В И Р О К
22 лютого 2019 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який має вищу освіту, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України на посаді командира 1 гаубичного самохідно-артилерійського взводу 3 гаубичної самохідно-артилерійської батареї гаубичного самохідно-артилерійського дівізіону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України у військовому званні старшого лейтенанта, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
ОСОБА_4 , який проходив військову службу за контрактом НОМЕР_1 Національної гвардії України на посаді командира 1 гаубичного самохідно-артилерійського взводу 3 гаубичної самохідно-артилерійської батареї гаубичного самохідно-артилерійського дівізіону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України у військовому званні старшого лейтенанта, 15 серпня 2018 року приблизно о 14 годині 00 хвилин, перебуваючи в умовах особливого періоду, який розпочався з 18 березня 2014 року після видання Указу виконуючого обов`язки Президента України від 17.03.2014 № 303/2014, самовільно залишив без поважних причин військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та незаконно перебував за межами військової частини приблизно до 17 години 00 хвилин 15 жовтня 2018 року.
Тобто, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, а саме: самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
У відповідності до ч. 1 ст. 474 КПК України, до суду разом з обвинувальним актом надійшла угода про визнання винуватості від 19 жовтня 2018 року, укладена між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 .
Виходячи зі змісту даної угоди, ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.
Згідно з умовами угоди, сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 407 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді арешту з відбуванням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_3 , строком на 2 (два) місяці.
Із запропонованим видом і строком покарання ОСОБА_4 згоден.
Допитаний у підготовчому судовому засіданні обвинувачений визнав себе винним в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, щиро покаявся у скоєному, підтвердив вчинення кримінальних правопорушень при викладених вище обставинах.
У судовому засіданні обвинувачений вказав, що він цілком розуміє: свої права та наслідки укладення угоди, передбачені ч. 4 ст. 474, ч. 2 ст. 473 КПК України, які йому були роз`яснені судом в ході підготовчого судового засідання; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом; що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, відповідно до ст. 476 КПК України, прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та проведення судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.
Перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, правильність правової кваліфікації кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 301 КК України, суд дійшов висновку, що умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним.
Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження у межах вирішуваних питань, дійшов висновку про затвердження угоди про визнання винуватості та призначення узгодженої сторонами міри покарання виходячи з такого.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Суд установив, що ОСОБА_4 вчинив злочини, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України, який за ст. 12 КК України є тяжким злочином, та його дії судом кваліфіковані як самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
Суд, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, приходить до висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Зміст укладеної сторонами угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України, а також КК України; підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Виходячи з викладеного, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вину у скоєнні злочину визнав повністю, має на утриманні малолітню дитину, проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Судом роз`яснено ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого обрано ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від. 19.10.2018 у вигляді особистого зобов`язання, строк дії запобіжного заходу сплинув 11.12.2018, клопотання про його продовження суду не заявлялось.
Кримінальним правопорушенням майнову шкоду не завдано.
Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст. 314, 349, 369, 373, 374, 376, 468475 КПК України, суд
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
На підставі угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 призначити узгоджене сторонами покарання за ч. 4 ст. 407 КК України у вигляді 2 (двох) місяців арешту.
Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1