У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , в кримінальному провадженні № 0001010, розпочатого за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1, ч. 1 ст. 204, ст. 348 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.11.2018 року про продовження відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, тимчасово не працюючого, розлученого, з повною середньою освітою, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогост. 348 Кримінального кодексу України,-
строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-
ВСТАНОВИВ:
Слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області за процесуального керівництва військової прокуратури Ужгородського гарнізону проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0001010 від 16.11.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 1 ст. 204, ст. 348 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 15.11.2018 близько 22 години 20 хвилин, начальник відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » МПЗ) майор ОСОБА_7 разом із старшим розвідником (помічником оперуповноваженого) 2 сектору оперативно-розшукового відділу (з м.д. н.п. Тячів) оперативно-розшукового управління ІНФОРМАЦІЯ_4 старшим прапорщиком ОСОБА_8 , під час несення службових обов`язків з виявлення та припинення протиправної діяльності на державному кордоні України, слідуючи по лінії державного кордону в районі прикордонного знаку № 319 ділянки відповідальності ВПС «Ділове» МПЗ, помітили особу чоловічої статі, яка намагалася проникнути через спеціальний загороджувальний паркан зі сторони Румунії на територію України. Військовослужбовцями ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вказану особу затримано, нею виявився ОСОБА_9 .

В цей час, зі сторони смт. Великий Бичків, до місця затримання під`їхав автомобіль марки «АУДІ allroad» з номерними знаками румунської реєстрації « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_4 , який зупинився біля ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та затриманого за порушення державного кордону ОСОБА_9 .

З автомобіля вийшов ОСОБА_4 , та почав грубо висловлюватись в бік військовослужбовців прикордонної служби і вимагати, щоб останні негайно відпустили ОСОБА_9 , однак отримавши відмову, ОСОБА_4 сів за кермо вищевказаного автомобіля та умисно, з метою вбивства ОСОБА_7 , різко розпочав рух вперед та здійснив наїзд автомобілем на останнього. В цей момент, ОСОБА_8 здійснив декілька пострілів в гору та в напрямку автомобіля із спецзасобу для відстрілу гумовими кулями для припинення протиправних дії ОСОБА_4 .

Однак, ОСОБА_4 не зважаючи на попереджувальні постріли та вимоги службових осіб державної прикордонної служби залишатись на місці, втік з місця події, а автомобіль залишив на місці вчинення злочину.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_7 згідно медичної довідки Рахівської ЦРЛ від 17.11.2018 отримав тяжкі тілесні ушкодження, а саме «Важка поєднана тарако-абдомінальна травма. Множинний двобічний перелом ребер, двобічний гемо-пневмоторекс. Забій серця та легенів. Тупа травма живота з розривом печінки та лівої долі печінки. Гемоперетальна травма. Заочеревна гематома Забій нирок», в наслідок яких, ІНФОРМАЦІЯ_5 о 17 год. 00 хв. у реанімаційному відділенні Рахівської ЦРЛ, ОСОБА_7 помер.

16.11.2018 за даним фактом Рахівським відділенням поліції Тячівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області зареєстровано кримінальне провадження №00001010 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України.

Того ж дня, прокуратурою Закарпатської області досудове розслідування у даному кримінальному провадженні доручено слідчому управлінню ГУНП в Закарпатській області та визначено групу прокурорів у складі відділу прокуратури Закарпатської області.

Разом з цим, за вказаним фактом, 16.11.2018 військовою прокуратурою Ужгородського гарнізону зареєстровано кримінальне провадження №0000085 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, проведення досудового розслідування в якому доручено слідчому управлінню ГУНП в Закарпатській області.

В подальшому, 16.11.2018, Генеральним прокурором України, у вказаному кримінальному провадженні, призначено групу прокурорів у складі прокурорів військової прокуратури Західного регіону України та військової прокуратури Ужгородського гарнізону.

Того ж дня, кримінальні провадження №0001010 та №0000085 об`єднані в одне кримінальне провадження, якому присвоєно реєстраційний номер №0001010.

