Справа №487/6499/18
Провадження №1-кп/487/714/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2018 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Заводського районного суду м.Миколаєва з Миколаївської місцевої прокуратури № 1 надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
Ухвалою судді від 03.10.2018 року кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання.
В ході підготовчого судового засідання прокурор просив призначити справу до судового розгляду, вважає, що обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.2 ст. 186 КК України складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК України, просив викликати в судовий розгляд сторони кримінального провадження.
Крім того заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, з метою забезпечення безперервного розгляду провадження в суді, виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, посилаючись на те, що судовий розгляд по справі ще не розпочався, вчинення обвинуваченим тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який на даний час обвинувачується ще і у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України за місцем своєї реєстрації не проживав, не має постійного місця роботи і законного джерела доходу, тобто не має соціально сталих зв`язків, тому наявні ризики, передбачені ч. 1 п.1, 5 ст.177 КПК України, які продовжують існувати до теперішнього часу, а саме: переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, тому інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним ризикам, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти призначення справи до судового розгляду. Разом з цим заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначав, що ризики зазначені прокурором недоведені та відсутні, від слідства та суду ОСОБА_4 не ховається, тому тримання його під вартою недоцільне. Просив суд замінити міру запобіжного заходу у вигляді тримання на більш м`який запобіжний захід.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав захисника.

Потерпіла ОСОБА_6 не заперечував проти призначення справи до судового розгляду, та задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного:

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 складений у відповідності з вимогами Кримінального процесуального кодексу України і поверненню прокурору не підлягає.

Провадження за обвинувальним актом підсудне цьому суду.

Підстав для закриття провадження чи його направлення прокурору для проведення досудового провадження немає.

Порушення вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення провадження до судового розгляду, відсутні, відтак суд приходить до висновку про необхідність призначення провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 у судове засідання.

Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

Крім того, судом встановлено, що під час досудового розслідування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою закінчується 01.11.2018 року.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 177 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, які гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

При вирішенні питання щодо продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються у їх сукупності та обґрунтованість підстав для продовження запобіжного заходу, а саме: обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінуємого кримінального правопорушення, вчинення особливо тяжкого злочину, у тому числі беручи до уваги особу обвинуваченого те, що він раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, негативно характеризується, за місцем своєї реєстрації не проживав, не має постійного місця роботі і законного джерела доходу, тобто не має соціально сталих зв`язків, під час досудового розслідування знаходився у державному розшуку, оскільки на виклики слідчого не з`являвся.

Отже, в судовому засіданні прокурором доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 п.1, 5 ст.177 КПК України, які продовжують існувати до теперішнього часу, а саме: переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Таким чином, суд приходить до переконання, що більш м`які запобіжні заходи, не зможуть запобігти зазначеним ризикам, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, з метою забезпечення безперервного розгляду провадження в суді та виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного суд приходить до переконання про наявність підстав для продовження ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Керуючись ст.ст. 177, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 ч. 2 ст. 186 КК України на 05.11.2018 року о 13.30 год.
Викликати для участі у судовому засіданні учасників кримінального провадження.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утриманням в СІЗО м. Миколаєва на 60 днів до 25.12.2018 року.

У задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного захисту ОСОБА_4 - відмовити.

Копію ухвали надіслати начальнику СІЗО м. Миколаєва.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1