Справа № 487/457/19
Провадження № 1-кп/487/415/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2019 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , потерпілого - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України

ВСТАНОВИВ:

До Заводського районного суду м. Миколаєва з Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

По вказаному провадженню було призначено підготовче судове засідання.

Вирішується питання щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, які вважали можливим призначити справу до судового розгляду, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду з наступних підстав:

Згідно з наданим до суду обвинувальним актом, складеним відповідно до вимог КПК України, прокурором дотримані вимоги територіальної підсудності. Дане кримінальне провадження підсудне Заводському районному суду м. Миколаєва.

Угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.ст. 468-475 КПК України до суду не надійшло.

Обвинувальний акт відповідає вимогам кримінально-процесуального законодавства і підстав для його повернення прокурору не вбачається. Підстав, передбачених п.п. 4-8 частини першої та частиною другою статті 284 КПК України, для закриття провадження немає.

Відтак суд приходить до висновку про необхідність призначення кримінального провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 і ОСОБА_5 до судового розгляду.

Судовий розгляд, з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені частиною 2 ст.27 КПК України відсутні.

Суд, під час підготовки до судового розгляду, визначивши дату і місце проведення судового розгляду, з`ясувавши необхідність проведення судового розгляду у відкритому судовому засіданні, з`ясувавши питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, вчинивши всі необхідні дії, завершує підготовку до судового розгляду.

Таким чином, наявні достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_4 і ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись на вчинення обвинуваченими тяжкого злочину, особи обвинувачених, ОСОБА_4 будучи засудженим за ч.2 ст. 185 КК України в період дії іспитового строку, вчинив новий корисливий злочин, ОСОБА_5 раніше судимий за майнові, корисливі злочини, на шлях виправлення не став та повторно вчинив майновий корисливий злочин маючи не зняту та не погашену у законному порядку судимість. А також наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на теперішній час не зменшились та продовжують існувати, а саме: переховуватися від суду, з метою ухилення від покарання, оскільки обвинувачені не зареєстровані в м. Миколаєві, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, місце проживання яких відомо обвинуваченим, крім того, обвинувачені офіційно не працевлаштовані, тобто не мають законних джерел доходів для існування та не має стійких соціальних зв`язків, що дає підстави вважати вчинення обвинуваченими інший корисливий злочин. Тому, вважає, що більш м`яка міра запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної поведінки обвинувачених та виконання ними процесуальних рішень по справі.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого заперечував проти клопотання прокурора, вважав можливим обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки ОСОБА_4 має постійне місце проживання в м. Миколаєві.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого заперечував проти клопотання прокурора, вважав можливим обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки ОСОБА_5 має постійне місце проживання в м. Миколаєві та прокурором не доведені ризики.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.

В судовому засіданні потерпілий підтримав клопотання прокурора.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного:

Судом встановлено, що під час досудового розслідування відносно обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Судовий розгляд по справі не розпочато, але у обвинуваченого 20.01.2019 року закінчується строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Так, запобіжні заходи у кримінальному провадженні можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України.

При вирішенні питання щодо продовження обвинуваченим строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються у їх сукупності та обґрунтованість підстав для продовження запобіжного заходу, а саме: обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінуємого кримінального правопорушення, вчинення обвинуваченими тяжкого злочину, у тому числі беручи до уваги особу обвинуваченого те, що ОСОБА_4 , будучи засудженим за ч.2 ст. 185 КК України в період дії іспитового строку, вчинив новий корисливий злочин, ОСОБА_5 раніше судимий за майнові, корисливі злочини, на шлях виправлення не став та повторно вчинив майновий корисливий злочин маючи не зняту та не погашену у законному порядку судимість, а також наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які продовжують існувати до теперішнього часу, а саме: переховуватися від суду, з метою ухилення від покарання, оскільки обвинувачені не зареєстровані в м. Миколаєві; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, місце проживання яких відомо обвинуваченим; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки є особами, схильними до вчинення кримінальних правопорушень, офіційно не працевлаштовані, тобто не мають законних джерел доходів для існування та не має стійких соціальних зв`язків.

Таким чином, суд приходить до переконання, що застосований запобіжний захід відносно обвинувачених, у виді тримання під вартою, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченим та більш м`які запобіжні заходи, зокрема у виді домашнього арешту, не зможуть запобігти зазначеним ризикам, що унеможливлює застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, з метою забезпечення безперервного розгляду провадження в суді та виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного суд приходить до переконання про наявність підстав для продовження ОСОБА_4 і ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.
Доводи захисників та обвинувачених суд вважає необґрунтованими та не приймає до уваги.
Керуючись ст.ст. 177, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Призначити кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 28.01.2019 року о 13-00 год.

Розгляд кримінального провадження здійснювати одноособово.

В судове засідання викликати учасників судового провадження.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утримання в СІЗО м. Миколаєва на 60 днів до 18.03.2019 року до 17-00 годин.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утримання в СІЗО м. Миколаєва на 60 днів до 18.03.2019 року до 17-00 годин.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1