Справа № 700/319/18
Провадження № 1-кп/700/16/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2019 р. Лисянський районний суд Черкаської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Лисянка Черкаської області кримінальне провадження про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 громадянина України, українця, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.192 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 17.08.2015 року у невстановлений слідством час прийшов до домоволодіння ОСОБА_5 , що знаходиться в АДРЕСА_3 та користуючись його довірою, під приводом позики отримав від ОСОБА_5 у тимчасове володіння належні потерпілому на праві власності грошові кошти в сумі 1000 (одна тисяча) доларів США, які в перерахунку на українські гривні відповідно до курсу національного банку України станом на 17.08.2015 становили 21750 грн. Продовжуючи свої злочинні наміри ОСОБА_4 01.09.2015 року знову під приводом позики отримав від ОСОБА_5 у тимчасове володіння належні потерпілому на праві власності грошові кошти в сумі 1000 (одна тисяча) доларів США, які в перерахунку на українські гривні відповідно до курсу національного банку України станом на 01.09.2015 становили 21800 грн. Про отримання грошових коштів ОСОБА_4 власноручно склав дві письмові розписки від 17.08.2015 та 01.09.2015 та які зобов`язувався повернути з відсотками. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_4 аналогічним шляхом в першій декаді вересня 2015 року під приводом позики грошових коштів отримав від ОСОБА_5 у тимчасове володіння належні потерпілому на праві власності грошові кошти в сумі 500 (п`ятсот) доларів США, що в перерахунку на українські гривні відповідно до курсу національного банку України станом на 10.09.2015 становили 10900 грн., які усною обіцянкою зобов`язувався повернути останньому.
Таким чином, шляхом зловживання довірою за відсутності ознак шахрайства ОСОБА_4 заволодів грошовими коштами в сумі 1000 (одна тисяча) доларів США, які в перерахунку на українські гривні відповідно до курсу національного банку України станом на 17.08.2015 р. становили 21750 грн., грошовими коштами в сумі 1000 (одна тисяча) доларів США, які в перерахунку на українські гривні відповідно до курсу національного банку України станом на 01.09.2015 становили 21800 грн. та грошовими коштами в сумі 500 (п`ятсот) доларів США, що в перерахунку на українські гривні відповідно до курсу національного банку України станом на 10.09.2015 становили 10900 грн., які належали ОСОБА_5 , чим заподіяв останньому значної майнової шкоди на загальну суму 54450 гривень, що в 50 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян і становить 89 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.192 КК України визнав повністю і пояснив, що дійсно скоїв злочин при обставинах і з наслідками, вказаними в обвинувальному акті. Дійсно він у 2015 році взяв у ОСОБА_5 в борг 2500 доларів США, які обіцяв повернути, але до цього часу не повернув через скрутне фінансове становище. Не заперечує, що заборгував гроші не тільки ОСОБА_5 , а й іншим громадянам та банківським установам. Запевняє, що обов`язково розрахується з усіма боргами. Просить суд суворо його не карати.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його вина в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується доказами:
-Борговими розписками, складеними власноручно ОСОБА_4 від 17.08.2015
та 01.09.2015;
-Рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 04.10.2016р.у
цивільній справі №700/819/16-ц;
-Показаннями свідків ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 , які в судовому засіданні пояснили, що вони є відповідно батьком і матір`ю обвинуваченого. Їм відомо про борги сина, а також те, що він заборгував гроші ОСОБА_5 . Вказують на те, що їх син не шахрай і гроші він позичав з наміром повернути, але через важкі життєві обставини йому це не вдалося;
-Показаннями свідків ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які в судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_4 позичав і у них гроші, які до цього часу не повернув.
Суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 знайшло своє підтвердження у судовому засіданні у повному обсязі, його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 192 КК України, як заподіяння значної шкоди шляхом зловживання довірою за відсутності ознак шахрайства.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд, згідно з вимогами ст. ст. 65 та 68 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно із ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, характеризуючі дані на винну особу та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
ОСОБА_4 характеризується за місцем проживання задовільно, раніше не судимий, має на утриманні неповнолітніх дітей. На обліку у лікаря психіатра та нарколога обвинувачений не перебуває, відтак відсутні сумніви в його осудності.
Як пом`якшуючі покарання обставини, суд враховує, що обвинувачений вину свою у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, кається в скоєному, в ході досудового слідства та в судовому засіданні давав послідовні, правдиві показання, чим сприяв розкриттю злочину, а обтяжуючих обставин судом не встановлено.

Також, суд враховує позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого; особливості й обставини вчинення кримінального правопорушення; поведінку обвинуваченого після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті 192 ч.1 КК України у виді штрафу.
Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Щодо наявності підстав для відшкодування витрат на правову допомогу потерпілому, то судом зазначається наступне.
Згідно з приписами ч. 1ст.118 КПК України, процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу.
Відповідно до ч. 1ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу потепілим ОСОБА_5 долучено до матеріалів справи копію договору від 22.08.2018 р., укладеного з адвокатом ОСОБА_6 на представництво в кримінальному процесі та квитанцію №74 від 22.08.2018 року про сплату коштів в сумі 4000 грн. за надання правової допомоги під час участі в судових засіданнях у справі про обвинувачення ОСОБА_4 .
Таким чином з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_5 необхідно стягнути здійснені ним судові витрати.
Речові докази у справі відсутні.

Запобіжні заходи не обиралися.

Цивільний позов у справі не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373,374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 192 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_5 здійснені ним судові витрати на суму 4000 (чотири тисячі) гривень.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги через Лисянський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому та потерпілому в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя - ОСОБА_1