Справа № 461/8343/18
Провадження № 1-кс/461/9637/18
УХВАЛА
про накладення арешту на майно

15.11.2018 року місто Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого ВР ЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_2 про арешт майна,

встановив:

слідчим відділом СУ ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002984 від 01.11.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, яке розпочато за фактом ДТП.

Слідчий СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_2 , за погодженням прокурора Львівської місцевої прокуратури №1, звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на автомобіль «МАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 ,належить ОСОБА_3 , зареєстрований: АДРЕСА_1 .

Клопотання мотивує тим, що вказаний транспортний засіб має суттєве значення для проведення досудового розслідування та може бути використаний як доказ вчиненого кримінального правопорушення, в тому числі як речовий доказ, оскільки зберіг на собі сліди кримінального правопорушення.

Учасники справи в судове засідання не з`явились. Згідно положень чинного КПК України, неявка слідчого та власника майна не є перешкодою для розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.

Частиною 1 ст.170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно вимог ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.170КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч.2 цієї ж статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Виходячи з положень ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може буди накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Кримінальне провадження зареєстроване в ЄРДР за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка спричинила загибель людини.

З матеріалів клопотання вбачаються достатні підстави вважати, що вилучені предмети та речі зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, тобто відповідають вимогам ст. 98 КПК України.

Таким чином, дослідження та збереження, вилучений транспортний засіб має важливе значення для кримінального провадження, майно, на яке просить накласти арешт слідчий, відповідає критеріям, визначеним у ст.170 КПК України, оскільки прямо стосується предмету доказування у вказаному кримінальному провадженні. Вказані обставини є достатніми підставами, які передбаченими ст. 167 ч. 2 п. 1 КПК України, для арешту тимчасово вилученого майна.

Враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, можливість зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, наслідки арешту майна, зважаючи на те, що таке обмеження права власності є розумним та виправданим, приходжу до висновку, що клопотання є обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає частковому задоволенню.

Щодо визначення місця зберігання вищевказаного транспортного засобу, як речового доказу, то таке не належить до повноважень слідчого судді, при цьому є компетенцією органу досудового розслідування, а тому клопотання в цій частині не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.131, 132, 170,172, 173 КПК України, -

постановив:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на автомобіль «МАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 ,належить ОСОБА_3 , зареєстрований: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати слідчого повідомити заінтересованих осіб про накладення арешту на майно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1