Справа № 438/1058/18
Номер провадження 1-кп/438/121/2018
В И Р О К
Іменем України

28 листопада 2018 року Бориславський міський суд Львівської області
у складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Бориславі кримінальне провадження, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000294 від 01 червня 2018 року,
стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрогобича Львівської області, проживає за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні двох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, в порядку ст.89 КК України, визнається таким, що не має судимості,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
за участі сторін судового провадження: прокурора ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_3 , -

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_3 31 травня 2018 року приблизно о 18 год. 26 хв., керуючи автомобілем «Volkswagen LT 28» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним вулицею Дрогобицькою м.Борислава Львівської області у напрямку до міста Дрогобич Львівської області, проїжджаючи неподалік будинку №172 вказаної вулиці, порушив чинні вимоги Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, зі змінами та доповненнями, а саме: розділу 1 п.п.1.5; п.1.10 (в частині значення термінів «безпечна дистанція», «безпечний інтервал», «небезпека для руху»); Розділу 2 п.2.3 б), д), 2.9 (а); Розділу 12 п.12.3 та Розділу 13 п.13.1 Правил дорожнього руху України, які виразились у тому, що під час руху керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та її змінами, з моменту появи в полі зору обвинуваченого пішохода ОСОБА_8 , якого об`єктивно був спроможний виявити, який тягнув за собою саморобний ручний возик із сухою травою та рухався у попутному із транспортним засобом напрямку, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду пішохода із дотриманням безпечного бокового інтервалу та дистанції, внаслідок чого здійснив наїзд на потерпілого.
Внаслідок порушення Правил дорожнього руху України обвинуваченим ОСОБА_3 згідно з висновком судово-медичної експертизи №302 від 26.07.2018 потерпілий ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, забійної рани надбрівної ділянки справа, перелом кісток склепіння та основи черепа, забій головного мозку важкого ступеню, гостру субдуральну гематому правої гемісфери головного мозку, субарахноїдальний крововилив, який ускладнився розвитком набряку-дислокації головного мозку, коми ІІ з вітальним розладами, закритий перелом кісток лівого передпліччя, забій легень із правобічним гемо пневмотораксом, двобічні пери орбітальні гематоми, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, розкаявся у скоєному та надав суду показання, що відповідають фабулі обвинувачення. Зокрема показав, що близько обіду 31 травня 2018 року обвинувачений автомобілем керував автомобілем марки «Volkswagen LT 28» реєстраційний номер НОМЕР_1 та доставив у с.Попелі Дрогобицького району Львівської області пральну машину. Господар, кому була доставлена пральна машина, пригостив обвинуваченого самогоном. Обвинувачений випив близько 150 грам самогону. На зворотній дорозі, був неуважним за кермом, розмовляв з одним із пасажирів автомобіля. Неподалік будинку №172 у м.Бориславі Львівської області здійснив наїзд на саморобний ручний возик із сухою травою. Обвинувачений побачив зазначений возик на відстані 5-7 метрів, проте автомобіль рухався із швидкістю 50 км/год, відповідно обвинувачений не міг уникнути зіткнення. Обвинувачений бачив лише возик та вважав що вчинив наїзд на возик. Після зіткнення обвинувачений проїхав декілька метрів, після чого зупинився. Подивився у дзеркало заднього виду, через яке побачив перекинутий возик. З автомобіля не виходив, відповідно потерпілого не бачив. З місця дорожньо-транспортної пригоди поїхав. Приїхавши додому у м.Дрогобич виявив, що в автомобілі пошкоджено переднє праве крило та права фара. Власнику автомобіля сказав, що невідома особа пошкодила автомобіль. Завдану майнову шкоду потерпілому не відшкодував через брак коштів. Жодної допомоги потерпілому та сім`ї потерпілого не надавав, оскільки обвинуваченого про це ніхто не просив. Просить суд суворо не карати, обрати покарання не пов`язане з реальним відбуття покарання. Обіцяє представнику потерпілого відшкодувати завдану майнову шкоду протягом року.
Заслухавши показання обвинуваченого ОСОБА_3 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо встановлення фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечують проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів у справі.
Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати обставини, які не оспорювались ними під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч.3 ст.349 КПК України.
Суд знаходить винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, враховуючи покази обвинуваченого про визнання вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, доведеною повністю і вважає, що його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України, тобто обвинувачений винний у порушенні правил безпеки дорожнього руху як особа, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_8 .
Виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, зокрема те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, законодавцем віднесено до тяжких злочинів.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , є активне сприяння розкриттю злочину. Суд не погоджується із доводами сторони обвинувачення про наявність обставини, що пом`якшує покарання, як щире каяття. Зокрема, щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому злочині хоча і визнано в обвинувальному акті у даному кримінальному провадженні обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, проте така обставина носить лише формальний характер. Каяття передбачає, крім визнання особою самого факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне, визнання своєї провини, щирий осуд своєї поведінки, які мають втілюватися в намаганні компенсувати збитки, завдані таким злочином, та бажанні виправити наслідки такого злочину. Факт щирого каяття обвинуваченого у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в певних діях обвинуваченого після вчинення злочину. Поряд з цим, крім тверджень обвинуваченого про намагання останнього, проте через неможливість відшкодування майнової шкоди, заподіяної злочином через брак коштів, обвинуваченим ОСОБА_3 не вчинено.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 , є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує особу винного, який є особою молодого віку, в порядку ст.89 КК України, визнається таким, що не має судимості, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, не працює, наявність не відшкодованої майнової шкоди, заподіяної вчиненим злочином, на «Д» обліку у лікаря нарколога та на обліку у психіатричному кабінеті не перебуває, думку державного обвинувачення щодо обрання покарання у виді позбавлення волі у межах мінімальної міри з реальним відбуттям міри покарання з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки, думку представника потерпілого ОСОБА_7 про обрання міри покарання на розсуд суду, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції частини статті інкримінованого кримінального правопорушення у виді позбавлення волі, що є необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. Разом з тим виправлення обвинуваченого можливе і без призначення йому максимального строку покарання, яке передбачено санкцією статті 286 ч.2 КК України, оскільки не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого у більш короткий строк його ізоляції від суспільства, що також підтверджується засудженням ним своєї протиправної поведінки, яка може свідчити про дійсне прагнення стати на шлях виправлення і перевиховання.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує грубе порушення Правил дорожнього руху з боку обвинуваченого, що спричинило тяжкі наслідки, та приходить до висновку про призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом на строк три роки.
Суд погоджується із доводами сторони обвинувачення, про відсутність підстав для застосування ст.75 КК України до обвинуваченого, із врахуванням обставин справи, наслідків та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, зокрема обвинувачений вчинивши тяжкий злочин з необережності, належних висновків для себе не зробив, не надав будь-якої допомоги потерпілому та фактично втік з місця пригоди, не відшкодував потерпілому заподіяну злочином майнову шкоду, не надав будь-якої посильної допомоги родині потерпілого по догляду за потерпілим, не працював і не займався будь-якою суспільно корисною працею. При цьому, відсутність претензій зі сторони потерпілої не може бути визначальною при вирішенні питання про звільнення обвинуваченого від відбування у кримінальному провадженні у формі публічного обвинувачення.
Підсумовуючи викладене, суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без позбавлення волі може становити небезпеку для суспільства та виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та відбування призначеного покарання.
Враховуючи вищенаведене, суд не приймає до відома досудову доповідь Дрогобицького МРВ з питань пробації філії державної установи «Центр пробації» у Львівській області в частині про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання.
Зазначене узгоджується із положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, якими передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.
При цьому, Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Цивільний позов у справі не заявлено.

