Справа №576/402/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/69/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи, у частині, що стосується її інтересів під час вирішення питання про долю речових доказів ОСОБА_8 на вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 20 квітня 2018 року, відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гомель, Республіка Білорусь, білоруса, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, одруженого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.2 ст.15, ч.1 ст.201 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

У поданій апеляційній скарзі фізична особа, у частині, що стосується її інтересів під час вирішення питання про долю речових доказів ОСОБА_8 просить вирок суду щодо ОСОБА_9 в частині вирішення питання речових доказів, а саме: автомобіля «Skoda-Superb», реєстраційний номер НОМЕР_1 із свідоцтвом про реєстрацію цього транспортного засобу та ключем дистанційного керування центрального замка до вказаного автомобіля скасувати та постановити новий вирок в частині вирішення питання речових доказів, за яким речовий доказ у справі автомобіль «Skoda-Superb», реєстраційний номер НОМЕР_1 із свідоцтвом про реєстрацію цього транспортного засобу та ключем дистанційного керування центрального замка до вказаного автомобіля, повернути власнику ОСОБА_8 .

Вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 20 квітня 2018 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.15, ч.1 ст.201 КК України та призначено покарання:

- за ч.1 ст. 263 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 201 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_9 до відбування покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, протягом іспитового строку 1 рік.

У відповідності до ст.76 КК України на ОСОБА_9 покладено наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Стягнуто з ОСОБА_9 1041,04 грн. судових витрат на користь держави.

Вироком вирішено долю речових доказів, а саме: автомобіль «Skoda-Superb», реєстраційний номер НОМЕР_1 із свідоцтвом про реєстрацію цього транспортного засобу та ключем дистанційного керування центрального замка до вказаного автомобіля -кофісковано на користь держави; коробку з написом «Sellier & Bellot», полімеру колодку, 40 патронів калібру 9 мм та 10 гільз калібру 9 мм вирішено знищити.

Накладений арешт на довіреність на транспортний засіб «Skoda-Superb», д.н. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , від 02.02.2015 р., довіреність на транспортний засіб «Skoda-Superb», д.н. НОМЕР_1 , НОМЕР_3 , від 12.06.2017 р., пасажирську митну декларацію на ім`я ОСОБА_9 від 12.10.2017, товарний чек № 78 від 11.02.2010 р. на пістолет «Форт-12р» калібру 9 мм, мобільний телефон «Sumsung», чорного кольору, IMEI: НОМЕР_4 , сім-картку до телефону № НОМЕР_5 ; мобільний телефон «Sumsung», IMEI: НОМЕР_6 , IMEI: НОМЕР_7 , сім-картку до телефону № НОМЕР_8 , картку пам`яті micro SD 256 MB «NOKIA»; мобільний телефон «IPHONE 5», сім-картку до телефону № НОМЕР_9 скасовано.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_8 зазначає, що автомобіль «Skoda-Superb», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_10 , а ОСОБА_9 користувався ним на підставі довіреності від 12.06.2017 року, видача якої не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб. Виходячи з цього, ОСОБА_8 вказує, що на даний час саме він є власником автомобілю, тоді як ОСОБА_9 має лише право розпорядження ним.

Наводячи у своїй апеляційній скарзі положення п.1 ч.9 ст. 100 КПК України вказує, що взагалі не знав та не міг знати про те, що ОСОБА_9 на його автомобілі вчинив злочини, передбачені ч.1 ст.263, ч.2 ст.15, ч.1 ст.201 КК України, а тому він має право повернути собі майно та речі, які були конфісковані.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали, письмових заперечень на подану апеляцію не надійшло.

Як визнав доведеним суд першої інстанції, ОСОБА_9 , 01.06.2017 р., перебуваючи на одній з вулиць в Оболонському районі м. Києва, знайшов на дорозі картонну коробку з написом «Sellier & Bellot», в якій містилися пістолетні патрони в кількості 50 штук калібру 9x19 мм «Парабелум», що призначені до нарізної вогнепальної стрілецької зброї і є бойовими припасами. Дану коробку з патронами ОСОБА_9 перевіз на автомобілі за місцем свого проживання в квартиру АДРЕСА_2 , де став зберігати їх без передбаченого законом дозволу у власному сейфі.

