Справа № 635/7143/17
Провадження № 1-кп/635/525/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2018 року смт. Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000565 від 02.08.2017 стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нечаївка, Компанівського району Кіровоградської області, громадянина України, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,
УСТАНОВИВ:
у підготовчому судовому засіданні при обговоренні питання про можливість призначення обвинуваченого акту до судового розгляду прокурор, представник потерпілого та обвинувачений пояснили, що обвинувачений акт відповідає вимогам закону, просили суд призначити обвинувальний акт до судового розгляду. Крім того, представник потерпілого просив суд при розгляді справи по суті призначити нову судово-медичну експертизу, оскільки після проведення експертизи до передачі обвинувального акту суду з?явились нові дані, які свідчать про наявність у потерпілого середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Перевіривши обвинувальний акт суд встановив наступне.
Згідно обвинувального акту сторона обвинувачення стверджує, що досудовим розслідуванням встановлено, що 26.07.2017 приблизно о 18.00, ОСОБА_5 , знаходячись в будинку власного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, під час сварки, маючи злочинний намір на нанесення тілесних ушкоджень та реалізуючи його, діючи протиправно, підійшов до ОСОБА_6 та міцно схопив за обидві руки поверх кістів, своїми руками, від чого ОСОБА_6 почув різкий біль, та штовхнув його від себе. ОСОБА_6 втратив рівновагу, впав та вдарився об кут столу тулубом та правою рукою. Після чого ОСОБА_5 взяв пластмасовий тазик та вдарив ОСОБА_6 по голові, тим самим ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_6 легкі тілесні пошкодження, які, згідно висновку судово-медичної експертизи №3133-С/17 03.08.2017, відносяться до легкого тілесного ушкодження яке викликало короткочасний розлад здоров`я.
Крім того, дана правова кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 125 КК України.
На думку суду обвинувальний акт має ряд недоліків, які не дають суду підстав призначити обвинувальний акт до судового розгляду.
Так при описі подій кримінального правопорушення слідчий називаючи частини тіла потерпілого та деякі предмети, якими наносились удари вживає русизми, що свідчить про незнання ділової Української мови, не дає можливості зрозуміти точний зміст обвинувачення та не формує повагу до змісту процесуального документу і діяльності органів досудового розслідування.
Крім того, обвинувальний акт не містить змісту обвинувачення, оскільки після опису фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, обвинувальний акт зазначає, що ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а саме умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Тобто, замість викладення змісту обвинувачення, зазначено зміст підозри, поєднаної із правовою кваліфікацією кримінального правопорушення.
Між тим, такий змість обвинувального акту не відповідає вимогам закону. Висновки суду при цьому ґрунтуються на наступному.
Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:
1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.
Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, а згідно ч. 1 ст. 11 КК України злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.
Зазначені норми закону у сукупності дають суду підстави вважати, що для виконання припису п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в частині викладення формулювання обвинувачення обвинувальний акт, крім викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, в обов`язковому порядку окремо повинен містити короткий зміст обвинувачення, а саме твердження про те, що особа обвинувачується у вчиненні суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Кримінальним Кодексом України. При цьому формулювання обвинувачення повинно містити конкретне визначення об`єкту, об`єктивної та суб`єктивної сторони складу злочину, відомості про суб`єкт злочину та інші обов`язкові та другорядні кваліфікуючі ознаки складу злочину.
Слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 42 КПК України обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу.
Стаття 291 КПК України зобов?язує слідчого, прокурора скласти обвинувальний акт і встановлює вимоги до його форми, зокрема зобов?язує особу, що складає обвинувальний акт внести в його текст формулювання обвинувачення, а відповідно до вимог ст. 293 КПК України визначено, що одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати його копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику. Отже, оскільки закон визначає, що вручення обвинувального акту підозрюваному і передача обвинувального акту до суду вчинюється одночасно, то доводи прокурора про те, що вручаючи обвинувальний акт підозрюваному слід зазначати в обвинувальному акті саме підозру суд вважає помилковими і такими, що не відповідають вимогам ст. ст. 291, 293 КПК України.
Отже, порядок висунення обвинувачення складається із складання обвинувального акту, вручення його підозрюваного з одночасним переданням обвинувального акту до суду, а формулювання обвинувачення повинно бути внесено в обвинувальний акт до його вручення підозрюваному та передачі обвинувального акту суду.
В даному випадку без формулювання обвинувачення суд не може призначити обвинувальний акт до судового розгляду, оскільки відсутній предмет судового розгляду відсутнє обвинувачення, а підозра не є предметом судового розгляду. Крім того, викладення формулювання обвинувачення при судовому розгляді законом не передбачено. Такі висновки суду ґрунтується на положеннях ст. 337 КПК України, яка встановлює, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.
Крім того, такий обвинувальний акт суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.
Європейський суд з прав людини (у справі «Абрамян проти Росії») більш ґрунтовно тлумачить зазначену норму, вказуючи на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу, та як деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи. Оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 р. у справі «Камінські проти Австрії» №9783/82 п. 79).
Також слід врахувати, що положення пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94, п. 52; рішення від 25.07.2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20.04.2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).
До того ж право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого пп. «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).
Вищезазначені твердження, зокрема знайшли своє відображення в ухвалі Апеляційного суду Херсонської області від 05.08.2015 р. у справі №11-кп/791/676/15, в ухвалі Апеляційного суду Харківської області від 06.08.2015 р. у справі 11-кп/790/1470/15.
Підсумовуючи наведене суд вважає, що в даному випадку відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення порушує право на захист ОСОБА_5 , не дає можливості визначити межі судового розгляду, тому обвинувальний акт відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підлягає поверненню прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України. При усуненні недоліків прокурору слід рекомендувати усунути із тексту обвинувального акту русизми та звернути увагу, що посилання на докази обвинувальний акт не може містити, особливо в частині викладення змісту обвинувачення.
Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
обвинувальний акт, затверджений прокурором 17 листопада 2017 року в кримінальному провадженні № 0000565 від 02.08.2017 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України повернути прокурору.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 7 днів з дня її проголошення до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області.

Суддя: ОСОБА_1