Справа №359/3078/19
Провадження №1-кс/359/ 1018/2019
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
9 квітня 2019 року м. Бориспіль

Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0000043 від 11.07.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 364 КК України, про арешт майна,

в с т а н о в и в :
Прокурор відділу прокуратури Київської області ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним клопотанням.

Згідно клопотання, службові особи Фонду соціального захисту інвалідів з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для себе та службових осіб приватного підприємства «Форвард-Орто», всупереч інтересам служби зловживання службовим становищем, що завдали тяжкі наслідки охоронюваним законом прав та інтересів окремих громадян та держави.

У ході досудового розслідування встановлено, що службові особи Фонду соціального захисту інвалідів з метою одержання неправомірної вигоди для самої себе, вступивши за попередньою змовою з службовими особами ПП «Форвард-Орто» надають перевагу вищевказаному суб`єкту підприємницької діяльності під час забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації осіб з інвалідністю.

Відповідно до наказу Мінсоцполітики від 29.01.2016 № 59 «Про організацію забезпечення окремих категорій населення технічними та іншими засобами реабілітації (далі ТЗР)», який зареєстрований у Мінюсті 18.02.2016 № 257/28387, ТЗР, якими забезпечується особи з інвалідністю, діти з інвалідністю, інші особи за кошти державного бюджету, формується підприємством за фактичною собівартістю виробу з урахуванням нормативу рентабельності, встановленим Мінсоцполітики, а також у межах граничної ціни.

При укладанні договору на забезпечення ТЗР органам соціального захисту населення за фактичною ціню виробу у межах граничної ціни, а уразі її перевищення за рішенням Мінсоцполітики на підставі рекомендації робочої групи із забезпеченням осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю та інших окремих категорій населення ТЗР, яка утворена при Мінсоцполітики.

Відповідно до п. 23 Порядку особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю, інша особа або їх законні представники обирають підприємство і повідомлять відповідних осіб ОСЗН про вибір такого підприємства.

Так, з метою відшкодування вартості технічних та інших засобів реабілітації осіб з інвалідністю службові особи територіальних органів соціального захисту населення за відповідну винагороду схиляють вищевказаних осіб обрати ПП «Форвард-Орто» з метою отримання в даному підприємстві технічні та інші засоби реабілітації осіб з інвалідністю.

Також у ході досудового розслідування встановлено, що з метою привласнення грошових коштів Фонду соціального захисту інвалідів, що має статус неприбуткової бюджетної установи, у проміжок часу з 2018 року по теперішній час службові особи фонду соціального захисту, зловживаючи службовим становищем за попередньою змовою з службовими особами ПП «Форвард-Орто» укладають договори про забезпечення протезно-ортопедичними виробами (крім ортопедичного взуття), у тому числі спеціальними засобами для самообслуговування та догляду за індивідуальними заявками.

Під час документування злочинної діяльності співробітниками ГУ БКОЗ СБ України установлено, що ПП «Форвард-Орто» () тривалий час приймає участь в державній програмі із забезпечення осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю та інших окремих категорій населення технічними та іншими засобами реабілітації, яка фінансується з державного бюджету відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 321 від 05.04.2012.

Встановлено, що ПП «Форвард-Орто» здійснює імпорт інвалідних візків на територію України із Республіки Польща через фіктивні договори із підконтрольною польською юридичною особою «AMS GROUP Spolka z ograniczona odpowieddzialnoscia Spolka Komandytowa» (код 364671910), засновниками якої є службові особи ПП «Форвард-Орто», а саме ОСОБА_4 , дружина власника ПП «Форвард-Орто» ОСОБА_5 та колишній директор ПП «Форвард-Орто» ОСОБА_6 .

У ході імпортування зазначених засобів реабілітації, зазначені службові особи, на підставі підроблених документів, занижують фактурну вартість вказаних товарів, що призводить до мінімізації розміру платежів, які останні повинні сплатити в дохід держави. Так, у ході проведення оперативно-технічних заходів була отримання інформація, що підтверджує використання службовими особами ПП «Форвард-Орто» підроблених документів за межами України. Зокрема, наявна інформація свідчить, що інвалідні візки закуповуються у заводів виробників, далі транспортуються до Польщі, де відбувається заміна документів про походження. Згодом вже від імені підконтрольної іноземної структури «AMSGROUP» та за зміненими документами відбувається їх поставка на територію України.

