Провадження № 11-сс/4808/77/18
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2018 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_7 та апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 грудня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 , ОСОБА_10 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів та визначити заставу в розмірі 426 прожиткових мінімумів, що становить 750612 гривень.

Мотивує свої вимоги тим, що вважає рішення слідчого судді в частині визначення застави 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням відповідних обов`язків необґрунтованим унаслідок невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Посилається на те, що при визначенні розміру застави слідчий суддя не врахував положень ч. 3 ст. 183, ч. 2 ст. 182 КПК України, практику Європейського суду з прав людини та не навів в ухвалі обґрунтувань щодо визначеного ним розміру застави. Враховуючи особу підозрюваного, якому повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого умисного злочину, передбачене законом покарання за такий злочин, беручи до уваги те, що злочин вчинено шляхом вимагання, умисно, із використанням службового становища, що в свою чергу викликало негативний суспільний резонанс та підриває основи довіри населення до органів державної влади і призводить до відчуття безкарності та вседозволеності серед інших посадових осіб органів місцевого самоврядування, що, на його думку, є виключними обставинами, вважає, що розмір застави, визначений ухвалою слідчого судді не здатний забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобігти наявним ризикам, а тому ОСОБА_9 необхідно визначити заставу саме 426 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Зазначає, що застава у такому розмірі обумовлена тим ступенем довіри до підозрюваного, при якому перспектива втрати застави буде необхідним і достатнім стримуючим фактором, щоб не допустити невиконання ним процесуальних обов`язків та запобігти здійсненню дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Вказує, що слідчий суддя не взяв до уваги той факт, що досудове слідство на даний час не проведено в повній мірі.

Захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити у клопотанні про обрання йому запобіжного заходу.

Посилається на те, що висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, є суперечливим та не відповідає фактичним обставинам, дослідженим в судовому засіданні. Вказує, що крім голослівної заяви ОСОБА_11 будь-які докази не здобуті. ОСОБА_11 не вручала будь-яких коштів ОСОБА_9 та не могла їх вручити, в першому випадку не мала коштів, а в другому випадку був вихідний день, вони не були на роботі. Зазначає, що ОСОБА_9 не брав у руки 6500 гривень, які були у власному зошиті ОСОБА_12 . Будь-яких доказів в цій частині, крім її заяви, не здобуто. Наявність зошита чи грошей у ньому сумніву не викликає, однак чи їх бачив ОСОБА_9 та хто і коли їх поклав не встановлено. Зауважує, що станом на 11 год. 03 грудня 2018 року, коли ОСОБА_9 прийшов на роботу, ручки та замочна серцевина вхідних дверей у його кабінет були пофарбовані прозорою невидимою фарбою, яка просвічується тільки при ультрафіолетових променях. Долоні і пальці рук ОСОБА_9 були в цій же фарбі, хоча до грошей, які теж були помічені світло рожевою фарбою не доторкався. Вказує, що не встановлено, хто без відома ОСОБА_9 проник у його кабінет, однак встановлено, що до його приходу на роботу, хтось із сторонніх осіб був у його кабінеті, оскільки помальована ручка дверей з внутрішньої сторони кабінету, відповідно невідома особа могла покласти зошит з грішми на службовий стіл та 20000 гривень в кишеню куртки, яка знаходилася в шафі службового кабінету, не встановлено, кому ці кошти належать, та хто і коли поклав їх у кишеню куртки. Зазначає, що інші дані, які будуть встановленні у майбутньому не можуть слугувати підставою для обрання запобіжного заходу. Підсумовує, що висновок слідчого судді є суперечливим, а тим більше зроблений на доданих матеріалах до клопотання, які свідчать про те, що не встановлено чи ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, чи це провокація дачі неправомірної вигоди. Таким чином, не доведено обґрунтованість підозри. Вказує, що суддя формально перерахував наявні ризики, які передбачені ст. 177 КПК України, однак не обґрунтував чому вважає, що підозрюваний може їх використати. Зазначає, що слідчий суддя не взяв до уваги поведінку ОСОБА_11 стосовно намагання вручити ОСОБА_9 неправомірну вигоду. Вважає, що слідчий суддя не мав підстав для застосування запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_8 подав доповнення до апеляційної скарги, де вказує, що в період перебування слідчого судді в нарадчій кімнаті слідчий, за погодження прокурора, який не брав участі в судовому процесі 06 грудня 2018 року змінили підозру, тобто визнали, що оголошена ОСОБА_9 підозра від 04 грудня 2018 року, на підставі якої обрали запобіжний захід, є необґрунтованою.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 грудня 2018 року застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 03 лютого 2019 року включно з визначенням застави - 264300 гривень.

Слідчий суддя виходив з того, що наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Врахував також вагомість наявних доказів про вчинення злочину, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків. При визначенні розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, крім наведеного, врахував практику Європейського суду з прав людини, а також тяжкість покарання, характер злочину та обставини його вчинення. Дійшов висновку, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання необхідно задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням на підозрюваного відповідних обов`язків, і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження. Саме такий розмір застави вважав таким, що буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, а також помірним для особи ОСОБА_9 з урахуванням його майнового стану.

Під час апеляційного розгляду підозрюваний ОСОБА_9 повідомив, що пам`ятку про процесуальні права отримав, вони зрозумілі, клопотань не заявляв.

