Справа № 344/4106/19
Провадження № 1-кс/344/2383/19
У Х В А Л А
14 березня 2019 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , представника ВО «Карпати», розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0000885,-

ВСТАНОВИВ:

в клопотанні вказано, що в лютому місяці 2019 року суб?єкт звернення дізнався про те, що належне йому виробниче приміщення арештовано за ухвалою суду від 15/06/2018; він є потерпілим в кримінальному провадженні, а тому вважає накладення арешту необґрунтованим, підстави клопотання про арешт майна штучно створені слідчою ОСОБА_4 , при відчуженні спірного майна не потрібно було складати оцінку майна, як про це зазначено слідчою, слідчою не враховано положення рішень господарських судів, суб?єкт звернення не чинив перешкод ВО «Карпати» в користуванні майном, земельну ділянку площею 8 га не отримував в користування.

В судовому засіданні суб?єкт звернення підтримав клопотання повністю з підстав, що в ньому вказані.

В судовому засіданні слідча заперечила клопотання з тих підстав, що в досудовому розслідування проводились експертизи, а також експертиза триває і на даний час, встановлено обставини вчинення злочину щодо незаконного відчуження спірного нерухомого майна, арешт майна здійснено з підстав, що передбачені законом щодо речі, яка була безпосереднім об?єктом злочину, визнана речовим доказом, потреба в арешті майна не відпала, оскільки спірне майно підлягає збереженню до часу ухвалення рішення щодо речових доказів і щодо оцінки доказів на стадії судового розгляду.

Представник ВО «Карпати» в судовому засіданні заперечила клопотання.

15/06/2018 постановлено ухвалу, якою накладено арешт на виробниче приміщення №4 під літерою «А», що складається з другого і третього поверху загальною площею 4513,5 м2 по вул. Галицька 201/4 в м. Івано-Франківськ у формі заборони вчинення дій щодо його відчуження з підстав визнання майна речовим доказом.

11/08/2017 Івано-Франківська обласна державна адміністрація склала розпорядження Про погодження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки державної власності ВО «Карпати».

Відповідно до довідки №114871520 суб?єкту звернення із клопотанням належить виробниче приміщення №4 під літерою «А», що складається з другого і третього поверху загальною площею 4513,5 м2 по вул. Галицька 201/4 в м. Івано-Франківськ на підставі договору купівлі-продажу від 19/07/2016

Відповідно до інформації від 17/01/2019 суб?єкта звернення із клопотанням визнано потерпілим в кримінальному провадженні №000885.

07/06/2018 складено постанову про визнання спірного майна речовим доказом, та передано на зберігання його власнику.

06/03/2018 суб?єкт звернення із клопотанням заявив про проникнення до спірного приміщення сторонніх осіб.

27/02/2019 складено постанову про перекваліфікацію у кримінальному провадженні №0004374.

23/07/2015 ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області відмовлено у прийнятті заяви ОСОБА_5 про стягнення з Першої української міжрегіональної товарної біржі 53890 гривень штрафу.

06/10/2015 постановою Львівського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення, ухвалу від 23/07/2015 без змін.

В ст. 174 КПК України вказано, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так в судовому засіданні слідча надала пояснення про те, що арешт майна накладено за ухвалою слідчого судді з підстави визнання спірного майна речовим доказом, потреба у застосуванні арешту не відпала, спірне майно все ще зберігає статус речового доказу, право власника щодо володіння і користування майном не обмежено за ухвалою від 15/07/2018.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

В ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Отже якщо відповідну річ, що перебуває у власності добросовісного набувача, визнано речовим доказом, то на неї може бути накладено арешт.

Таким чином слідчою доведено перед судом правові підстави арешту спірного майна на час його накладення.

У ст. 98 КПК України вказано, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім цього, відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Таким чином перед судом не доведено, що арешт на спірне майно накладено без правових підстав, або на даний час у органу досудового розслідування вже відпала потреба в утриманні зазначеного майна із процесуальним статусом речового доказу.

При цьому будь-якого незаконного втручання за ст. 1 Протоколу Першого за Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод не здійснюється, оскільки зазначене обмеження здійснюється на основі положення кримінального-процесуального закону, має легітимну мету, яка виправдана інтересами досудового розслідування.

Відповідно до зазначеного суд, -

ПОСТАНОВИВ :

в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту за ухвалою Івано-Франківського міського суду від 15/06/2018 виробничого приміщення №4 під літерою «А», що складається з другого і третього поверху загальною площею 4513,5 м2 по вул. Галицька 201/4 в м. Івано-Франківськ, відмовити.

Відповідно до ст.ст. 174, 309 КПК України Ухвала може оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1