справа № 462/5517/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2019 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

неповнолітньої обвинуваченої: ОСОБА_5 ,

законного представника

неповнолітньої обвинуваченої: ОСОБА_6 ,

перекладача: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Закарпатської області, громадянки України, яка не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 Кримінального кодексу України, суд

в с т а н о в и в :

09.07.2018 року близько 19 годин 50 хвилин неповнолітня ОСОБА_5 , керуючись раптово виниклим умислом на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи на першому пероні головного залізничного вокзалу станції Львів, що знаходиться за адресою: м. Львів, пл. Двірцева, 1, таємно викрала з кишені штанів потерпілого ОСОБА_8 конверт, в якому знаходились грошові кошти в сумі 10 000,00 доларів США, що згідно курсу НБ України станом на 09.07.2018р. становить 263 159 гривень 50 копійок, що відповідно до п.3 примітки до ст. 185 Кримінального кодексу України в двісті п`ятдесят разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та становить великий розмір.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому їй злочині, передбаченому ч.4 ст. 185 Кримінального кодексу України, визнала повністю, не заперечила фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, та надала суду показання аналогічні фабулі обвинувачення. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд її суворо не карати.

Від потерпілого ОСОБА_8 та його представника адвоката ОСОБА_9 надійшли заяви про розгляд кримінального провадження за їхньої відсутності, потерпілий також зазначив, що не буде заявляти цивільний позов у суді, оскільки претензій до обвинуваченої не має.

Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні таємного викрадення чужого майна /крадіжка/, вчиненому у великих розмірах, доведена повністю, її дії органом досудового слідства правильно кваліфіковані за ч.4 ст. 185 Кримінального кодексу України.

При призначенні обвинуваченій виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім, а обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлені.

Обираючи вид і розмір покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості скоєного нею злочину, який є тяжким злочином, вчинений умисно; особу винної, яка раніше не судима, неповнолітня, перебуває під вартою понад сім місяців, на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває /матеріали кримінального провадження, арк. 84, 85/, згідно наданої характеристики за місцем проживання скарг на ОСОБА_5 не надходило, згідно досудової доповіді ОСОБА_5 має середній рівень ризику скоєння правопорушення, легко піддається впливу оточуючих.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для її виправлення та попередження скоєння нею нових злочинів, у виді позбавлення волі в наближеній мінімальній межі санкції статті обвинувачення із звільненням від відбування покарання з випробуванням, що на думку суду буде достатнім для запобігання вчиненню нею нових злочинів, відповідає її особі і будуть досягнуті цілі покарання відповідно до ч.2 ст. 50 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України виходячи з переконання, що припинення протиправної поведінки та недопущення злочинів з її боку у майбутньому можливе за ефективного контролю поведінки.

При цьому, суд не вбачає достатніх підстав для застосування до обвинуваченої ст. 69 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

На підставі ч.9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Згідно ст. 337 КПК України якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі виправдання; звільнення від відбування покарання; засудження до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі; ухвалення обвинувального вироку без призначення покарання.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою слід скасувати, звільнити обвинувачену негайно з-під варти в залі судового засідання.

Керуючись ст. 65-67, 75, 76, 104, 185 КК України, ст. 100, 368-371, 373-375, 392-393, 395 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винною у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України та призначити їй покарання у виді 5 /п`яти/ років позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання із випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 2 /два/ роки.

Зобов`язати ОСОБА_5 , відповідно до ч.1 ст. 76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_5 у виді тримання під вартою - скасувати, звільнивши її негайно з-під варти в залі судового засідання.

Речові докази грошові кошти в сумі 10000,00 доларів США, які передані на зберігання потерпілому повернути потерпілому ОСОБА_8 /матеріали кримінального провадження а.с. 44-46, 47,48/.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1