Справа № 567/1696/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.03.2019 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

з участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Острозі Рівненської області кримінальне провадження №0000433 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, непрацюючої, неодруженої, раніше несудимої,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст. 185, ч.3 ст.357 КК України
встановив
26.10.2018, близько 21 год. ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання потерпілого ОСОБА_5 , а саме в кімнаті №6 гуртожитку №2 НУ «Острозька академія», що в м. Острог Рівненської області, пр. Незалежності, 41, керуючись раптово виниклим умислом, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, скориставшись неуважністю потерпілого, з метою подальшого зняття коштів, таємно привласнила пластикову банківську розрахункову картку ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , відкриту на ім`я ОСОБА_5 , що перебувала в постійному користуванні останнього та на момент викрадення зберігалася на столі кімнати гуртожитку, за місцем проживання потерпілого, що у вартісному вираженні ніякої матеріальної цінності не представляє, але є важливим офіційним особистим документом майнового характеру, що надає право особі на одержання, зберігання та використання інформації про розрахункові кошти та інші грошові надходження на рахунок та забезпечує користувачеві доступ до банківського рахунку з метою отримання грошових коштів. Викрадену банківську картку ОСОБА_4 помістила у предмети свого одягу, та в подальшому безперешкодно покинула кімнату №6 гуртожитку №2 НУ «Острозька академія».

В подальшому, 26.10.2018 о 21:34 год. ОСОБА_4 , відчуваючи безкарність за раніше вчинене нею кримінальне правопорушення, а саме незаконне привласнення банківської картки ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , продовжуючи свою злочинну діяльність, реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення грошових коштів, використовуючи викрадену напередодні банківську картку, за допомогою банкомату 6052 ПАТ КБ «Приватбанк», що в м. Острог Рівненської області по пр. Незалежності, 183, достеменно знаючи пін-код доступу до картки, однією транзакцією таємно викрала грошові кошти в сумі 8000 грн., що перебували на особовому рахунку та належали потерпілому ОСОБА_5 . Викрадені грошові кошти ОСОБА_4 привласнила та розпорядилася ними на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 8000 гривень. Окрім цього, продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи повторно 26.10.2018 у період часу з 21:35 год. до 22.22. год. ОСОБА_4 , маючи єдиний злочинний умисел на таємне викрадення грошових коштів, використовуючи привласнену напередодні банківську картку, достеменно знаючи пін-код доступу до неї, за допомогою банкомату 6052 ПАТ КБ «Приватбанк», що в м. Острог Рівненської області по пр. Незалежності, 183, та банкомата банку 2775 ПАТ КБ «Приватбанк», що розташований по вул. Шкільній, 27А в м. Здолбунів Рівненської області двома транзакція таємно викрала грошові кошти в сумі 8000 грн. та 2000 грн. відповідно, що перебували на особовому рахунку та належали потерпілому ОСОБА_5 . Викрадені грошові кошти ОСОБА_4 привласнила та розпорядилася ними на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 10000 грн.

Вказані дії органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 185, ч.2 ст.185 КК України, так як ОСОБА_4 вчинила незаконне заволодіння офіційним важливим особистим документом, таємне викрадення чужого майна(крадіжка) та таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно.
Під час досудового розслідування 6 грудня 2018 року між потерпілим ОСОБА_5 , якому на підставі ч.4 ст. 56 КПК України на всіх стадіях кримінального провадження надано право примиритися з підозрюваним, обвинуваченим і укласти угоду про примирення у даному кримінальному провадженні № 0000433 від 12.11.2018, та підозрюваною ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 471 КПК України, укладено угоду про примирення.
Згідно з даною угодою потерпілий ОСОБА_5 та підозрювана ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_4 за ч.3 ст.357, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст.185 КК України.

Так, обвинувачена ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні даних кримінальних правопорушень, погоджується з тим, що завдані в результаті вчинених нею кримінальних правопорушень збитки, відшкодовані в повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_5 , зобов?язується погодитись з тим, що завдані в результаті вчинених кримінальних правопорушень збитки, відшкодовані йому в повному обсязі.

В угоді про примирення було визначено узгоджене сторонами покарання із врахуванням того, що ОСОБА_4 щиро розкаялася у вчиненому кримінальному правопорушенні, активно сприяла розкриттю злочину, відшкодувала завданий матеріальний збиток та під час досудового розслідування не встановлено обставин, які обтяжують покарання.

Таким чином, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинна понести за вчинення кримінальних правопорушень, а саме за ч.1 ст.185 КК України у виді обмеження волі строком 1 рік, за ч.2 ст.185 КК України у виді обмеження волі строком 1 рік 1 місяць, за ч.3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік 2 місяці. Окрім цього, сторони дійшли згоди, що відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим слід визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді обмеження волі строком 1 рік 2 місяці, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_4 від відбування покарання та покладенням обов?язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, встановлені ст. 476 КК України.

Вирішуючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив дану угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджене в угоді покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні також просила вказану угоду з потерпілим затвердити і призначити узгоджене покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.357, ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, в обсязі підозри, дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатна реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальні правопорушення у вчиненні яких обвинувачена ОСОБА_4 визнала себе винуватою, відносяться до злочинів невеликої та середньої тяжкості.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкціям, які передбачені ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.357 КК України та правилам призначення покарання за сукупністю злочинів, встановлених статтею 70 КК України.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому суд з`ясував, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Суд встановив, що потерпілий ОСОБА_5 , повністю усвідомлює зміст укладеної з обвинуваченою ОСОБА_4 угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого ОСОБА_4 визнає себе винуватою, цілком розуміє наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п.2 ч.1 ст. 473 КПК України та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_5 , та обвинуваченою ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_4 вчинила незаконне заволодіння офіційного важливого особистого документу, вчиненому з корисливих мотивів; таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно, за якою належить призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди про примирення покарання.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 314, 373, 374, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

затвердити угоду від 06 грудня 2018 року про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 357, ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, за яким призначити їй узгоджене сторонами угоди про примирення від 06 грудня 2018 року покарання:

за ч.1 ст.185 КК України 1 ( один) рік обмеження волі,

за ч.2 ст.185 КК України 1 (один) рік 1 місяць обмеження волі.

за ч.3 ст. 357 КК України 1 (один) рік 2 місяці обмеження волі,

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання один рік два місяці обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробовуванням, призначивши іспитовий строк тривалістю один рік.

Покласти на ОСОБА_4 , відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України - обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: диск для лазерних систем зчитування -зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1