Процесуальні витрати у справі за проведення експертизи №1/789 від 12 липня 2018 року в сумі 1430 грн. 00 коп., за проведення експертизи №1/788 від 27 липня 2018 року в сумі 1430 грн. 00 коп. на підставі ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.
Крім цього, ухвалою слідчого судді Бориславського міського суду Львівської області від 04 червня 2018 року накладено арешт на автомобіль марки «Volkswagen LT 28» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1993 року випуску з номером шасі НОМЕР_2 та ухвалою слідчого судді Бориславського міського суду Львівської області від 04 червня 2018 року накладено арешт на саморобний ручний возик, який належить ОСОБА_8 накладено арешти.
Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Враховуючи, що речовий доказ автомобіль «Volkswagen LT 28» реєстраційний номер НОМЕР_1 належить третій особі ОСОБА_9 , відповідно не є предметом забезпечення цивільного позову, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вважає за необхідне скасувати арешт на автомобіль марки на автомобіль марки «Volkswagen LT 28» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1993 року випуску з номером шасі НОМЕР_2 та саморобний возик, який належить потерпілому ОСОБА_8 накладений ухвалами слідчого судді Бориславського міського суду Львівської області від 04 червня 2018 року.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України. Зокрема, речовий доказ - автомобіль марки «Volkswagen LT 28» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1993 року випуску з номером шасі НОМЕР_2 , на який накладено арешт ухвалою слідчого судді від 04.06.2018 у справі №438/613/18, провадження №1-кс/438/76/2018, та який належить ОСОБА_9 , слід повернути власнику. Речовий доказ саморобний ручний возик, який належить ОСОБА_8 , на який накладено арешт ухвалою слідчого судді від 04.06.2018 у справі №438/613/18, провадження №1-кс/438/75/2018, слід повернути володільцю.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрогобича Львівської області, винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати із моменту звернення вироку до виконання.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати у справі за проведення експертизи №1/789 від 12 липня 2018 року в сумі 1430 гривень 00 копійок та за проведення експертизи №1/788 від 27 липня 2018 року в сумі 1430 гривень 00 копійок, всього у розмірі 2860 гривень 00 копійок.
Скасувати арешт на автомобіль марки на автомобіль марки «Volkswagen LT 28» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1993 року випуску з номером шасі НОМЕР_2 накладений ухвалою слідчого судді Бориславського міського суду Львівської області від 04 червня 2018 року.
Скасувати арешт на саморобний возик, який належить потерпілому ОСОБА_8 накладений ухвалою слідчого судді Бориславського міського суду Львівської області від 04 червня 2018 року.
Речові докази у справі: уламки пластмаси від автомобіля та осип скла, які містяться у поліетиленовому пакеті білого кольору, що передано в кабінет зберігання речових доказів Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області, - знищити;

Речовий доказ - автомобіль марки «Volkswagen LT 28» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1993 року випуску з номером шасі НОМЕР_2 , на який накладено арешт ухвалою слідчого судді від 04 червня 2018 року у справі №438/613/18, провадження №1-кс/438/76/2018, переданий на зберігання на автомобільний майданчик Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області, повернути володільцю.
Речовий доказ саморобний ручний возик, який належить ОСОБА_8 , на який накладено арешт ухвалою слідчого судді від 04.06.2018 у справі №438/613/18, провадження №1-кс/438/75/2018, переданий на зберігання на автомобільний майданчик Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області, повернути володільцю.
Вирок суду може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Бориславський міський суд Львівської області протягом 30 днів з моменту проголошення.
Вирок не може бути оскаржений з підстав заперечення обставин, які не оспорювалися обвинуваченим та іншими учасниками судового процесу під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1