ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/507/18 Справа № 198/109/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро кримінальне провадження № 0000303 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 та прокурора Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на вирок Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2018 року щодо обвинуваченого
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Синельниково Дніпропетровської області, без постійного місця проживання, не одруженого, не працюючого, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, судимого:
- 01.03.2012 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;
- 20.07.2012 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 309, ст. 71 КК України на 3 роки позбавлення волі;
- 19.09.2012 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 310, ч.1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;
- 17.10.2012 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі. Звільненого 30.05.2014 року на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році»;
- 03.02.2015 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки (дана судимість погашена),
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_9
обвинувачений ОСОБА_8
захисник ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА :
Цим вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк десять років. Строк відбуття покарання ОСОБА_8 визначено обраховувати з моменту його затримання, тобто з 31 грудня 2017 року.
Вирішено питання речових доказів та судових витрат.
Вироком Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2018 року, дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
За обставин встановлених судом першої інстанції ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , будучи бездомними особами, з вересня жовтня 2017 року сумісно мешкали у будівлі, збудованій біля водойми поблизу с.Преображенка Юр`ївського району Дніпропетровської області.
30 грудня 2017 року, о 22:10 годині, у згаданому житлі, перебуваючий у стані алкогольного сп`яніння потерпілий ОСОБА_10 пошкодив предмети домашнього вжитку. На зауваження ОСОБА_8 з цього приводу, ОСОБА_10 підійшов до останнього та підняв його з ліжка за верхній одяг. У відповідь на таке, у вказаний час та місці, ОСОБА_8 умисно завдав ОСОБА_10 декілька ударів стільцем по голові.
Далі ОСОБА_8 , доводячи кримінальне правопорушення до кінця, підібрав з підлоги сокиру (лісорубну) і тримаючи її в руці, умисно завдав ОСОБА_10 обухом та лопастю сокири множинні удари по голові, по спині, потилиці, обличчю, в область ребер зліва і зправа та продовжив завдавати такі по зазначеним ділянкам тіла ОСОБА_10 і після його падіння на підлогу, усвідомлюючи при цьому суспільно небезпечний характер свого діяння. Потім ОСОБА_8 витягнув ОСОБА_10 з будівлі назовні, де він і помер.
Внаслідок умисно завданих ОСОБА_8 ударів, потерпілому ОСОБА_10 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, від котрих ІНФОРМАЦІЯ_2 настала смерть ОСОБА_10 .
В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду першої інстанції змінити, призначивши ОСОБА_8 більш м`яке покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 115 КК України.
В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що з оскаржуваним вироком не згоден, оскільки призначене покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскільки покарання за своїм розміром є явно суворим. Судом не було враховано, що обвинувачений позитивно характеризується за місцем проживання, є інвалідом 2 групи, після вчинення злочину вжив всіх необхідних заходів для виклику компетентних органів.
Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить вирок в частині призначення покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років.
Відповідно до ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 з дня затримання 31.12.2017 року і до дня набрання вироком законної сили зарахувати до строку призначеного покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день покарання.
В обґрунтування вказав, що суд при призначенні покарання в повній мірі не врахував, що ним вчинений умисний злочин направлений проти життя особи, який є тяжким та суспільно-небезпечним. Крім того ОСОБА_8 неодноразово судимий, давав в суді неправдиві покази, інсценував обстановку нападу з боку потерпілого. Тому призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчинення злочину та особі обвинуваченого та не буде сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчиненню нових злочинів.
Заслухавши обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги захисника, та разом заперечували проти задоволення апеляції прокурора, думку прокурора, яка підтримала доводи і вимоги своєї апеляційної скарги та заперечувала проти апеляції сторони захисту, перевіривши і проаналізувавши доводи, які викладені в апеляціях і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Оскільки висновки суду першої інстанції стосовно фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення та доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення, та правильність правової кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 115 КК України, в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого та прокурора не оспорюються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, то вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого з приводу того, що призначене судом покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскільки покарання за своїм розміром є явно суворим,колегія суддів, вважає безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При обранні міри і розміру покарання суд першої інстанції, як вбачається з вироку, врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, що відноситься до особливо тяжких злочинів, особу обвинуваченого, в тому числі і ті на які посилається в своїй скарзі захисник, а саме враховано, що обвинувачений раніше судимий. Обставин, які пом`якшують покарання судом не встановлено, до обтяжуючих віднесено рецидив злочину.

На переконання колегії суддів, покарання призначене ОСОБА_8 судом першої інстанції, при зазначеному є в повній мірі справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Ствердження захисника, що суд мав врахувати позитивну характеристику за місцем проживання, інвалідність ІІ групи, виклик компетентних органів після вчинення злочину, колегія суддів, вважає їх безпідставними і необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження.

Згідно вироку, суд першої інстанції не встановив обставин, які пом`якшують покарання, з чим погоджується і апеляційний суд, оскільки активне сприяння розкриттю злочину, яка вказана в обвинувальному акті під час судового розгляду не підтвердилась, так як судом встановлено, що обвинувачений надавав суду покази, які не відповідають дійсності задля пом`якшення відповідальності за вчинене.
Підстав для застосування до обвинуваченого більш м`якого покарання, колегія суддів не вбачає, як не вбачає і підстав для скасування вироку і призначення ОСОБА_8 більш суворого покарання.

Сам по собі факт на який посилається прокурор в своїй скарзі, що обвинувачений визнав вину свою лише частково, не може слугувати підставою для скасування вироку і призначення обвинуваченому більш суворого покарання, оскільки визнання чи невизнання обвинуваченим вини розглядається в сукупності з іншими обставинами, які характеризують особу обвинуваченого. Окрім того така поведінка обвинуваченого це вибір позиції сторони захисту, що є правом обвинуваченого на захист і не може розцінюватися судом як підстава для застосування більш суворого покарання.

З приводу доводів прокурора про необхідність зазначення у вироку порядку зарахування строку попереднього ув`язнення ОСОБА_8 з дня затримання 31.12.2017 року і до дня набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день покарання, суд апеляційної інстанції вважає їх не обґрунтованими, оскільки апеляційним переглядом встановлено, що резолютивна частина вироку повністю відповідає вимогам ст. 374 КПК України, а тому вимоги прокурора про зміни вироку з цих підстав задоволенню не підлягають.
З огляду на вище наведене, апеляційний суд не знаходить підстав як для пом`якшення покарання, так і для його погіршення з тих мотивів, які наведені в апеляційних скаргах захисника обвинуваченого та прокурора, оскільки судом призначене покарання є законним, обґрунтованим, з дотриманням вимог кримінального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав, а тому колегія суддів, вважає необхідним апеляційні скарги захисника та прокурора залишити без задоволення, вирок без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 та прокурора Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2018 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 115 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4