Окрім того, 04.12.2018 військовою прокуратурою Ужгородського гарнізону зареєстровано кримінальне провадження №0000104 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, проведення досудового розслідування в якому доручено слідчому управлінню ГУНП в Закарпатській області.

13.12.2018, Генеральним прокурором України, у вказаному кримінальному провадженні, призначено групу прокурорів у складі прокурорів військової прокуратури Західного регіону України та військової прокуратури Ужгородського гарнізону.

18.12.2018 кримінальні провадження №0001010 та №0000104 об`єднані в одне кримінальне провадження, якому присвоєно реєстраційний номер №0001010.

16.11.2018 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним злочину, передбаченого ст. 348 КК України.

17.11.2018 о 14.40 год. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України як особу, що вчинила злочин, передбачений ст. 348 КК України.
Того ж дня, ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні ним злочину.

18.11.2018 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком на 60 (шістдесят) днів, а саме до 13 січня 2019 року.

Слідчий вказує, що вина ОСОБА_4 , у вчиненні вказаного злочину, підтверджується наступними, зібраними в ході досудового розслідування доказами в їх сукупності, а саме: протоколом огляду місця події від 15.11.2018, протоколом огляду транспортного засобу від 16.11.2018, додатковим оглядом місця події від 16.11.2018, додатковим оглядом місця події від 21.11.2018, допитом підозрюваного ОСОБА_4 від 17.11.2018, допитами свідка ОСОБА_8 від 16.11.2018, від 17.11.2018 та від 21.11.2018, допитами свідка ОСОБА_10 від 16.11.2018 та від 21.11.2018, допитами свідка ОСОБА_11 від 16.11.2018 та від 22.11.2018, допитом свідка ОСОБА_9 від 21.11.2018, протоколами слідчих експериментів від 21.11.2018 за участю свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 .

Відповідно до вимог п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України запобіжний захід є заходом забезпечення кримінального провадження.

Однією з підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження є наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення відповідного ступеню тяжкості.

Згідно ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертаються з клопотанням.

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів і за який йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 15 років або довічним позбавленням волі.
Разом з цим, продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , обумовлено потребами досудового розслідування. Так, враховуючи, що строк тримання під вартою ОСОБА_4 закінчується 13 січня 2019 року, проте завершити досудове розслідування у зазначений строк, прийнявши одне з рішень передбачених ч. 2 ст. 283 КПК України, на даний час, не представляється можливим, з наступних обставин:

У ході досудового розслідування було призначено ряд судових експертиз, а саме дві судово-молекулярно-генетичні, одну судово-медичну, одну судово-балістичну, дві судово-одорологічні, одну судово-авто-технічну та одну судово-комп`ютерно-технічну.

Висновки зазначених експертиз, до теперішнього часу, органу досудового розслідування, не надійшли та є ключовими у даному кримінальному провадженні і мають суттєве значення для з`ясування фактичних обставини злочинів, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 1 ст. 204, ст. 348 КК України, як під час досудового розслідування так і для подальшого судового розгляду, оскільки без отримання висновків призначених не можливо вирішити питання про належну кримінально-правову оцінку дій підозрюваного.

Продовження строку дії запобіжного заходу також обумовлена тим, що в ході досудового розслідування є необхідність проведення заходів з метою встановлення всіх осіб, що причетні до вчинення вказаних кримінальних правопорушень.

