УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2019 року м.Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 , представника власника майна ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_6 , в інтересах ФОП ОСОБА_7 , про скасування арешту майна, у кримінальному провадженні №0000866 від 03 вересня 2018 року,-

ВСТАНОВИВ :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_6 , в інтересах ФОП ОСОБА_7 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000866 від 03 вересня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.149 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 листопада 2018 року накладено арешт на майно, вилучене 10.11.2018 в ході обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник посилається на те, що арешт коштів є необгрунтованим внаслідок відсутності правових підстав для його накладення та відсутності фактичних даних, якими оперував слідчий при внесенні клопотання про арешт майна. Крім того, слідчий порушив строк звернення з вказаним клопотанням.

Власник майна ОСОБА_8 , та його представник адвокат ОСОБА_6 , вимоги клопотання підтримали та просили задовольнити.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання про скасування арешту майна та дослідивши долучені до нього документи, приходить до наступного висновку.

Встановлено, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000866 від 03 вересня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.149 КК України.

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключно прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Згідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому,у відповідності до ч.2,ч.3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Положеннями ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З тексту ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 листопада 2018 року вбачається, що дане майно є речовим доказом, а додані до клопотання матеріали містили достатньо даних щодо необхідності арешту вказаного майна. Слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання про арешт майна потреби органу досудового розслідування виправдовували таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а сукупність отриманих судом даних, відповідно до ст.170 КПК України, була достатньою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів доданих до клопотання, доводи клопотання не містять належного обґрунтування та доказів того, що на даній стадії розслідування вищезазначений захід забезпечення втратив свою актуальність та які б спростували висновки, викладені в ухвалі слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 листопада 2018 року, що дає слідчому судді підстави дійти висновку, що необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно на теперішній час не відпала, оскільки обставини, на які посилається представник власника майна адвокат ОСОБА_6 , в обґрунтування клопотання, підлягають з`ясуванню в ході досудового розслідування даного кримінального провадження.

На підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що заявником на даній стадії кримінального провадження, не доказано необґрунтованість та невмотивованість накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_5 , не доведено, що подальше збереження арешту майна нестиме за собою негативні наслідки та арешт майна порушить баланс між засобами які застосовуються та метою яку прагне достягти орган досудового розслідування, а відтак у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 170-174,309,372,392 КПК України,слідчий суддя -

УХВАЛИВ :

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 , в інтересах ФОП ОСОБА_7 , про скасування арешту майна, у кримінальному провадженні №0000866 від 03 вересня 2018 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1