Номер провадження: 11-кп/785/1421/18
Номер справи місцевого суду: 499/452/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

підозрюваних ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000073 від 08.03.2018 року за апеляційною скаргою прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_11 на ухвалу Великомихайлівського районного суду Одеської області від 19.10.2018 року,-

встановив:
21.09.2018 року до Великомихайлівського районного суду Одеської області, після визначення підсудності апеляційним судом Одеської області, надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000073 від 08.03.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

За результатами підготовчого судового засідання ухвалою Великомихайлівського районного суду Одеської області від 19.10.2018 року обвинувальний акт повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Не погодившись з ухвалою районного суду, прокурор Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу в якій вказує на незаконність ухвали та просить її скасувати, а обвинувальний акт направити на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки він відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Під час розгляду апеляційним судом апеляційної скарги прокурора, прокурором ОСОБА_6 подано клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 , яке мотивоване необхідністю подальшого застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого. Клопотання прокурора мотивовано тим, що тяжкість злочину у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 , а також тяжкістю покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним у скоєнні кримінального правопорушення, вказують на існування ризику переховування обвинуваченого від суду. Крім того, прокурор в клопотанні вказує на негативну характеристику ОСОБА_9 з місця проживання та його можливість покинути місце проживання, а також на те, що перебуваючи на волі обвинувачений матиме можливість спілкуватись з іншим обвинуваченим з метою зміни показів, або впливати на цього обвинуваченого шляхом його залякування.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, який підтримав клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 та просив його задовольнити; обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_7 , а також обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення клопотання прокурора; апеляційний суд приходить до висновку про таке

Згідно ч. 1 ст. 405 КПК України апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених Главою 31.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Строк дії запобіжних заходів у виді тримання під вартою та домашнього арешту у разі необхідності може бути продовжений за клопотанням прокурора.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_9 ухвалою Великомихайлівського районного суду Одеської області від 24.09.2018 року продовжено строк його тримання під вартою до 22.11.2018 року.

На час розгляду апеляційних скарг стороною обвинувачення оскаржується ухвала суду першої інстанції, якою обвинувальний акт повернутий прокурору в зв`язку з його недоліками, що обумовлює необхідність вирішення питання про запобіжний захід.

Апеляційний суд враховує, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, ризики, які були враховані судом першої інстанції при обранні та продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого існувати не перестали. Зокрема враховуючи тяжкість злочину у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 , а також тяжкістю покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним у скоєнні кримінального правопорушення, вказують на існування ризику переховування обвинуваченого від суду, або в інший спосіб перешкоджати кримінальному провадженню.

За таких умов, враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за можливе продовжити строк запобіжного заходу, обраного відносно ОСОБА_9 у виді тримання під вартою.

Доводи сторони захисту про те, що обвинувачений ОСОБА_9 перебуваючи на волі не має на меті ухилятись від суду та перешкоджати кримінальному провадженню, є безпідставними та не виглядають переконливими, оскільки стороною захисту не надано апеляційному суду доказів, які б вказували на те, що обвинувачений був працевлаштованим до обрання зазначеного запобіжного заходу.

Доводи захисника про те, що обвинувачений ОСОБА_9 позитивно характеризується за місцем проживання, не можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги, оскільки характерника надана захисником суду підписана трьома сусідами та не завірена органом місцевого самоврядування, що може свідчити про суб`єктивну оцінку поведінки обвинуваченого за місцем проживання вузьким колом осіб, але не висвітлює об`єктивної поведінки обвинуваченого за місцем проживання. При цьому, апеляційний суд враховує той факт, що кримінальне правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому було вчинено саме за місцем проживання обвинуваченого.

Крім того, приймаючі рішення про доцільність продовження строку тримання під вартою, апеляційний суд враховує, що вказане питання, через нетривалий час, буде предметом розгляду під час виконання районним судом вимог ст.314 КПК України, після усунення прокурором недоліків обвинувального акта на його направлення для розгляду до суду.

Доводи захисника ОСОБА_7 про відсутність у апеляційного суду повноважень на розгляд клопотання прокурора про продовження строку дії обраного запобіжного заходу з посиланням на те, що судовий розгляд обвинувального акта не розпочався, а тому питання щодо запобіжного заходу може вирішувати тільки слідчий суддя, або суд першої інстанції під час виконання вимог ст.314 КПК України, апеляційний суд визнає помилковими.

Так, у відповідності до вимог п. 18 ч.1 ст.3 КПК України, слідчий суддя це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, на стадії досудового розслідування.

Оскільки досудове розслідування в даному кримінальному провадженні, у відповідності до вимог п.5 ч.1 ст.3 КПК України, закінчилося направлення обвинувального акта до суду, повноваження слідчого судді на розгляд питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження відсутні.

З урахуванням того, що обвинувальний акт судом першої інстанції повернутий прокурору для усунення недоліків, що не означає його повернення на стадію досудового розслідування, питання щодо застосування заходів забезпечення кримінального, відноситься до компетенції районного суду, або апеляційного суду, тобто на стадії судового провадження, що відповідає вимогам п.24 ч.1 ст.3, ст.ст. 132, 331, 405 КПК України. З урахуванням того, в даний час кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду, зокрема здійснюється провадження в апеляційному порядку, апеляційний суд наділений повноваженнями щодо вирішення питання продовження строку дії запобіжного заходу. В свою чергу, питання подальшого застосування заходів забезпечення кримінального провадження буде вирішене районним судом у відповідності до вимог ст.ст. 314, 315 КПК України.

Частинами першою третьою статті 199 КПК України визначений порядок вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу.

Враховуючи той факт, що строк дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого, відповідно до ухвали Великомихайлівського районного суду Одеської області від 24.09.2018 року, закінчується 22.11.2018 року, що фактично унеможливлює вирішення цього питання, як на стадії виконання прокурором ухвали районного суду у разі залишення за результатами апеляційного розгляду ухвали в сілі, так і районним судом у разі скасування ухвали та повернення обвинувального акта на новий розгляд до районного суду, а не вирішення цього питання може потягнути за собою нівелювання вимог КПК України щодо забезпечення заходів кримінального провадження, апеляційний суд, керуючись положеннями ст.ст. 132, 177, 178, 183, 197, 199, 405 КПК України, вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та продовжити обраний відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_9 , суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і орган досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави.

Апеляційний суд вважає, що прокурор в судовому засіданні апеляційного суду довів, що ризики передбачені пунктами 1 та 3 ч.1 ст.177 КПК України, які обґрунтовують необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 не зменшились і продовжують існувати, зокрема останній перебуваючи на свободі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на другого підозрюваного у кримінальному провадженні.

За таких обставин, клопотання прокурора підлягає задоволенню, а строк дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого підлягає продовженню строком на 60 днів, але не пізніше дати вирішення цього питання під час виконання районним судом вимог ст.ст. 314, 315 КПК України.

Керуючись ст.ст. 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:
Клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000073 від 08.03.2018 року, - задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 19 січня 2019 року.

Строк дії ухвали про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 закінчується 19 січня 2019 року.
Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_9 , захиснику та прокурору.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4