В подальшому, маючи умисел на вчинення контрабандного переміщення даних боєприпасів через митний кордон України до м. Балашиха, Московської області, РФ, ОСОБА_9 22.10.2017 р., з метою унеможливити виявлення боєприпасів під час митного контролю, помістив коробку з написом «Sellier & Bellot», в якій містилися пістолетні патрони в кількості 50 штук калібру 9x19 мм «Парабелум» до нижньої частини карману спинки сидіння водія автомобіля «Skoda-Superb», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а зверху поверх коробки з патронами помістив папку з сервісною книжкою на автомобіль. Цього ж дня близько 21 години, з метою перетину державного кордону України до Російської Федерації, ОСОБА_9 на вищевказаному автомобілі виїхав з м. Кривий Ріг в напрямку митного поста «Бачівськ» Сумської митниці ДФС України.

23.10.2017 р. о 06 год. 20 хв., прибувши в МАПП «Бачівськ» Сумської митниці ДФС України, ОСОБА_9 в`їхав на смугу спрощеного митного контролю «зелений коридор» в напрямку «виїзд» з України. При проходженні митного контролю, при усному опитуванні ОСОБА_9 не заявив про наявність у нього прихованих від митного контролю боєприпасів, заборонених до вивозу через митний кордон України. Однак, ОСОБА_9 не зміг закінчити свій злочин по незалежним від його волі причинам, так як при здійсненні митного огляду його автомобіля «Skoda-Superb», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в нижній частині карману спинки сидіння водія, співробітниками правоохоронних органів було виявлено бойові припаси 50 пістолетних патронів калібру 9x19 мм «Парабелум», які призначені до нарізної вогнепальної стрілецької зброї, які він намагався перемістити через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

Апеляційний розгляд проведено за відсутності апелянта та обвинуваченого, які в судове засідання, будучи належним чином повідомленими не зявилися, клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги не подавали, і апеляційний суд не визнає участь зазначених осіб на судове засідання 05.02.2019 року обов`язковою, оскільки в минулому судовому засіданні 02.10.2018 зазначені особи були присутні і давали пояснення щодо апеляційний вимог.

Тому заслухавши доповідь головуючого-судді, позицію прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, та думку захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 , який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Відповідно до положень ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст.15 ч.1 ст. 201 КК України, обґрунтовано доказами, які досліджено судом у порядку ч.3 ст.349 КПК України. В судовому засіданні обвинувачений свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю, проти розгляду провадження у порядку ст.349 КПК України не заперечував.

Правильність кваліфікації дій, доведеність вини ОСОБА_9 та призначена міра покарання відповідають матеріалам кримінального провадження і в поданій апеляційній скарзі не оспорюються.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу фізичної особи, у частині, що стосується її інтересів під час вирішення питання про долю речових доказів ОСОБА_8 слід задовольнити з наступних підстав.

Так, апелянт висловлює свою незгоду в частині вирішення питання судом подальшої долі речового доказу автомобілю «Skoda-Superb», реєстраційний номер НОМЕР_1 із свідоцтвом про реєстрацію цього транспортного засобу та ключем дистанційного керування центрального замка до вказаного автомобіля.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 23.10.2017 р. о 06.20 год. обвинувачений ОСОБА_9 за допомогою автомобіля «Skoda-Superb», реєстраційний номер НОМЕР_1 , намагався контрабандним шляхом перемістити через митний кордон України з приховуванням від митного контролю боєприпаси 50 пістолетних патронів калібру 9x19 мм «Парабелум», які призначені до нарізної вогнепальної стрілецької зброї.

Постановою старшого слідчого слідчого відділу управління СБ України в Сумській області від 14.11.2017 року у кримінальному провадженні №0000060 автомобіль «Skoda-Superb», д.н. НОМЕР_1 , визнаний речовим доказом (а.п.40-41).

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Згідно п.1 ч.9 ст.100 КПК України, гроші, цінності, та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертається власнику (законному володільцю).

Таким чином, питання про конфіскацію майна, яке було використане в якості знаряддя злочину у відповідності до вимог п.1 ч.9 ст.100 КПК України вирішується в залежності від встановлення факту про те, чи знав власник про незаконне використання вказаного майна для вчинення злочину.

