Справа № 467/1438/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2019 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7 ,

представника уповноваженого органу з питань пробації ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка об`єднані кримінальні провадження №0000534внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.11.2018 та №0000071 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.02.2019 по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, непрацюючого, зареєстроване місце проживання за адресою:АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 21.09.2018 Арбузинським районним судом Миколаївської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (510 грн.), виконано 21.09.2018,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122 КК України, ч.1 ст.125 КК України,

в с т а н о в и в:

Судом визнано доведеним, що 03.10.2018 року, близько 14:00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання, у подвір`ї домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , розуміючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, з метою спричинення тілесного ушкодження невизначеного ступеня тяжкості, ззаду схопив правою рукою за волосся на голові ОСОБА_7 , після чого кинув її спиною на землю та відразу наніс декілька ударів обома ногами в область ребер з правої та лівої сторони, чим спричинив їй тілесні ушкодження у виді перелому десятого ребра справа. Продовжуючи свої злочинні дії, вже в будинку зазначеного домоволодіння, ОСОБА_6 умисно наніс ще декілька ударів кулаком правої руки в область голови ОСОБА_7 , чим спричинив останній тілесні ушкодження у виді струсу головного мозку та синців обличчя. Отримані ОСОБА_7 тілесні ушкодження, а саме: закрита черепно-мозкова травма, яка проявилася струсом головного мозку, перелом десятого ребра справа, синці обличчя, відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, як ті, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я.

Крім того, 20.02.2019 року, близько 02:00 год., перебуваючи за місцем свого проживання, у будинку за адресою: АДРЕСА_2 , розуміючи протиправний характер своїх дій, з метою спричинення тілесного ушкодження невизначеного ступеня тяжкості, умисно наніс один удар кулаком в область обличчя ОСОБА_7 , чим спричинив їй легкі тілесні ушкодження у вигляді синця правої орбітальної ділянки.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.125 КК України, ч.1 ст.122 КК України визнав повністю, дав покази, підтвердив викладені вище обставини скоєння кримінального правопорушення.

Так, ОСОБА_6 пояснив, що перша подія відбулась восени 2018 року, більш точної дати він не пам`ятає. Він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де у дворі перебувала його мачуха ОСОБА_7 . Між ними виникла сварка, в ході якої ОСОБА_6 штовхнув ОСОБА_7 на землю, де наніс ОСОБА_7 два удари ногою по ребрам. Після чого ОСОБА_7 пішла до будинку, а ОСОБА_6 наздогнав її, та вже в будинку наніс їй удари по обличчю в районі ока, від удару ОСОБА_7 присіла, їй стало погано. ОСОБА_6 підтвердив, що того дня пив горілку, та вчинив злочин під дією алкоголю.

Друга подія, як пояснив ОСОБА_6 , відбулась 20.02.2019, він повернувся додому напідпитку, в нічний час. Він на той час проживав разом з мачухою та з батьком за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_7 вже спала. Він був обурений тим, що ОСОБА_7 говорить про нього у селі, тому підняв її з ліжка та ударив один раз кулаком правої руки по обличчю. На даний час він проживає з цивільною дружиною і дітьми окремо від батьків, та він припинив сварки з ОСОБА_7 . Вважає, що вони з ОСОБА_7 неправі обидва. Просив врахувати, що його цивільна дружина вагітна та не позбавляти його волі, зазначив, що щиро розкаявся у вчиненому.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_6 просив визнати недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджується з обставинами справи, встановленими органами досудового розслідування.

Потерпіла ОСОБА_7 суду пояснила, що ОСОБА_6 є сином її чоловіка та вона його усиновила. На той час, коли відбулась перша подія, вони з чоловіком та ОСОБА_6 з дружиною та дітьми проживали разом за адресою: АДРЕСА_2 . 03.10.2018, в післяобідній час, вона йшла на роботу. Вона саме виходила з хвіртки, коли обвинувачений, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повернувся додому. Він за волосся затяг ОСОБА_7 у двір, вона впала, тоді ОСОБА_6 наніс їй удари обома ногами по ребрах. Оскільки ОСОБА_6 був дуже п`яний, то він впав, тим часом потерпіла забігла в будинок. ОСОБА_6 наздогнав її та вже в будинку наніс їй ще декілька ударів в обличчя. Після побиття вона тиждень перебувала в лікарні з переломом ребра та струсом мозку. Під час лікування обвинувачений допомоги не надавав.

Друга подія відбулась 20.02.2019 року, близько 02:00 год ночі. ОСОБА_7 вже спала, коли ОСОБА_6 прийшов п`яний та став кричати. Від його крику вона проснулась. ОСОБА_6 підійшов до ліжка та наніс їй один удар кулаком по обличчю, в брову, після чого пішов спати. Після отриманих ушкоджень вона звернулась до лікаря, але за браком коштів лікувалась амбулаторно. Допомоги на лікування ОСОБА_6 їй не надавав, поза межами судового засідання не вибачався, поводить себе агресивно як по відношенні до неї, так і до інших членів родини.

