СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/444/19
Провадження № 1-кп/306/107/19
Рядок статзвіту № 34
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2019 року м.Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в особі :

головуючого-судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сваляві кримінальне провадження внесеному до єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000315 від 31 грудня 2018 року про обвинувачення

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

мешканця

АДРЕСА_1 , громадянина України,

українця, приватного підприємця, одруженого, має на утриманні двоє дітей, раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_5 30 грудня 2018 року близько 17 години 35 хвилин, керуючи транспортним засобом, квадроциклом марки ВОМВАRDІЕR модель 5АРС, номер кузова НОМЕР_1 /NІV: 3JВLРАU29НJ000456 без реєстраційного номеру, рухаючись по вулиці Визволення в місті Сваляві, зі сторони села Неліпино Свалявського району у напрямку центру міста Сваляви, у темну пору доби, проїзджаючи ділянку дороги навпроти будинку № 26 А, порушив вимоги п.1.3 Правил дорожнього руху України- учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими; п. 1.5. ПДР - дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган; п. 2.3.б ПДР - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п.12.3.ПДР - у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни не забезпечив безпеку дорожнього руху, з моменту виникнення небезпеки для руху,яку він обєктивно був спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який в той час діючи усупереч вимогам п.4.7 Правил дорожнього руху переходив проїзджу частину поза нерегульованим пішохідним переходом, зліва направо по ходу руху водія обвинуваченого. В результаті чого пішохід ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження: ЗЧМТ у вигляді забійно-рваної рани правої щочно-очної ділянки голови з крововиливом в навколоочну ділянку, субарахноїдального крововиливу, забою головного мозку, закритої ТГК у вигляді переломів 3-1 ребер справа, розриву перикарду, стінки грудного відділу аорти, множинних розривів легені справа, закритого перелому тіла 2 грудного хребця із зміщенням, з повним розривом спинного мозку, подвійного розриву міжреберних мязів, костальної плеври зліва, справа, забою правої нирки закритого перелому кісток тазу справа у вигляді косого перелому верхньої гілки лобкової кістки справа, розриву правого крижово здухвинного зчленування, забійно-рваної, рваної рани правого стегна, відкритого уламкового перелому правої стегнової кістки на межі с/з - н/з частини з розривом мязів, судин та саден правого передпліччя, грудної клітки, тазу, нижніх кінцівок, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження і знаходяться в прямому причинному звязку з настанням смерті ОСОБА_7 . Обвинувачений, знаючи, що своїми діями, повязаними з порушеням правил дорожнього руху та вчинення наїзду на пішохода ОСОБА_7 поставив потерпілого в безпорадний та небезпечний стан, маючи можливість для надання допомоги, діючи умисно всупереч вимогам п.2.10 ПДР, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, нехтуючи моральними і правовими нормами, що зобовязують надати допомогу людині, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, через отриманні нею небезпечні для її життя травми, не намагався вжити заходи щодо надання потерпілому медичної допомоги та транспортування його до найближчого медичного закладу, хоча сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, завідомо залишив потерпілого у небезпеці і з місця пригоди втік.

ДіїОСОБА_5 кваліфіковано за ч.1 ст.135 КК України як завідоме залишення без допомоги особи,яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через свій безпорадний стан, якщо той, хто залишив без допомоги,сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан; за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав повністю, просив суд розглянути справу в порядку ч.3 ст.349 КПК України. Надав пояснення, що 30 грудня 2018 року ввечері їхав на квадроциклі зі сторони села Неліпино Свалявського району у напрямку центру міста Сваляви та збив пішохода, підійшов до нього, однак він був мертвий. Біля потерпілого знаходилась його дочка, яка почала сильно кричати і він пішов з місця пригоди. В скоєному розкаюється. Добровільно відшкодував завдані збитки.

Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні надала пояснення, що претензій до обвинуваченого немає, оскільки він повністю відшкодував збитки. Цивільний позов не заявляє.

З урахуванням думки всіх учасників процесу, на підставі ч.3 ст.349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням документів, що стосуються особи обвинуваченого.
Встановленими по справі і перевіреними в суді доказами повністю стверджується вина обвинуваченого у завідомо залишенні без допомоги особи,яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через свій безпорадний стан, якщо той, хто залишив без допомоги,сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан; у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.
Суд визнає обвинуваченого ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч.1 ст.135, ч.2 ст.286 КК України та вважає, що органи досудового слідства вірно кваліфікувалийого дії за вказаним законом.

Як помякшуючі обставини покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Як обтяжуючі обставини покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України суд не знаходить.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення за ч.2 ст.286 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, за ч.1 ст.135 КК України - злочином середньої тяжкості. Згідно довідки Свалявської центральної районної лікарні від 16 січня 2019 року на обліку у лікаря-психіатра, лікаря-нарколога, лікаря-фтизіатра не перебуває. За місцем проживання характеризується позитивно, проживає в шлюбі, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Суд враховує досудову доповідь Свалявського районного відділу філії Державної установи Центр пробації в п. 4 якої зазначено, що результати оцінки ОСОБА_5 показали низький рівень ризику вчинення повторного правопорушення.
У відповідності до ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи загальні засади призначення покарання у відповідності до ст.65 КК України, обставини скоєного злочину, ступінь його тяжкості, особу винного, обставини , які помякшують та обтяжують покарання, суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції статтей. Враховуючи вказані обставини - визнання вини та щире каяття, відсутність претензій зі сторони потерпілої, наявність на утриманні обвинуваченого неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання його можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням положення ст.75 КК України обвинуваченого можливо звільнити від відбуття покарання з випробуванням з покладенням певних обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.
У п.п. 20,21 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті від 23 грудня 2005 року зазначено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, а також обставини, які пом"якшують і обтяжують покарання,та особу винного. Крім того, Пленум ВСУ роз"яснив, що у кожному випадку призначення покарання за ч.ч. 1, 2 ст. 286 КК України, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання, зокрема позбавлення права керувати транспортними засобами. Зважаючи на те, що обвинувачений не перебував у стані алкогольного спяніння під час вчинення злочину, що підтверджується висновком експерта № 183, обвинуваченому недоцільно призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Цивільний позов не заявлено.

Судові витрати необхідно стягнути з обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.135, ч.2 ст.286 КК України призначивши

за ч.1 ст.135 КК України 1( один) рік обмеження волі;

за ч.2 ст.286 КК України 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 від відбування основного покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком два роки.

Відповідно до ст.76 ч.1 КК України покласти на засудженого такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До набрання вироку законної сили залишити запобіжний захід застава.

Після набуття вироку законної сили внесену суму застави повернути ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення експертиз в сумі 5148 гривень.

На вирок може бути подано апеляцію протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Свалявський районний суд Закарпатської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ СВАЛЯВСЬКОГО

РАЙОННОГО СУДУ: ОСОБА_1