Разом з цим, із врахуванням всіх зібраних у даному кримінальному провадженні доказів, в тому числі і вищенаведених, є необхідність виконати вимоги ст. 290 КПК України з підозрюваним та його захисником, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, які направити до суду для розгляду по суті, що також потребує певного часу.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, на даний час, наявні та обгрунтовані ризики, передбачені у п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на заявника, свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Враховуючи, що ОСОБА_4 вчинив особливо тяжкий злочин, за який передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі, у органа досудового розслідування є обґрунтовані підстави вважати, що останній з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Зокрема, з огляду на те, що чинним Кримінальним кодексом України, в особливо тяжких злочинах виключена можливість застосування судами звільнення від кримінальної відповідальності, призначення відбування покарання з випробуванням а також характер протиправної діяльності ОСОБА_4 , що пов`язана з незаконним переміщенням через державний кордон України поза митним контролем тютюнових виробів, його обізнаність із ділянкою кордону України та Румунії, що свідчить про наявність обґрунтованого ризику нелегального залишення ОСОБА_4 території України поза пунктом пропуску або виїзду останнього за допомогою паспорту громадянина України для виїзду за кордон за межі України в країни Європейського Союзу. Разом з цим, ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду за межами області на непідконтрольних територіях Донецької і Луганської областей та Автономної Республіки Крим.

Необхідно також врахувати, що ОСОБА_4 на даний час ніде офіційно не працевлаштований та не пов`язаний трудовими зобов`язаннями з жодним роботодавцем.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, схиливши їх до дачі неправдивих показів, інших осіб, які можуть бути причетні до вчинення вказаного злочину, які невстановлені та не допитані на даний час слідством, знищити або спотворити речі, які мають значення для досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, здійснювати опір, вчинити напад на військовослужбовців прикордонної служби, або вчинити інше кримінальне правопорушення з метою уникнення покарання.

Разом з цим, обставини злочину у якому підозрюється ОСОБА_4 , а саме напад на працівника правоохоронного органу, створює репутацію підозрюваному, як зухвалої, суспільно-небезпечної особи, схильної до протиправної діяльності. Європейський суд з прав людини у справі «Летельє проти Франції» (Letellie v France, рішення від 26 червня 1991 р.), зазначив: «особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні, протягом певного часу». Слідчий вказує, що слід врахувати реакцію суспільства та соціальні наслідки правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_4 , адже, враховуючи спосіб вчинення злочину, а саме вбивство працівника правоохоронного органу, воно викликало особливий суспільний резонанс, висвітлення в засобах масової інформації.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

З метою запобігання вчинити підозрюваним ОСОБА_4 будь-яку з вищеописаних протиправних дій, орган досудового слідства вважає за необхідне клопотати перед слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_12 , в межах трьохмісячного строку досудового розслідування, тобто до 16 лютого 2019 року.

Крім цього, за допомогою застосування до ОСОБА_4 заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, встановлення причетних до вказаних кримінальних правопорушень осіб і здобуття належних і допустимих доказів.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненому з застосуванням насильства або погрозою його застосування, а також щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Враховуючи те, що після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 з місця події втік, що свідчить про те, що він може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, та зважаючи на те, що останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, санкція статті якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, враховуючи всі викладені ризики та особу підозрюваного, у органу досудового розслідування є всі підстави вважати, що особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання вказаним ризикам порівняно із триманням під вартою, і не забезпечать виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, що в подальшому може призвести до не виконання завдань кримінального судочинства, а тому, керуючись вимогами статей 40, 131, 132, 176 178, 183, 184, 199 КПК України, слідчий просить продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_4 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, в межах трьохмісячного строку досудового розслідування.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.
У судовому засіданні підозрюваний та його захисник заперечували проти продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Згідно частини 6 статті 194 КПК України обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються..
Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Ухвалою від 18 листопада 2018 року слідчого судді Ужгородським міськрайонним судом обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 . Строк тримання під вартою обчислювати підозрюваному ОСОБА_4 з моменту його фактичного затримання з 14 год. 40 хв. 17 листопада 2018 року.
Під час розгляду зазначеного клопотання слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали досудового розслідування, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченогост. 348 Кримінального кодексу України.
Як вбачається з матеріалів, наданих слідчим, які обґрунтовують клопотання, зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних.
Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).
Зокрема, питання застосування заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відносяться і запобіжні заходи регламентовані Главою 10 - заходи забезпечення кримінального провадження і підстави їх застосування та Главою 18 запобіжні заходи, затримання особи Кримінального процесуального Кодексу України (надалі КПК України).
Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.
Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.). Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57). Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу. Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».
Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у кримінального правопорушення, передбаченогост. 348 Кримінального кодексу України який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі.
Так, при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, тобто наявні підстави вважати, що останній, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, що унеможливить повноту, всебічність при розслідуванні даного кримінального провадження, може незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадження, що свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Згідно ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.
Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
При вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою слід враховувати вимоги статей 177, 178, 197, 199 КПК України, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.
Слідчий суддя також враховує, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 18 листопада 2018 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 без визначення застави до 13 січня 2019 року.
Слідчий суддя враховує, при продовженні дії запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 що наявні зазначені слідчим ризики того, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, що зможе призвести до зміни їх показань або відмови від давання показань, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. До того ж, крім наявності вказаних ризиків, слідчий суддя також враховує особу підозрюваного, зокрема те, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , розлучений; з повною середньою світою, раніше не судимий, стан його здоров`я.
Слідчим суддею встановлено, що у ході досудового розслідування було призначено ряд судових експертиз, а саме дві судово-молекулярно-генетичні, одну судово-медичну, одну судово-балістичну, дві судово-одорологічні, одну судово-авто-технічну та одну судово-комп`ютерно-технічну.