В судовому засіданні апеляційного суду:

- підозрюваний ОСОБА_9 та його захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_10 підтримали вимоги апеляційної скарги з доповненнями захисника ОСОБА_8 , з мотивів викладених у ній, вважають, що відсутні підстави для застосування запобіжного заходу, а тому в задоволенні такого клопотання необхідно відмовити;

- прокурор вважає апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 безпідставною, підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, просив визначити заставу у більшому розмірі.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали клопотання, обговоривши доводи й мотиви апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції вважає, що в їх задоволенні необхідно відмовити, а ухвалу слідчого судді залишити без змін, з наступних підстав.

На думку суду апеляційної інстанції, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 слідчим суддею в повній мірі дотримані вимоги ст. ст. 176, 177, 178, 182, 183 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, 04 грудня 2018 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України (а.п. 14-16), а саме в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої йому влади та службового становища, вчинених повторно, поєднаних з вимаганням.

Суд апеляційної інстанції, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. За відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови», N 35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року)» та те, що ч. 3 ст. 17 КПК України імперативно визначено, що підозра не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, копії яких додано до клопотання.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку дійшов правильного висновку, що наявні у провадженні докази, свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг його вчинити.

В той час, сторона захисту, заперечуючи обґрунтованість підозри, не наводить саме переконливих тверджень, як і не надає жодних доказів, які б спростовували причетність ОСОБА_9 до вчинення злочину.

При цьому, оскільки після повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування ще триває, встановлюються нові фактичні дані, перевіряються обставини, зміна підозри не виключає правильності висновків слідчого судді стосовно обґрунтованості підозри у вчиненні злочину, яка має місце на час обрання запобіжного заходу.

Також, як підтверджують матеріали клопотання слідчого та зміст оскарженої ухвали, слідчий суддя вмотивовано прийшов до висновку, дотримавшись вимог закону, навівши це по тексту ухвали, що в даному випадку мають місце відповідні ризики, а саме спроби підозрюваного здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Позиція сторони захисту про недоведеність наявності у кримінальному провадженні ризиків, визначених ст. 177 КПК України, спростовується сукупністю відомостей, які містяться в клопотанні та долучених до нього доказах, якими доведено наявність відповідних ризиків.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як вбачається із матеріалів, ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за ч. 3 ст. 368 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Також, на думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя в повній мірі взяв до уваги відомості, що були в матеріалах клопотання відносно особи підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Із змісту ухвали слідчого судді вбачається, що сторона обвинувачення навела переконливі доводи того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, у якому підозрюється ОСОБА_9 , буде недостатнім та не забезпечить запобігання цим ризикам.

Стороною захисту, всупереч положень ч. 5 ст. 132 КПК України, не було надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність ризиків встановлених стороною обвинувачення, або ж належного обґрунтування про можливість запобігання останнім, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ст. ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню виникненню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з врахуванням даних про його особу, відповідно до вимог кримінального процесуального закону обґрунтовано прийняв рішення про застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначивши його застосування строком на шістдесят днів.

Також дотримався вимог закону та прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не порушує прав, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

За приписами ч. 4 ст. 182 КК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з ч. 5 ст. 182 КК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя, вирішуючи питання про визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу, у даному кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, в повній мірі врахував підстави та обставини, передбачені статтями 177, 178, 182 цього Кодексу.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя, визначаючи розмір застави в повній мірі взяв до уваги необхідність обрання запобіжного заходу обумовленого підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 368 КК України, його обставини, тяжкість кримінального правопорушення, в якому його підозрюють, та суворість покарання за такі дії, наявні дані про особу підозрюваного, наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, та інші обставини, які враховуються згідно з ст. 178 КПК України.

Висновок слідчого судді про необхідність визначення застави як альтернативного запобіжний захід триманню під вартою - 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, на думку суду апеляційної інстанції, є обґрунтованим, оскільки такий розмір застави є пропорційним щодо конкретної особи, враховуючи дані, які містяться в матеріалах клопотання, та обставин кримінального правопорушення, в якому вона підозрюється, а також буде достатнім для забезпечення виконання ОСОБА_9 як підозрюваним, покладених на нього обов`язків, та забезпечить виконання завдань кримінального провадження.

Підстав вважати вказаний розмір застави недостатнім, як про це зазначає прокурор в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим степенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя призначив заставу у більшому розмірі, як той, що визначений ч. 5 ст. 182 КК України щодо осіб підозрюваних у вчиненні тяжкого злочину.

В той час, прокурор не навів переконливих доводів та не надав жодних доказів на підтвердження того, що існують виключні обставини, за яких застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання ОСОБА_9 покладених на нього обов`язків.

Тяжкість злочину та покарання, визначене за такий, його обставини, а також займана посада особи, суспільний резонанс, викликаний наявністю такого кримінального провадження, не може бути єдиним обґрунтуванням застосування щодо ОСОБА_9 більшого розміру застави аніж визначений слідчим суддею, оскільки в такому випадку нівелюється інститут застави, як альтернативний вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На думку суду апеляційної інстанції, запропонований прокурором розмір застави - 426 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 750612 гривень призведе до неможливості її виконання, оскільки є явно непомірним для ОСОБА_9 , з урахуванням даних про особу, які містяться в матеріалах провадження.

Слідчий суддя визначив розмір застави на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує визначення застави, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, при цьому слідчий суддя навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Таким чином, під час апеляційного розгляду не знайшли своє підтвердження доводи сторони захисту про відсутність підстав для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 та прокурора про необхідність збільшення розмірі застосованого щодо нього альтернативного запобіжного заходу триманню під вартою застави.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ухвалу слідчого судді суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 12, 176-178, 182, 183, 194, 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_7 та апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 грудня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5