Справа № 461/2346/19
Провадження № 1-кс/461/2841/19
УХВАЛА

05.04.2019 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження від 31.05.2018 року старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_4 ,

встановив:

скаржник в інтересах потерпілого ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просить визнати дії слідчого протиправними та скасувати постанову слідчого слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_4 від 31.05.2018 року про закриття кримінального провадження №0000012 від 12.01.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

Обґрунтовуючи подану скаргу покликається на те, що винесену постанову вважає такою, що прийнята слідчим передчасно, у результаті проведення неналежного досудового розслідування, без повного та всебічного дослідження обставин справи. На думку скаржника, висновки слідчого не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення, постанова є незаконною і підлягає скасуванню. Вказує, що про оскаржувану постанову йому стало відомо лише 20.03.2019 року, а тому просить поновити строк для оскарження постанови.

Скаржник у судовому засіданні скаргу підтримав, дав пояснення аналогічні доводам, викладеним у скарзі. Просив скаргу задоволити.

Слідчий не з`явився у судове засідання, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст. 306 КПК України відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши скаргу, долучені до неї документи та витребувані судом матеріали кримінального провадження №0000012 від 12.01.2018 року, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Враховуючи те, що матеріали скарги містять обґрунтовані дані, які свідчать про поважність причин, які перешкоджали скаржнику протягом визначеного КПК України строку реалізувати своє процесуальне право на оскарження постанови слідчого,вважаю за можливе поновити пропущений процесуальний строк.

Стаття 2 КПК України передбачає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ст.8 КПК України).
Слідчим суддею встановлено наступне.

За результатами проведеного досудового розслідування 31.05.2018 року слідчим слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_4 було прийнято рішення про закриття кримінального провадження №0000012 від 12.01.2018 року, у зв`язку з відсутністю складу злочину, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

Оскаржувана постанова прийнята слідчим на підставі оцінки отриманих під час досудового розслідування показів свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також матеріалів службової перевірки, проведеної УПП у Львівській області за фактом заяви ОСОБА_5 . За оцінкою слідчого, у діях працівників УПП у Львівській області ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не встановлено складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. При цьому, слідчий зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі. Невиконання слідчим законних вказівок та доручень прокурора, наданих у порядку, передбаченому цим Кодексом, тягне за собою передбачену законом відповідальність (ч.4, 5 ст. 40 КПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Частиною 4 ст.38 КПК України передбачено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно ст.284 КПК України, закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності .

Відповідно до ч.1 ст.40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.
При цьому, матеріали кримінального провадження №0000012 від 04.05.2018 року не містять доказів того, що слідчим в повній мірі були вчинені передбачені КПК України слідчі дії для встановлення обставин кримінального провадження.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ст.94 КПК України).
Суд відзначає, що при прийнятті рішення про закриття провадження слідчим не проведено допиту потерпілого (заявника) та інших осіб, які є учасниками кримінального провадження. Зокрема не проведено допиту осіб, стосовно яких винесена постанова (працівників поліції). Водночас, висновок слідчого про відсутність у діях працівників УПП у Львівській області ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України фактично зроблено лише на підставі висновку службової перевірки, яка в розумінні положень ст.94 КПК України доказом не являється. До того ж, висновок службової перевірки не співставлений з показами учасників кримінального провадження, а тому не може вважатись таким, що достовірно та повно вказує на об`єктивні обставини кримінального провадження.

Слідчим не наведено належного аналізу зібраних у кримінальному провадженні доказів. Всупереч положень ч.5 ст.110 КПК України, мотивувальна частина оскаржуваної постанови не містить обґрунтованих відомостей, які стали підставою для прийняття постанови, не містить мотивів прийняття постанови та їх належного обґрунтування.

Наведене свідчить про порушення слідчим при прийнятті постанови про закриття кримінального провадження істотних вимог кримінально-процесуального закону. Відтак, приходжу до переконання, що слідчим не вжито вичерпних заходів для повного та всебічного дослідження обставин справи. Встановлені слідчим суддею обставини свідчать про неповноту досудового розслідування, оскаржуване рішення слідчого є передчасним та необґрунтованим, а тому постанову слідчого слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_4 від 31.05.2018 року про закриття кримінального провадження №0000012 від 12.01.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України слід скасувати, а матеріали кримінального провадження скерувати до слідчого відділу прокуратури Львівської області для відновлення слідства.

Разом з цим, відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Даний перелік є вичерпним, тому визнання дій чи бездіяльності прокурора неправомірними виходить за межі компетенції слідчого судді, яка визначена чинним КПК України, а тому скарга в цій частині не підлягає до задоволення.

Таким чином, скарга підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст.303, 304,306,307, 318-380 КПК України,

постановив:

Поновити строк звернення до суду.

Скаргу задоволити частково.

Скасувати постанову про закриття кримінального провадження від 31.05.2018 року старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_4 .

Матеріали кримінального провадження №0000012 від 12.01.2018 року скерувати до прокуратури Львівської області для відновлення слідства.

У решті вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_14