Висновки зазначених експертиз, до теперішнього часу, органу досудового розслідування, не надійшли та є ключовими у даному кримінальному провадженні і мають суттєве значення для з`ясування фактичних обставини злочинів, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 1 ст. 204, ст. 348 КК України, як під час досудового розслідування так і для подальшого судового розгляду, оскільки без отримання висновків призначених не можливо вирішити питання про належну кримінально-правову оцінку дій підозрюваного.

Метою і підставою продовження тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вважаю, що доводи є обґрунтованими, оскільки заявлені у клопотанні ризики не зменшилися та продовжують існувати.
Так, при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, тобто наявні підстави вважати, що останній, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, що унеможливить повноту, всебічність при розслідуванні даного кримінального провадження, може незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадження, що свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Таким чином, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.348 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для продовження строку запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування.
Вирішуючи питання про продовження строку тримання підозрюваного під вартою, слідчим суддею враховані вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Також, слідчий суддя враховує, що в засіданні ОСОБА_4 та його захист не повідомили про існування обставин, які б свідчили про безпідставне затягування розслідування кримінального провадження, а також, що існують обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, які виникли внаслідок бездіяльності органу досудового розслідування.
Виходячи з вищевикладеного, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про продовження підозрюваному ОСОБА_4 строків тримання під вартою підлягає задоволенню, так як є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризик якого залишився з огляду на серйозний характер загрози для суспільного порядку протиправних діянь, їх тяжкість з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, та може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Згідно ч.4 ст.196 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом. Вказана норма застосовується і до вимог ухвали слідчого судді про продовження строків тримання під вартою.
Статтею 113 КПК України передбачено, що процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Згідно ч.2 ст. 114 КПК України, будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.
За таких обставин слідчий суддя вважає, що клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_4 під вартою підлягає задоволенню в межах строків досудового розслідування по 15.02.2019 року.
Крім цього, вирішення питання про заставу не є предметом розгляду цієї справи, що вбачається з вимог ч. 4 ст. 199 КПК України, яка є відсилочною на ст. 193 КПК України, що врегульовує виключно процедуру судового розгляду клопотання про продовження строку і не передбачає можливості вирішення такого клопотання.
З урахуванням наявних ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід щодо ОСОБА_4 буде недостатнім для забезпечення кримінального провадження.
Керуючись ст. ст. 117, 178, 183, 184, 193-194, 197, 199, 202, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , в кримінальному провадженні № 0001010, розпочатого за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1, ч. 1 ст. 204, ст. 348 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.11.2018 року про продовження відносно ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 Кримінального кодексу України, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування, а саме по 15 лютого 2019 року.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1