АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/62/19 Справа № 701/1072/17-к Категорія: ч.2 ст.15, ч.1 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70, 75 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_6
з участю прокурораОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Черкаської області на вирок Маньківського районного суду Черкаської області від 13 лютого 2018 року , яким

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 1). 18.04.2001 року Маньківським районним судом Черкаської області за ч.1 ст. 140, ч.3 ст. 81, ст. 208, ст. 42 ч.1 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі; 2). 20.02.2003 р. Маньківським районним судом Черкаської області за ст. 289 ч.3, ст. 69 КК України до чотирьох років позбавлення волі з конфіскацією всього майна; 3). 20.11.2007 р. Маньківським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185, ч.1 ст. 395 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі; 4). 02.09.2011 року Маньківським районним судом Черкаської області за ч.3 ст. 185, ст. 395, ч.2 ст. 307 КК України до п"яти років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 5). 23.07.2012 р. Маньківським районним судом Черкаської області за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 263 КК України до шести років позбавлення волі, звільнений 30.01.2017 на підставі ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області умовно-достроко на два місяці двадцять два дні,

визнано винним та засуджено:

за ч. 3 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком терміном на два роки.

Згідно ст. 76 КК України ОСОБА_8 зобов`язати періодично з"являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_10 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

визнано винним та засуджено

- за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України - у виді одного року шести місяців позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України - у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити до відбуття ОСОБА_10 остаточно покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_10 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком терміном на два роки.

Згідно ст. 76 КК України ОСОБА_10 зобов`язати періодично з"являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_8 в дохід держави витрати в сумі 494 грн. 35 коп., за проведення експертизи .

Стягнуто з ОСОБА_10 в дохід держави витрати в сумі 494 грн. 35 коп., за проведення експертизи.

Вирішена доля речових доказів, відповідно до положень ст. 100 КПК України,

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку суду ОСОБА_8 та ОСОБА_10 визнані винними та засуджені за те, що, в ніч на 29 травня 2017 року, знаходячись в с. Іваньки Маньківського району Черкаської області, переслідуючи корисливий мотив для себе, з метою крадіжки чужого майна та використання його в особистих цілях, протиправно проник на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , належному ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , звідки з-під навісу біля криниці умисно, таємно здійснив крадіжку велосипеда марки «Україна», темно-зеленого кольору, вартістю станом на 29 травня 2017 року дев`ятсот сімдесят п`ять гривень, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення - злочину зник, чим спричинив ОСОБА_11 , матеріального збитку.

Також ОСОБА_8 , 30 травня 2017 року близько 11.00 години, знаходячись в с. Іваньки Маньківського району Черкаської області, переслідуючи корисливий мотив для себе, з метою крадіжки чужого майна та використання його в особистих цілях, за попередньою змовою із своїм знайомим ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель АДРЕСА_2 , протиправно проникли на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , належному ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , звідки з-під ринви біля будинку та поряд з січкарнею під накриттям, умисно, таємно здійснили крадіжку двох алюмінієвих бідонів ємкістю 25 та 40 літрів, вартістю станом на 30 травня 2017 року триста п`ятдесят та відповідно триста сімдесят п`ять гривень, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення - злочину зникли, чим спричинили ОСОБА_11 , матеріального збитку.

ОСОБА_10 , 01.01.2018 року близько 12:00 години, перебуваючи по АДРЕСА_2 , з метою таємного викрадення чужого майна та власного збагачення, шляхом демонтажу намагався викрасти металеві ворота вказаного домоволодіння, вартістю 341 грн., яке являється нежитловим та належить ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з метою подальшого їх збуту як металобрухту, однак в ході цього, був виявлений своєю матір`ю ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в результаті чого свій злочинний умисел та дії, направлені на таємне викрадення чужого майна, до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Черкаської області просить вирок суду стосовно ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України скасувати через неправильне застосування судом першої інстанції ЗУ про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Дослідити матеріали, які характеризують обвинуваченого ОСОБА_8 . Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим та засудити за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі без застосування положень ст.75 КК України. При цьому в апеляційній скарзі прокурора зазначено, що судом першої інстанції залишено поза увагою, що ОСОБА_8 востаннє відбував покарання у виді реального позбавлення волі за вироком Маньківського районного суду Черкаської області від 23.07.2012 року та будучи 30.01.2017 звільненим від подальшого відбування покарання умовно-достроково, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та 29.05.2017 року (тобто через чотири місяці після звільнення) вчинив тяжкі корисливі правопорушення, спрямовані на посягання на приватну власність громадян.

Заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, міркування прокурора, який підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора Черкаської області, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які заперечили проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника прокурора Черкаської області не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Ці вимоги закону судом виконані.

Висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 та ОСОБА_10 у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого за ч.3 ст.185 КК України при обставинах, наведених у вироку, відповідає матеріалам справи, які досліджені судом в порядку ч.3 ст.349 КК України і які не оспорюються в апеляційній скарзі прокурора.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано вірно за ч.3 ст.185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням до житла чи іншого приміщення.

Дії ОСОБА_10 кваліфіковано вірно за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка); за ч.3 ст.185 КК України таємне викрадення майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням до житла чи іншого приміщення.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 районний суд дотримався вимог статей 65, 66, 67 та п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», з урахуванням тяжкості вчиненого злочину (ст. 12 КК України), даних про особу винного, яке за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчиненню ним нових злочинів.

Так, призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який згідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, відомості про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину, обставини справи, незначну суму завданих збитків та предмет крадіжки (велосипед`Україна», 2 алюміневі бідони), відсутність претензій з боку потерпілих, наявність обставини, що обтяжує покарання - рецидив злочину, прийшов до обґрунтованого висновку про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства із застосуванням положень статей 75, 76 КК України.

Колегія суддів вважає, що з урахуванням пом`якшуючих обставин, даних про особу обвинуваченого та предмету крадіжки, призначення покарання у виді реального позбавлення волі лише з мотивів наявності у обвинуваченого попередніх судимостей, не можна вважати справедливим та таким, що буде сприяти виправленню обвинуваченого.

Колегія суддів не приймає до уваги характеристику ОСОБА_8 видану виконкомом Краківської сільради (а.с.222), оскільки в даній характеристиці вказано, що ОСОБА_8 на даний час в селі не проживає, характеристика взагалі не містить яких-небудь негативних обставин, які негативно характеризують обвинуваченого, а лише містить загальний висновок про те, що ОСОБА_8 зарекомендував себе негативно.

Колегія суддів вважає, що призначене покарання ОСОБА_8 із застосуванням статей 75, 76 КК України, а саме 2 два роки іспитового строку та покладення на нього певних обов`язків, передбачених ст.76 КК України є у даному випадку справедливим та відповідає вимогам статей 50, 65 КК України.

Крім того, колегія суддів враховує роз`яснення, наведене у Рішенні Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004, згідно якого Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції в частині визначення виду і розміру призначеного ОСОБА_8 покарання відповідає принципам індивідуалізації та справедливості.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні щодо м`якості призначеного ОСОБА_8 покарання задоволенню не підлягає.

Щодо апеляційних вимог заступника прокурора про не врахування судом першої інстанції положень ст.314 КПК України про обов`язок суду під час підготовчого судового засідання вирішити питання щодо складання досудової доповіді є безпідставними.

Так, частиною 2 ст. 314-1 КПК України визначено, що досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі. Досудова доповідь щодо неповнолітнього обвинуваченого віком від 14 до 18 років складається незалежно від тяжкості вчиненого злочину, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Проте, пунктом 6 ч. 3 та ч. 5 ст. 314 КПК України сформульовано, що прийняття рішення про складання представником органу пробації досудової доповіді є правом суду, що вирішується у підготовчому судовому засіданні у випадках, передбачених цим Кодексом, за власною ініціативою суду або за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, чи за клопотанням прокурора і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку не є обов`язком суду першої інстанції ставити питання про необхідність складання досудової доповіді.

В матеріалах кримінального провадження достатньо інформації про особу обвинуваченого, яка є необхідною для правильного призначення покарання, та відповідає дотриманню прав самого обвинуваченого, так і інтересам держави.

Згідно ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального кодексу, які були б підставою для скасування або зміни вироку, при розгляді справи колегією суддів не встановлено.

З врахуванням викладеного, керуючись статтями 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Черкаської області - залишити без задоволення.

Вирок Маньківського районного суду Черкаської області від 13.02.2018 року стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду учасниками кримінального провадження на протязі 3 місяців

Головуючий :

Судді :