УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2019 року

м. Київ
справа № 200/12439/14-к

провадження № 51-10477ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2018 року та вирок Дніпровського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року,
встановив:
За вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2018 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років. На підставі ч. 4 ст. 70 КК, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеного за цим вироком та за попереднім вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2018 року, остаточно ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Дніпровський апеляційний суд 06 листопада 2018 року, під час розгляду кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора та захисника, в частині призначення ОСОБА_4 покарання скасував вирок районного суду. Зазначив обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_4 рецидив злочинів і постановив новий вирок, яким призначив ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст. 187 КК у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців з конфіскацією майна, яке є його власністю. На підставі ч. 4 ст. 70 КК, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеного за цим вироком та за попереднім вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2018 року, остаточно ОСОБА_4 призначив покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців з конфіскацією майна, яке є його власністю. В решті вирок місцевого суду залишив без змін.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 , не погоджуючись з ухваленими щодо нього вироками як місцевого, так і апеляційного судів, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просив скасувати вирок апеляційного суду, направити його кримінальну справу до місцевого суду та призначити йому правильне покарання.
Верховний Суд ухвалою від 26 грудня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_4 залишив без руху через її невідповідність вимогам ст. 427 КПК і надав строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Також засудженому було роз`яснено, що в разі, якщо він неусуне недоліки касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, скаргу буде повернуто.
Залишаючи касаційну скаргу засудженого без руху, Верховний Суд в ухвалі від 26 грудня 2018 року встановив, що скарга подана без додержання пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК, згідно з якими в касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, що подає касаційну скаргу.
Також було зазначено, що, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Копія ухвали була невідкладно надіслана засудженому та отримана ним 30 січня 2019 року, згідно розписки, яка міститься в матеріалах провадження.
На виконання ухвали Верховного Суду засуджений ОСОБА_4 подав до суду касаційної інстанції доповнення до касаційної скарги, однак не усунув недоліки, зазначені в ухвалі Верховного Суду від 26 грудня 2018 року.
Так, Верховний Суд повторно зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Однак, при повторному зверненні до суду касаційної інстанції засуджений так і не конкретизував, яких саме порушень допустився апеляційний суд та не зазначив у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність та обґрунтованість ухваленого апеляційним судом судового рішення та чому їх слід відносити до підстав для скасування касаційним судом вироку апеляційного суду, згідно з ч. 1 ст. 438 КПК, та з огляду на положення статей 370, 404, 413, 420 цього Кодексу.

Доводи ОСОБА_4 у доповненнях до касаційної скарги фактично зводяться до необхідності перевірки фактичних обставин кримінального провадження та оцінки доказів, що відповідно до положень ст. 433, 438 КПК, не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Крім того, у поданих доповненнях до касаційної скарги відсутня вимога до суду касаційної інстанції, яка повинна узгоджуватись з положеннями ст. 436 вказаного Кодексу, а саме: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Верховний Суд повторно зауважує, що відсутність у касаційній скарзі обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху.
Враховуючи викладене, оскільки засуджений ОСОБА_4 не усунув недоліки касаційної скарги, залишеної без руху, Верховний Суд, на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, вважає за необхідне повернути касаційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Повернути касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2018 року та вирок Дніпровського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року разом з усіма доданими до цієї скарги матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3