Крім цього, в подальшому, службові особи ПП «Форвард-Орто», після забезпечення осіб з інвалідністю інвалідними візками на підставі укладених договорів із заздалегідь значно завищеними цінами, отримують з Фонду соціального захисту інвалідів державні кошти за вказані вище засоби реабілітації.

Під час аналізу отриманої оперативної інформації за 2017, 2018 роки, на рахунки вказаного приватного підприємства Фондом соціального захисту інвалідів було перераховано більше 150 млн. грн.

У результаті проведених слідчих (розшукових) дій встановлено, що зазначені особи ПП «Форвард-Орто» () використовуючи суб`єктів господарювання та підприємство AMS GROUP Spolka z ograniczona odpowieddzialnoscia Spolka Komandytowa» (код 364671910) для розкрадання бюджетних коштів та подальшого їх привласнення. Грошові кошти, одержані внаслідок зазначених протиправних оборудок «відмиваються» через ряд суб`єктів підприємницької діяльності (у тому числі через фірми, зареєстровані в офшорних зонах). Додатково: у ході проведення оперативно-технічних заходів була отримання інформація, що підтверджує використання посадовими особами ПП «Форвард-Орто» комерційних структур для виводу та привласнення бюджетних коштів. Зокрема, наявна інформація вказує на реєстрацію посадовими особами вказаного підприємства ряду фізичних осіб-підприємців на близьких родичів чи друзів, а в подальшому виведення бюджетних коштів на їхні рахунки. Також, для привласнення державних грошей, використовується схема отримання поворотної фінансової допомоги, яку керівники оформляють для себе.

Згідно з витягом з бази даних ДФС України у АТ ТАСКОМБАНК відкрито рахунки ФОП « ОСОБА_7 » (код платника НОМЕР_1 ) має відкриті рахунки № НОМЕР_2 відкритий у валюті українська гривня з 27.11.2018 на даний час не закритий, № НОМЕР_3 відкритий у валюті українська гривня з 13.02.2018 на даний час не закритий, № НОМЕР_4 відкритий у валюті українська гривня з 19.11.2018 на даний час не закритий, № НОМЕР_5 відкритий у валюті українська гривня з 27.11.2018 на даний час не закритий.

Також стороною обвинувачення встановлено, що в АТ ТАСКОМБАНК у ОСОБА_8 (РНОКППФО НОМЕР_6 ) відкрито рахунок № НОМЕР_7 та ОСОБА_7 (РНОКППФО НОМЕР_1 ) відкритий рахунок № НОМЕР_8 .

В судове засідання прокурор не з`явився, надав письмову заяву, в якій просив розглянути клопотання про накладення арешту без його участі.

Ознайомившись із матеріалами клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.09.1997 року № 475/97-ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно ст. 131, ч. 1 ст. 170 КПК України засобом забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який полягає у тимчасовому позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, 3-1) можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України), 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною 2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що з метою забезпечення збереження речового доказу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз вище зазначеної норми закону свідчить, що Кримінальним процесуальним кодексом України чітко передбачені підстави для застосування такого виду забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

У своєму клопотанні прокурор вказує, що в даному кримінальному провадженні метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів та запобігання можливості приховування чи відчуження цього майна, шляхом зняття їх з рахунків у вигляді готівки чи здійснення переказів цих коштів. Разом з тим, до матеріалів клопотання не надані докази, які б дійсно свідчили про вказані прокурором підстави для застосування такого виду забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч.1ст.173 КПК України).

Обов`язок доведення необхідності застосування цього засобу забезпечення та цілі накладення арешту на майно перед слідчим суддею покладено на прокурора, слідчого.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна повинно мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Прокурор у поданому клопотанні не конкретизував, не обґрунтував та не довів як саме по собі накладення арешту на майно, а саме: грошові кошти, які знаходяться на рахунках, що відкриті у АТ ТАСКОМБАНК вказаними суб`єктами підприємницької діяльності може бути використано в рамках даного кримінального провадження №0000043 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених саме ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 364 КК України.
Слідчий суддя, вирішуючи питання про арешт вказаного у клопотанні майна, згідно ст.173 КПК України, враховує зазначені в клопотанні підстави для арешту, наслідки арешту майна для власників, оскільки санкції ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 364 КК України не передбачають конфіскації майна та приходить до висновку, що підстави, на які посилається прокурор для застосування такого виду забезпечення кримінального провадження є завчасними, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 170, 171, 173, 174, 309 КПК України слідчий суддя -
у х в а л и в:
У задоволенні клопотання прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0000043 від 11.07.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 364 КК України, про арешт майна, - відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляції протягом п`яти діб з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1