233 № 233/2551/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
В С Т А Н О В И В:
В судовому засіданні заявниця підтримала скаргу, пояснивши, що рішенням Костянтинівського міськрайонного суду 19 січня 2018 року були задоволені її вимоги про поновлення її на посаді завідувача навчально - виробничою практикою відокремленого підрозділу Костянтинівського аграрного технікуму Луганського національного аграрного університету. В частині поновлення її на роботі рішення підлягало негайному виконанню. Директор технікуму ОСОБА_8 була присутня при проголошенні судового рішення. Однак рішення суду виконано так і не було, на що вона зверталася до директора технікуму ОСОБА_8 з заявою, на яке відповіді так і не отримала. В подальшому, апеляційним судом рішення Костянтинівського міськрайонного суду було скасовано і в задоволенні її позовних вимог було відмовлено. Не погодившись з рішенням апеляційного суду, вона звернулася з касаційною скаргою до Верховного суду. На теперішній час провадження в касаційному суді за її скаргою триває. Вважає, що директор ОСОБА_8 повинна понести відповідальність за невиконання рішення суду, тому просить постанову слідчого скасувати.
Слідчий ОСОБА_6 в судовому засіданні не погодилася зі скаргою ОСОБА_4 , просила відмовити в її задоволенні, оскільки вважає, що постанова про закриття кримінального провадження є законною і обґрунтованою. Разом з тим, надати пояснення з приводу не виконання в повній мірі вказівок прокурора і не проведення всіх необхідних слідчих дій у кримінальному провадженні надати не змогла. Як і не змогла обґрунтувати зроблені нею висновки, щодо відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, викладені в постанові про закриття кримінального провадження. Додавши при цьому, що у кримінальному провадженні закінчувалися строки досудового розслідування.
Прокурор в судовому засіданні не погодилася зі скаргою ОСОБА_4 , вваживши її необґрунтованою, а постанову слідчого законною. Між тим, пояснити причину не виконання слідчим її вказівок в повному обсязі і не проведення слідчим всіх необхідних слідчих дій у кримінальному провадженні надати не змогла.
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 надав пояснення аналогічні поясненням заявниці ОСОБА_4 , додавши, що рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області, яке стосувалося негайного поновлення його дружини на посаді, виконано не було. У зв`язку з чим за заявою його дружини відомості про кримінальне правопорушення щодо невиконання рішення суду були внесені до ЄРДР. Досудове розслідування у кримінальному провадженні не проводилося, вказівки прокурором не надавалися, у зв`язку з чим вони зверталися до прокуратури на бездіяльність слідчого і прокурора. Пізніше їм стало відомо про закриття кримінального провадження. Копію постанови про закриття кримінального провадження вони отримали простою поштою приблизно за декілька днів до звернення зі скаргою до слідчого судді.
Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
В судовому засіданні заявниця ОСОБА_4 пояснила, що копію постанови слідчого про закриття кримінального провадження вона отримала простою поштою приблизно за день до звернення зі скаргою до слідчого судді, що також підтвердив в судовому засіданні під час допиту в якості свідка ОСОБА_9 .
Надаючи оцінку діям слідчого та правомірності винесеного ним рішення, слідчий суддя виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 38 КПК України, досудове розслідування здійснюють слідчі органу досудового розслідування одноособово або слідчою групою.
Повноваження слідчого (групи слідчих) на здійснення досудового розслідування, зі змісту ст.ст.39, 214 КПК України, повинні підтверджуватись дорученням керівника органу досудового розслідування на проведення досудового розслідування або постановою про призначення групи слідчих у кримінальному провадженні.
З приводу наявності повноважень у слідчого ОСОБА_6 на проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні окремо слід звернути увагу на таке. В матеріалах кримінального провадження міститься постанова начальника СВ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_7 про зміну групи слідчих у кримінальному провадженні, датовану 04 липня 2019 року (при тому, що постанова про закриття кримінального провадження датована 08 квітня 2019 року), відповідно до якої нібито з 04 липня 2019 року досудове розслідування вказаного кримінального провадження здійснює група слідчих: ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . Вказане, на переконання слідчого судді, свідчить про внесення до офіційного документу процесуального рішення у кримінальному провадженні, завідомо неправдивих відомостей, оскільки як вбачається з дослідженого вище витягу з ЄРДР, датованим 08 квітня 2019 року, відповідні відомості про зміну групу слідчих станом на 08 квітня 2019 року до Реєстру не вносились.
Одночасно, незважаючи на достатність підстав для безумного скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 08 квітня 2019 року внаслідок виявлених вище процесуальних порушень, слідчий суддя вважає за необхідне висловитися з приводу суті скарги ОСОБА_4 .
Так, відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Практика Європейського суду з прав людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справах є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (рішення у справі «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).
Згідно ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів. Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.
Незважаючи на вищенаведені вимоги процесуального закону і усталеної практики Європейського суду з прав людини, при проведенні досудового розслідування кримінального провадження явно вбачається формальне відношення слідчого до перевірки доводів, зазначених в заяві ОСОБА_4 та не прийняття усіх передбачених законом заходів для проведення всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, а також відсутність процесуального керівництва з боку Костянтинівської місцевої прокуратури.
Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що з 17 квітня 2018 року по 08 квітня 2019 року тривало досудове розслідування у даному кримінальному провадженні. За майже 12 місяців проведення досудового розслідування матеріали кримінального провадження містять лише: протокол допиту потерпілої ОСОБА_4 від 20 червня 2018 р. та свідка ОСОБА_8 від 01 березня 2019 р.; дві письмові вказівки прокурора ОСОБА_5 , датовані 18.04.2018 р. та 05.03.2019 р., які слідчим виконані в повному обсязі не були; запити слідчого до Костянтинівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Донецькій області від 09.08.2018 р., 04.03.2019 р., 14.03.2019 р. та до директора відокремленого підрозділу «Костянтинівський технікум Луганського національного аграрного університету» від 09.08.2018 р. без отримання відповідей та копії матеріалів наданих ОСОБА_4 і ОСОБА_8 , частина з яких не завірена належним чином. Вищенаведене свідчить про безумовне порушення права ОСОБА_4 на ефективне досудове розслідування кримінального провадження.
Між іншим, відповідно до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладена суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій прав та законних інтересів учасників процесу.
Однак, в порушення вимог ст.110 КПК України, слідчим ОСОБА_6 у постанові не наведено жодної очевидної та підтвердженої матеріалами провадження підстави закриття кримінального провадження, а також відсутні посилання на встановлені фактичні обставини, що стали такими підставами. Більш того, закриваючи кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, слідчим ОСОБА_6 не наведено належної правової оцінки щодо відсутності складу кримінального правопорушення з відповідним аналізом усіх елементів складу злочину (об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта, суб`єктивної сторони) та мотивацією з посиланням на докази, зібраними в ході досудового розслідування. Крім того, з постанови слідчого не зрозуміло, в діях кого вона не вбачає складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 382 КК України.
Виходячи з викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість викладеного висновку в постанові слідчого, формальне відношення слідчого до проведення досудового розслідування та прийняття процесуального рішення, а тому вважає недотриманими при винесенні оскаржуваної постанови вимоги ст.ст. 2, 110, 284 КПК України, в зв`язку з чим постанова підлягає скасуванню, а скарга заявниці ОСОБА_4 задоволенню.
Керуючись ст.ст. 303, 306-307, 376 КПК України, слідчий суддя ,-
П О С Т А Н О В И В :
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1