ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/603/19 Справа № 202/2358/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
третьої особи, щодо майна якої
вирішується питання про арешт ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2019 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000463,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2019 року клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_8 , про арешт майна було задоволено. Накладено арешт на майно, вилучене 10.04.2019 року в ході проведення обшуку автомобіля «DaewooNexia» д.н. НОМЕР_1 сірого кольору біля буд. 8 по вул. Осінній в м. Дніпро, а саме: автомобіль «DaewooNexia» д.н. НОМЕР_1 сірого кольору VIN-код НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія та номер НОМЕР_3 із забороною користування, розпорядження та відчуження.
Рішення суду обґрунтовано тим, що вилучене в ході обшуку майно 11 квітня 2019 року у відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 000463. Зважаючи, що стороною кримінального провадження доведено наявність підстав для накладення арешту на вищезазначене майно, з метою збереження речових доказів та проведення необхідних слідчих дій у кримінальному провадженні, а також те, що є достатні підстави вважати, що воно дійсно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тому клопотання слідчого про накладення арешту на майно було задоволено.

Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_6 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2019 року скасувати. Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ Індустріального ВП Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 в частині арешту на легковий автомобіль марки «DAEWOO», модель «NEXIA», сірого кольору, номер шасі № НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_1 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 виданого 20.02.2018, із забороною його користування, розпорядження, відчуження.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що при вирішенні клопотання про арешт майна слідчий суддя не з`ясував та не врахував питань, передбачених ч. 2 ст. 173 КПК України, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна, як належного та допустимого доказу у кримінальному провадженні, а також не врахував розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для власника майна.
Вважає, що клопотання про арешт майна не відповідає встановленим чинним законодавством вимогам щодо його змісту, на що слідчий суддя не звернув уваги та в порушення вимог ч. 3 ст. 172 КПК України дійшов необгрунтованого висновку про необхідність його задоволення.
Зазначає, що він є власником вищезазначеного автомобілю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 , виданого 20.02.2018 року. Свій автомобіль він іноді позичає або передає в користування своїм знайомим для власних потреб та поїздок за межі міста. Так, починаючи з 18.03.2019 року по день проведення обшуку автомобілю він позичив свій автомобіль товаришу ОСОБА_9 , який практично щоденно ним користувався. Останнього було допитано в якості свідка та повідомлено, що до нього не має підозри у скоєнні злочину, передбаченого ч.36 ст.185 КК України, по кримінальному провадженню №0000463.
Апелянту ж було повідомлено, що в скоєнні вищезазначеного злочину підозрюється чоловік на ім`я ОСОБА_10 , якому він колись на прохання свого товариша позичав свій автомобіль та він його повернув 17.03.2019 року.
Вказує, що під час обшуку ніяких матеріальних цінностей, які б пов`язували його зі скоєнням злочину, слідчим не було знайдено, будь-яких слідчих дій з його автомобілем з метою викриття та збереження слідів вчинення правопорушення в день обшуку і на даний час слідчим не проведено, а його автомобіль не може бути об`єктом, який підлягає спеціальній конфіскації, оскільки він не є підозрюваним, обвинуваченим чи засудженим по даному кримінальному провадженню.
Звертає увагу, що вилучений автомобіль використовується його сім`єю для власних потреб, апелянт є інвалідом другої групи та постійно має необхідність у використанні свого автомобілю для пересування по місту.

Заслухавши суддю-доповідача, третю особу, щодо майна якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_6 , дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Так, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як убачається з наданих матеріалів, в провадженні СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження № 0000463, відомості про яке до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено 15 березня 2019 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що у період часу з 01:00 год. по 03:00 год. 15.03.2019 року невстановлені особи, шляхом пошкодження стіни, проникли до приміщення кіоску за адресою: м. Дніпро, пр. Слобожанський, 26, звідки таємно умисно викрали чуже майно, яке належить ТОВ «Еталь», після чого з місця скоєння злочину разом з викраденим майном втекли.
Слідчим з метою розкриття даного злочину надане доручення оперативним підрозділам про проведення слідчих розшукових дій у порядку ст. 40 КПК України.
На виконання вказаного доручення до СВ Індустріального ВП ДП ГУНП в Дніпропетровській області надійшов рапорт о/у СКП Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, згідно з яким працівниками Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області на підставі запиту надано відеозапис з камери відеоспостереження магазину ТОВ «АТБ-маркет», який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Столєтова, 1-б. На відеозаписі видно як о 02:15 год. на парковочну стоянку перед магазином заїжджає автомобіль «DaewooNexia» д.н. НОМЕР_1 . До вказаного автомобіля підійшов чоловік з боку кіоску, з якого вчинювалась крадіжка та поклав до нього предмети у вигляді коробок. Після чого автомобіль поїхав за магазин, та припаркувався за кіоском, куди чоловік та водій почали носити з кіоску предмети, які за зовнішнім видом нагадують блоки з тютюновими виробами.
10 квітня2019 року у період часу з 18:57 год. по 19:38 год. проведено обшук автомобіля «DaewooNexia» д.н. НОМЕР_1 , під час проведення якого виявлено та вилучено автомобіль «DaewooNexia» д.н. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія та номер НОМЕР_3 .
Постановою слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 від 11 квітня 2019 року автомобіль «DaewooNexia» д.н. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія та номер НОМЕР_3 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000463.
11 квітня 2019 року слідчий звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про арешт майна, посилаючись на те, що вилучені речі є знаряддям даного злочину, на якому здійснювалось перевезення викраденого майна, тому є речовим доказом у даному кримінальному провадженні.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що в даному випадку на вищезазначене майно рішенням слідчого судді було цілком обґрунтовано, з дотриманням вимог закону накладено арешт, з метою збереження речових доказів та проведення необхідних слідчих дій у кримінальному провадженні, і доводи апеляційної скарги такого висновку колегії суддів не спростовують.
Разом з тим, аналізуючи викладені в ухвалі слідчого судді обставини, колегія суддів доходить висновку про те, що ані слідчим у своєму клопотанні, ані прокурором в судовому засіданні, ані судом першої інстанції під час постановлення свого рішення не наведено достатніх підстав, що обгрунтовують необхідність арешту вищезазначеного автомобіля із забороною власнику користування ним, а очевидна істотна причина для утримання цього автомобіля державою відсутня.
Також приймається до уваги, що даний автомобіль використовується власником та його сім`єю власних потреб, ОСОБА_6 є інвалідом другої групи та постійно потребує використання свого автомобілю для пересування, а його арешт унеможливлює таке використання, надмірно обмежуючи звичайний спосіб життєдіяльності апелянта, що суперечить вимогам ч. 4 ст. 173 КПК України щодо необхідності застосування у кримінальному провадженні найменш обтяжливого способу арешту майна.
З урахуванням наведеного, а також меж апеляційного розгляду, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, в частині оскарження заборони користування арештованим автомобілем.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 131, 132, 284, 170-173, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2019 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000463 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_8 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000463 - задовольнити частково.
Накласти арешт на майно, вилучене 10.04.2019 року в ході проведення обшуку автомобіля «DaewooNexia» д.н. НОМЕР_1 сірого кольору біля буд. 8 по вул. Осінній в м. Дніпро, а саме: автомобіль «DaewooNexia» д.н. НОМЕР_1 сірого кольору VIN-код НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія та номер НОМЕР_3 шляхом заборони розпорядження та відчуження.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _______________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4