Справа № 464/326/19
пр.№ 1-кп/464/227/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.05.2019 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000152 від 17.01.2019 про обвинувачення:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого, не військовозобов`язаного, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 за попередньою змовою в групі осіб з двома встановленими особами та ще із двома невстановленими досудовим слідством особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, 19 жовтня 2011 року близько 01 год 50 хв., знаходячись неподалік супермаркету «Наш», що по вул. Сихівській, 12а у м.Львові, нецензурно виражався в сторону потерпілих ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , та в подальшому безпричинно почав бійку, в ході якої ОСОБА_7 , дві встановлені особи та невстановлені досудовим розслідуванням особи, спричинили тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_4 , а саме: перелом кісток носа, тріщину носової переділки, дефекти коронок центральних різців на верхній та нижній щелепах справа, крововиливи та садни на слизовій оболонці верхньої та нижньої губ, садни та синці на обличчі, садну в поперековій ділянці, які відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, а також спричинили тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_5 , а саме: садни в ділянці носа, синці на лівій руці, на правій нозі, які відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винним себе в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю та дав суду показання, аналогічні фабулі обвинувачення. Крім того зазначив, що 19 жовтня 2011 року близько 02 год неподалік супермаркету «Наш» в нього була розмова на підвищених тонах з сестрою. Під час його розмови із сестрою, до них підійшли потерпілі, із якими в нього в подальшому виник конфлікт, який переріс у бійку. В судовому засіданні попросив вибачення у потерпілих, щиро розкаявся, просив суворо не карати. Цивільний позов визнав частково. Просить стягнути в користь потерпілого ОСОБА_4 5000 грн завданої матеріальної шкоди.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні поданий ним цивільний позов підтримав повністю, просив такий задовольнити.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Відтак, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.296 КК України є правильною, оскільки останній вчинив грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке віднесене до кримінального правопорушення середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який одружений, працює (ТзОВ «ПАС Україна», на посаді складальника виробничого відділу), позитивно характеризується по місцю проживання та місцю роботи, має на утриманні малолітню дитину (син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та батька з інвалідністю ( ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ), раніше не судимий, не перебуває на обліках у психоневрологічному та наркологічному диспансерах.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 слід призначити покарання за скоєне ним кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.296 КК України у виді позбавлення волі. З огляду на те, що згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування призначеного основного покарання і звільнення його від відбування такого, надавши іспитовий строк тривалістю в один рік, який буде для нього оптимальним, покаже стійкість такого виправлення, неможливість вчинення ним в подальшому інших злочинів із покладенням відповідно до ст.76 КК України, обов`язків.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді застави до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 , враховуючи принцип диспозитивності, закріплений статтею 161 КПК України, підлягає частковому задоволенню на підставі ст.ст.22, 23, 1166 та 1167 ЦК України.

А саме в частині відшкодування матеріальної шкоди в сумі 5000 грн, оскільки потерпілим документально підтверджено лише витрати на суму 1172,18 грн, проте, саме така сума визнана обвинуваченим ОСОБА_7 .

Щодо позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000 грн, суд приходить до наступного.

У відповідності до ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Верховним судом України в п.9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд враховує характер вчиненого ОСОБА_7 правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань ОСОБА_4 , ступеня вини ОСОБА_7 , тривалістю порушення прав потерпілого ОСОБА_4 , з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, беручи до уваги, що немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного, душевного болю, страждань, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може відповідати дійсним стражданням потерпілого і може мати тільки умовний вираз та виходячи з міркувань розумності та справедливості, вважає за необхідне визначити розмір відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 5000 грн. Більший розмір відшкодування моральної шкоди потерпілим не доведений.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 Кримінального процесуального кодексу України.

Витрати на залучення експерта по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.ст.349, 370, 373, 374 КПК України,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ч.296 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, протягом якого він не вчинить нового злочину.

Згідно ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити заставу, після чого суму застави в розмірі 19210 грн., які були внесені 21.01.2019 ОСОБА_10 та знаходяться на рахунку ТУ ДСА у Львівській області № рах. 0757, МФО 820172, повернути ОСОБА_10 .

Речові докази по справі: CD диск, вилучений з матеріалів кримінального провадження №0000303, який зберігається при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 у відшкодування матеріальної шкоди 5000 грн, у відшкодування моральної шкоди 5000 грн, а всього 10000(десять тисяч) грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, надіслати потерпілому, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий ОСОБА_1