Як вбачається із доданих до апеляційної скарги документів, а саме свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_10 , власником автомобіля марки «Skoda-Superb», 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_11 , є ОСОБА_8 (а.п.87).

Із копії довіреності від 12.06.2017 року також вбачається, що ОСОБА_8 уповноважив ОСОБА_9 безоплатно бути його представником в державних та інших підприємствах, установах і організаціях, незалежно від форм власності, при вирішенні питань, пов`язаних з відчуженням (продажем, обміном, заставою, здачею в оренду, передачею в позичку), за ціну та на умовах на розсуд представника, належному його автомобіля марки «Skoda-Superb», 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_11 , для чого ОСОБА_9 надано право керуваня та експлуатації даного транспортного засобу (а.п.88).

Таким чином, наведеними вище документами підтверджується той факт, що особа, у якої вилучили автомобіль ОСОБА_9 , не є власником транспортного засобу, при цьому законним власником транспортного засобу являється саме ОСОБА_8 .

У той же час, ОСОБА_8 , будучи допитаним в суді апеляційної інстанції, категорично заперечив поінформованість про злочинну мету використання його транспортного засобу.

Колегія суддів зазначає, що той факт, що власник майна знав, що належне йому майно буде використовуватись в якості знаряддя злочину або що воно використовується в якості знаряддя злочину є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду і який може бути встановлено тільки з дотриманням вимог процесуальної форми.

Системний та структурний правовий аналіз п.1 ч.9 ст.100 КПК України дає підстави вважати, що факт того, що власник знав і не міг не знати про те, що належне йому майно використовується або буде використовуватися як знаряддя злочину за своїм правовим змістом співпадає з діями пособника, який надає іншим співучасникам знаряддя злочину для вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, в даному конкретному випадку, коли власник транспортного засобу не приймав безпосередньої участі у вчиненні злочину як виконавець, питання про конфіскацію транспортного засобу, який використовувався як знаряддя злочину для вчинення кримінального правопорушення, може бути вирішено лише за умови, що вину власника такого транспортного засобу, доведено обвинувальним вироком суду, яким він визнаний винним в тому, що умисно, діючи як пособник, надав транспортний засіб як знаряддя злочину для вчинення злочину іншим співучасникам.

Разом з тим, факт про те, чи було відомо власнику транспортного засобу ОСОБА_8 про те, що належний йому транспортний засіб використовувався як знаряддя злочину для вчинення кримінального правопорушення, на стадії досудового розслідування не досліджувався, а відповідно, не встановлювався і в передбаченому законом порядку вироком суду.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Згідно п.4 ч.1 ст.408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_9 в частині вирішення питання про долю речового доказу автомобіля «Skoda-Superb», реєстраційний номер НОМЕР_1 із свідоцтвом про реєстрацію цього транспортного засобу та ключем дистанційного керування центрального замка до вказаного автомобіля необхідно змінити, повернувши його законному власнику ОСОБА_8 .

В той же час, слід зазначити, що ч. 1 ст. 420 КПК України передбачений вичерпний перелік підстав для скасування судом апеляційної інстанції вироку суду першої інстанції і ухвалення ним свого вироку, проте цим законом не передбачено ухвалення нового вироку апеляційним судом для вирішення питання про речові докази.

У зв`язку з цим, апеляційна скарга фізичної особи, у частині, що стосується її інтересів під час вирішення питання про долю речових доказів ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, а вирок суду зміні в порядку ст.408 КПК України.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу фізичної особи, у частині, що стосується її інтересів під час вирішення питання про долю речових доказів ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 20 квітня 2018 року відносно ОСОБА_9 в частині вирішення питання долі речових доказів, а саме: автомобіля «Skoda-Superb», реєстраційний номер НОМЕР_1 із свідоцтвом про реєстрацію цього транспортного засобу та ключем дистанційного керування центрального замка до вказаного автомобіля, змінити.

Речовий доказ автомобіль «Skoda-Superb», реєстраційний номер НОМЕР_1 із свідоцтвом про реєстрацію цього транспортного засобу та ключем дистанційного керування центрального замка до вказаного автомобіля, повернути власнику ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , знявши його з-під арешту.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,