Подільський районний суд міста Києва
Провадження № 1-КП/758/293/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.01.2019 року Подільський районний суд міста Києва
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві кримінальне провадження № 1-КП/758/293/19 (справа №758/17077/18), кримінальне провадження під час досудового розслідування № 0004787 по підозрі
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Києва, громадянки України, освіта середня-спеціальна, розлученої, неповнолітніх дітей не має, працюючої касиром КБ «Європромбанк», зареєстрована та проживає: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_1 ,

у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
підозрюваної ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

16 грудня 2018 року, близько 20 години 35 хвилин, ОСОБА_3 , перебувала за адресою: місто Київ, вулиця Світлицького, 23, в приміщенні магазину «АТБ-маркет», у відділу продажу харчових продуктів, де побачила продукти харчування, які знаходилися на вітрині.
В цей момент у неї виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 шляхом вільного доступу з полиць магазину взяла продукти харчування, які в подальшому поклала до поліетиленового пакету «Eva», а саме напій «CocaCola» ємкістю 0,5 л, вартістю 6,46 грн., та банку червоної ікри лососевої вагою 120 г, вартістю 189,92 грн, чим спричинила «АТБ маркет» матеріальну шкоду на загальну суму 196 гривні 38 копійок.
Після цього, ОСОБА_3 покинула касову зону, тобто виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, оскільки, перебуваючи за касовою зоною магазину, була затримана працівником охорони магазину.
27 грудня 2018 року між прокурором Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надано повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та ОСОБА_3 у порядку передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно з даною угодою прокурор ОСОБА_4 та підозрювана ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваної. Підозрювана ОСОБА_3 зобов`язалася під час судового розгляду у повному обсязі беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинна понести за вчинений злочин передбачений ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, а саме у виді п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
В угоді передбачено наслідки її укладення, затвердження та невиконання.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Укладання угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий чи потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладання ним угоди.
Вказана письмова згода потерпілого «АТБ маркет» в особі представника надана прокурором в судовому засіданні.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити підозрюваному узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
Представник потерпілого в письмовій заяві підтвердив згоду потерпілого на укладання угоди та просив її затвердити.
ОСОБА_3 та її захисник, в судовому засіданні також просили вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, в обсязі підозри, дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатна реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнала себе винуватою, згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, від якого потерпілих немає.
Суд, роз`яснивши права підозрюваній, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваною ОСОБА_3 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
Суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), коли особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від її волі, ОСОБА_3 вчинила злочин передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.
Суд бере до уваги, що судові витрати у справі відсутні.
Долю речових доказів визначити згідно вимог ст.100 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 472, 474 та 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 27 грудня 2018 року між прокурором Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_3 про визнання винуватості.
Визнати ОСОБА_3 винуватою у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України і призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Згідно ст.100 КПК України речові докази, які передано потерпілому, залишити в його розпорядженні.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Підозрюваній та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1