Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/1150/18
Провадження № 1-кп/499/35/19
У Х В А Л А

Іменем України

"15" лютого 2019 р. смт.Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_8 ; законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_10 ; законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_11 ; захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_8 ; потерпілого ОСОБА_12 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт кримінального провадження №0000154, внесеного до ЄРДР 19.05.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Бузинове, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, не одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, раніше не судимого, у вчинені злочинів передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця с. Бузинове Іванівського району Одеської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , з неповною середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого, у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця смт. Іванівка Іванівського району Одеської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_3 , з неповною середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого, у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.289 КК України

ВСТАНОВИВ:

Під час підготовчого судового засідання прокурор вважав за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , їх захисники та законні представники, а також потерпілий у питанні про призначення справи до судового розгляду покладалися на розсуд суду.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 у судовому засіданні надав клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.289 КК України, вважав за необхідне спочатку розглянути питання про звільнення обвинуваченого від відповідальності, а лише потім вирішувати питання про призначення справи до судового розгляду стосовно інших обвинувачених. Думку захисника підтримав обвинувачений та його законний представник.

Суд, заслухавши думку прокурора, обвинувачених, їх захисників та законних представників, вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього документи, приходить до висновку про повернення обвинувального акту прокурору з наступних підстав та вважає за необхідне не здійснювати розгляд клопотання захисника ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого від відповідальності, оскільки обвинувальний акт, який складений в тому числі відносно ОСОБА_5 не відповідає вимогам КПК України та позбавляє суд можливості встановити наявність в діях обвинувачених складу кримінального правопорушення для подальшого звільнення від відповідальності.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.10.2012 № 223-1430/0/4-12, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному, до нього не долучено передбачені законом додатки.

Так, у відповідності до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення, це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного, він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії» №9783/82, п.79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).

Аналіз вказаного обвинувального акту, складеного відносно ОСОБА_6 свідчить про те, що він міститься виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону, статті та частини статті закону України про кримінальну відповідальність, однак, в порушення п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, відсутнє чітке формулювання обвинувачення.

Так, в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб. Слід відзначити, що при формулюванні фактичних обставин справи, які прокурор вважав встановленими, органи досудового розслідування не описали ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, при цьому також не вказано суб`єктивну та об`єктивну сторони скоєного злочину в частині дій ОСОБА_6 .

В обвинувальному акті прокурором зазначено що ОСОБА_6 присів у викрадений ОСОБА_4 та ОСОБА_5 автомобіль марки ВАЗ 21061 д/н НОМЕР_1 вже після здійснення останніми всіх дій, направлених на викрадення транспортного засобу, а саме ОСОБА_5 розбив вікно авто для того щоб проникнути всередину, а ОСОБА_4 вирвавши дроти замку запалення запустив двигун, жодних дій спрямованих на викрадення транспортного засобу за попередньою змовою групою осіб відповідно до обставин, наведених в обвинувальному акті та формулюванні обвинувачення ОСОБА_6 не вчиняв, що дає суду можливість стверджувати про неконкретність обвинувачення та невідповідність самого обвинувачення фактичним обставинам справи, так як із формулювання обвинувачення не вбачається, що ОСОБА_6 якимось чином сприяв вчиненню злочину, був його організатором, виконавцем чи посібником, тобто повністю виключає поняття співучасті у розумінні ст.26 КК України.

Зазначене свідчить про те, що поза увагою досудового розслідування залишилися обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а такі порушення суд розцінює як порушення права на захист обвинуваченого ще на стадії досудового розслідування.

Сторона обвинувачення за ст. 92 КПК України має довести обставини, віднесені у ст. 91 цього Кодексу до предмету доказування, на підставі яких висувається обвинувачення, чому кореспондує право обвинуваченого за ст. 43 КПК України знати, у вчиненні якого злочину його обвинувачують. Справедливий судовий розгляд неможливий без дотримання права обвинуваченого на детальне повідомлення про характер і підстави висунутого обвинувачення за п. 3 «а» ст. 6 Конвенції про захист права людини та основоположних свобод, яке за практикою тлумачення Європейським Судом з прав людини в рішенні від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (заява № 25444/94, §§ 51, 52, 54) не терпить неконкретного обвинувачення і вимагає доведення до відома особи детально сутності обвинувачення не лише через юридичну кваліфікацію реальні фактів, але і через підстави обвинувачення, якими визнаються цих факти, поставлені за вину, які лежать в основі твердження про вчинення злочину. З огляду на ці приписи Закону ані межі судового розгляду для суду, ані діяльність прокурора не можуть визначатися гіпотетичною зміною обвинувачення в майбутньому.

Всупереч п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України слідчий в частині викладення формулювання обвинувачення стосовно ОСОБА_6 обмежився лише твердженням про незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, не описавши при цьому об`єктивну та суб`єктивну сторону вчиненого ОСОБА_6 діяння.

З огляду на наведене, суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору без обговорення питання про можливе використання прокурором в наступному під час судового розгляду можливостей, які надає прокурору ст. 338 КПК України, оскільки закон дозволяє прокурору змінити обвинувачення в суді не для виправлення описок, граматичних помилок, неузгодженості окремих частин тексту обвинувального акта, а виключно для зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення і тільки за результатами судового розгляду при встановленні нових фактичних обставин кримінального правопорушення. При цьому суд при поверненні обвинувального акта прокурору враховує також відсутність правового механізму для примусу прокурора змінити обвинувачення під час судового розгляду.

Також суд вважає, що законодавець при складанні КПК України розраховував на те, що викладені прокурором в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення будуть абсолютно достовірними і при доведенні прокурором в суді вини обвинуваченого ці обставини в незмінному вигляді будуть відображені в вироку без використання можливостей, які надає прокурору ст. 338 КПК України, оскільки лише за таких умов буде досягатись мета справедливого правосуддя в розумні строки без коригування обвинувачення прокурором в суді.

Повернення обвинувального акту разом з додатками прокурору буде відповідати вимогам ст. 2 КПК України, за якою завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 109, 291, 314-315, 331, 369-372 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Обвинувальний акт з додатками по кримінальному провадженню №0000154 внесеного до ЄРДР від 19.05.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, ОСОБА_5 у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, ОСОБА_6 у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.289 КК України повернути прокурору Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області для приведення у відповідність до вимог КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня проголошення ухвали.

Повний текст ухвали суду проголошений 19 лютого 2019 року о 16.00 годині.

СуддяОСОБА_1