізації зазначеного злочинного умислу, обвинувачений 09.02.2018, приблизно о 22 год. 30 хв., прибув до зазначеного підвального приміщення, зламавши вхідні двері, проник до нього, звідки, в подальшому, діючи таємно, повторно, ОСОБА_5 викрав компресор безмасляний, малошумний Дентал техніка, модель ДТ750/3-100, 2015 року випуску, з конденсатовідвідником Дентал техніка, модель ДТ-АК-14, 2015 року випуску, вартістю 33.778,75 грн., які належали потерпілому ОСОБА_8 .
Викрадені речі за допомогою особи, яка не була обізнана щодо їх злочинного походження, завантажив до транспортного засобу, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.
Своїми діями обвинувачений спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 33.778,75 грн.
Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений в апеляційній скарзі до Апеляційного суду міста Києва, не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення та кваліфікацію його дій, вважає вирок суду першої інстанції надто суворим та таким, що не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, у зв`язку з чим просить його змінити в частині призначеного покарання та призначити йому- ОСОБА_5 покарання у виді 2 років позбавлення волі, в решті вирок залишити без змін.
На обґрунтування апеляційних вимог обвинувачений вказує, що судом першої інстанції не було враховано наявність у нього- ОСОБА_5 ряду тяжких невиліковних захворювань, довідки про що наявні в матеріалах провадження.
На переконання обвинуваченого, не враховано і той факт, що він- ОСОБА_5 потребує належного медичного лікування, що не можливо в умовах слідчого ізолятора.
Просить звернути увагу і на те, що він добровільно прийшов до поліції, зізнався у вчиненні злочину за збігом матеріальних обставин, оскільки потрібні були кошти на його лікування, та на відшкодування всіх завданих збитків.
Отже, підсумовуючи, обвинувачений просить врахувати всі пом`якшуючи в провадженні обставини та призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, у виді 2-х років позбавлення волі.

Ухвалою судді судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва від 21.08.2018 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 17.07.2018 щодо нього відкрито апеляційне провадження, а ухвалою від 22.08.2018 закінчено підготовку та призначено розгляд провадження на 06.09.2018, а потім на 01.10.2018, 05.11.2018, 03.12.2018.
Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах ліквідовано Апеляційний суд міста Києва та Апеляційний суд Київської області і утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.
Приписами ч. 6 ст. 147 Закону України Про судоустрій і статус суддів регламентовано, що у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно- територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті Голос України повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.
Згідно опублікованого в газеті Голос України № 185 (6940) повідомлення, Київський апеляційний суд розпочав свою роботу 03.10.2018.
На виконання вимог Закону України Про судоустрій і статус суддів кримінальні провадження, які оскаржені в апеляційному порядку, були перереєстровані в Київському апеляційному суді з проведенням їх автоматизованого розподілу між суддями цього суду.
На підставі протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 03.10.2018, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 17.07.2018 щодо нього передана на розгляд колегії суддів, у складі головуючого судді - ОСОБА_1 , суддів колегії - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Потерпілий ОСОБА_9 про дату, час та місце розгляду провадження повідомлений належним чином.
Його неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду провадження.
Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення обвинуваченого та захисника на підтримку доводів апеляційної скарги в повному обсязі, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним і обґрунтованим, дослідивши матеріали провадження, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_5 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд апеляційної інстанції розглядає провадження з дотриманням вимог ст. 62 Конституції України та ст. 404 КПК України, в межах апеляційної скарги в обсязі, підтриманому стороною захисту в суді апеляційної інстанції.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, з проникненням в приміщення за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, які фактично в апеляційній скарзі обвинуваченим не оспорюються, а тому вони судом апеляційної інстанції не перевіряються на виконання приписів ч. 1 ст. 404 КПК України.
Досліджуючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо суворості призначеного йому покарання колегія суддів дійшла до таких висновків.
Як указують положення ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Норма ч. 2 ст. 50 КК України регламентує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, зокрема засудженими.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані, оскільки призначене обвинуваченому покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у повній мірі відповідає загальним засадам призначення покарання.
Так, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання судом першої інстанції були враховані характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, що віднесений законом до тяжких злочинів, характер та ступінь його суспільної небезпеки, розмір завданої злочином шкоди.
Не залишилися поза увагою суду першої інстанції і дані, що характеризують особу ОСОБА_5 , який раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, у тому числі за вчинення корисливих злочинів, відбував покарання у виді позбавлення волі, з 11.11.1999 перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом з діагнозом: Розлади психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності.
Обставинами, що пом?якшують покарання обвинуваченого, визнано щире каяття та сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 - є рецидив злочинів.
Приймаючи до уваги наведене, суд першої інстанції і призначив ОСОБА_5 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у межах санкції вказаного закону у виді 4 років позбавлення волі, яке, на переконання колегії суддів, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
На правильність даних висновків суду першої інстанції не можуть вплинути доводи апеляційної скарги щодо незадовільного стану здоров?я обвинуваченого, оскільки хвороби у ОСОБА_5 , як він пояснив в судовому засіданні, виявили у 2005 році, проте ОСОБА_5 продовжував вчиняти злочини, за які йому призначалося покарання у виді позбавлення волі.
Не є переконливими і доводи обвинуваченого ОСОБА_5 щодо наявності на його утриманні неповнолітньої дитини, оскільки він не зареєстрований батьком дитини його дівчини, чи добровільність відшкодування завданих збитків, бо ОСОБА_5 повернув викрадене майно фактично будучи викритим у вчиненні крадіжки.
Не заперечував ОСОБА_5 в суді апеляційної інстанції і тієї обставини, що після звільнення його з-під варти в залі суду по фактичному відбуттю покарання призначеного вироком Подільського районного суду м. Києва від 09.01.2018 за вчинення ним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України 05.03.2016, він 09.02.2018 вчинив новий злочин в досліджуваному кримінальному провадженні.
За таких обставин, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до ґрунтовного висновку, що покарання за ч. 3 ст. 185 КК України саме у виді 4-х років позбавлення волі буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 і запобігання вчинення ним нових злочинів.
Підстав для пом?якшення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання та призначення його нижче він найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 3 ст. 185 КК України, як про це поставив питання в апеляційній скарзі обвинувачений - колегія суддів не вбачає.
Будь-яких інших доводів на обґрунтування вимог щодо суворості призначеного ОСОБА_5 покарання, апеляційна скарга обвинуваченого не містить.
За викладеним, апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.
Доля речового доказу вирішена у порядку ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати стягнуті на виконання вимог кримінального процесуального закону.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 17 липня 2018 року у кримінальному провадженні № 120 181 001 000 015 90 від 11 лютого 2018 року щодо ОСОБА_5 - без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_5 , який утримується під вартою, - у той же строк з дня отримання копії ухвали.
С У Д Д І:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3