Справа №485/224/19
Провадження № 1-в/485/21/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника ВК ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Снігурівка Миколаївської області у режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Сєвєродонецька Луганської області, українця, громадянина України, до засудження проживав за адресою АДРЕСА_1 ,
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
встановив:
07 лютого 2019 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від подальшого відбування покарання умовно-достроково.
У судовому засіданні засуджений клопотання підтримав.
Представник установи виконання покарань проти задоволення клопотання заперечив, пояснив, що засуджений стає на шлях виправлення, одак на даний час свого виправлення не довів. Просив у задоволенні клопотання відмовити, як у передчасному.
Прокурор рахував клопотання таким, що не підлягає задоволенню.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, суд прийшов до наступного.
ОСОБА_5 з 28 вересня 2018 року відбуває покарання у державній установі "Снігурівська виправна колонія (№5)" за вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21 вересня 2015 року за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309, ч.1 ст.311, ч.1 ст.70 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 належного йому майна.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за доведення виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Таким чином, для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є необхідними дві умови: відбуття певної частини строку покарання та доведеність виправлення засудженого сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.
Вирішуючи питання про умовно-дострокове звільнення засудженого, суд враховує поведінку засудженого протягом всього строку відбування покарання.
Відбутий строк покарання засудженим, станом на 12 березня 2019 року, складає 4 роки 11 місяців 25 днів, що є більше двух третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
За час відбування покарання в державній установі "Снігурівська виправна колонія (№5)" з 28 вересня 2018 року зарекомендував себе з посереднього боку; на виробництві установи не працевлаштований за станом здоров"я. Намагається дотримуватись норм, які визначають порядок, умови відбування покарання, розпорядок дня установи, вимог пожежної безпеки. Стягнень та заохочень не має. Начальник відділення в ході судового розгляду характеризував засудженого таким, що свого виправлення не довів.
Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, він неодноразово судимий за вчинення тяжких злочинів, двічі звільнявся судом умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі на невідбутий строк 7 місяців 15 днів та 11 місяців 14 днів, однак довіри держави не виправдав й знову вчинив злочини у період непогашеної судимості; за попереднім місцем відбуття покарання в Ольшанській виправній колонії №53, характеризувався посередньо. За сумлінне ставлення до праці один раз заохочувався правами начальника установи. Протягом усього часу відбування покарання засуджений одного разу притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи.
Крім того, на засіданні комісії розглядалося питання про заміну не відбутої частини покарання більш м"яким покаранням та 15.02.2018 року було відмовлено, також 31.01.2019 року розглядалося питання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та було відмовлено в усіх випадках як такому, що не довів свого виправлення.
Відповідно до ст.6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав стверджувати, що ОСОБА_5 за час відбування покарання став на шлях виправлення, зміни у особистості засудженого є достатньо позитивними і він готовий до самокерованої правослухняної поведінки, а тому його клопотання є передчасним й задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.81 КК України, ст.ст. 537,539 КПК України суд
постановив:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21 вересня 2015 року за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309, ч.1 ст.311, ч.1 ст.70 КК України у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 належного йому майна, - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаїського апеляційного суду через Снігурівський районний суд Миколаївської області протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Суддя