Покази обвинуваченого та потерпілої в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ними змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності їх позицій.

За таких обставин, суд переконавшись, що обвинувачений та потерпіла вірно розуміють зміст обставин провадження, за відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, після роз`яснення наслідків визнання недоцільним дослідження доказів у вигляді неможливості оскаржити фактичні обставини справи, в тому числі й кваліфікацію злочину, в апеляційному порядку, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів щодо особи обвинуваченого та тих, що мають значення для правильної кваліфікації кримінального правопорушення.

Так, відповідно до висновка експерта №634-М від 22.11.2018, у ОСОБА_7 виявлено: закрита черепно-мозкова травма, яка проявилася струсом головного мозку, перелом десятого ребра справа, синці обличчя, дані тілесні ушкодження відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, як ті, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я.

Відповідно до висновка експерта №72-М від 22.02.2019, у ОСОБА_7 виявлено: синець правої орбітальної ділянки. Дане тілесне ушкодження відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122 КК України, ч.1 ст.125 КК України, за обставин, встановлених судом.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, та за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, а також положення ст. 50 КК України, за якими покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Обставин, які б відповідно до ст. 66 КК України пом`якшували покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом не встановлено.

Підстав для визнання пом`якшуючою обставиною для ОСОБА_6 наявність щирого каяття, як про те вказано в обвинувальному акті, та зазначено обвинуваченим, суд не вбачає, оскільки щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав, надав показання, які в ході судового слідства підтвердилися, проте, критично свої дії не оцінив, не вчинив жодних дій, спрямованих на відвернення негативних наслідків, завданих злочинами, вчинив друге кримінальне правопорушення по відношенню до потерпілої вже під час розгляду справи в суді.

Також відсутні підстави для визнання пом`якшуючою покарання ОСОБА_6 такої обставини як активне сприяння розкриттю злочину, зміст якої розкрито в абзаці п`ятому пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», відповідно до якого активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам досудового розслідування будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.

Зміст активного сприяння розкриттю злочину полягає в тому, що особа надає органам досудового розслідування інформацію щодо вчиненого злочину, яка не була їм відома, або ж надає нові докази, чим сприяє швидкому та повному розслідуванню.

В даному випадку, обставини вчинення злочину були відомі від почату розслідування зі звернення потерпілої до правоохоронних органів, будь-яких доказів саме активного сприяння розкриттю злочину суду надано не було, а саме по собі виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків не може бути підставою для визнання пом`якшуючою обставиною активного сприяння розкриттю злочину.

Обставинами, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів, вчинення злочину щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений раніше судимий за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та попередній злочин також вчинений ним по відношенню до члена своєї сім`ї. ОСОБА_6 не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, має постійне місце проживання, не одружений, проте проживає в цивільному шлюбі та виховує чотирьох неповнолітніх дітей, його цивільна дружина, ОСОБА_9 , перебуває у стані вагітності. За даними, встановленими представником уповноваженого органу з питань пробації під час складання досудової доповіді, сім`я ОСОБА_6 перебуває на обліку Арбузинського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, як сім`я, яка потрапила в складні життєві обставини в зв`язку з вчиненням домашнього насильства, цивільна дружина ОСОБА_6 разом з дітьми з червня по серпень 2018 року перебувала в Миколаївському обласному центрі соціально-психологічної допомоги в зв`язку з побиттям її співмешканцем. Характеристика ОСОБА_6 від 21.02.2019 року, надана Арбузинською селищною радою носить формальний характер, при цьому за даними встановленими представником уповноваженого органу з питань пробації під час складання досудової доповіді, ОСОБА_6 характеризується негативно, неодноразово був помічений в стані алкогольного сп`яніння, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. Також суд враховує вік обвинуваченого, стан його здоров`я, його спосіб життя, те що він не працює, проте має тимчасові заробітки та утримує родину.

Суд приймає до відома висновок викладений в досудовій доповіді Арбузинського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській області про наявність високого ризику небезпеки ОСОБА_6 для суспільства та для окремих осіб, та високого ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, внаслідок чого виправлення ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі на певний строк не можливе.

Крім того, суд враховує позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого та вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт у межах санкції ч.1 ст.125 КК України, та у виді обмеження волі у межах санкції ч.1 ст.122 КК України, застосувавши положення ч.1 ст.70 КК України при призначенні покарання за сукупністю злочинів, при цьому суд переконаний, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, дана міра покарання є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для призначення покарання обвинуваченому із застосуванням вимог ст. 75 КК України суд не знаходить, оскільки суд, з урахуванням даних про особу винного, обставин вчинення кримінальних правопорушень, враховуючи те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України було вчинене по відношенню до потерпілої в той час, коли в провадженні суду вже перебувало кримінальне провадження за ч.1 ст. 122 КК України, дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання не можливе.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному проваджені відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстави для його обрання відсутні.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.125 КК України, ч.1. ст.122 КК України та призначити йому покарання:

за ч.1 ст.125 КК України у виді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт;

за ч.1. ст.122 КК України у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з дня його прибуття до виправного центру.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1