Справа № 135/1271/15-к
Провадження № 1-в/135/10/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2019 м. Ладижин Вінницької області

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , представника органу пробації ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , захисника засудженого ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижині Вінницької області подання заступника начальника Тростянецького міськрайонного відділу філії Держаної установи «Центр пробації» у Вінницькій області майора внутрішньої служби ОСОБА_3 про звільнення від призначеного покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, який 20.10.2015 засуджений вироком Ладижинського міського суду Вінницької області за ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі, на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком терміном на 3 рік, з покладеними судом обов`язками відповідно до п. п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 20.10.2015 ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст.289, ч.2 ст. 289 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі, на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільненого від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 3 роки, з покладеними судом обов`язками відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

29.10.2018 заступник начальника Тростянецького міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області майор внутрішньої служби ОСОБА_3 звернулася до суду з даним поданням, вимоги якого обґрунтовує тим, що закінчився іспитовий строк, протягом якого ОСОБА_4 зарекомендував себе з позитивної сторони, систематично з`являвся до уповноваженого органу з питань пробації в м. Ладижин та надавав письмові пояснення стосовно своєї поведінки в побуті та громадських місцях, стосунків з родичами та сусідами. За місцем проживання характеризується посередньо. Відповідно довідки-характеристики, виданої виконавчим комітетом Ладижинської міської ради відносно ОСОБА_4 матеріали компрометуючого характеру відсутні.

Згідно інформації № 01.35/108/2018 Вих. від 26.10.2018 в провадженні Ладижинського міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.2 ст. 309 КК України, станом на 25.10.2018 рішення у даній справі не винесено.

Враховуючи зазначене вище заступник начальника Тростянецького міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області майор внутрішньої служби ОСОБА_3 просила вирішити питання про звільнення ОСОБА_4 від призначеного судом покарання.

Представник органу пробації ОСОБА_3 у судовому засіданні подання підтримала, просила його задовольнити, посилаючись на обставини викладені у поданні.

Засуджений ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення подання, просив звільнити його від призначеного вироком суду покарання.

Захисник засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 подання також підтримав, просив звільнити ОСОБА_4 від призначеного вироком суду покарання, посилаючись на те, що останній довів своє виправлення, став на шлях виправлення, виконав обов`язки, покладені на нього вироком суду у повному обсязі. Окрім того, зазначив, що оскільки вина ОСОБА_4 належним чином не доведена, обвинувальний вирок по справі не винесений, іспитовий строк на даний час закінчився є всі підстави для задоволення клопотання.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення даного подання, вважає що підстав для звільнення ОСОБА_4 від призначеного судом покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку не має. На обґрунтування своєї позиції зазначив, що ОСОБА_4 під час іспитового строку вчинив нові злочини, передбачені ч. 2 ст. 309 та 263 КК України, кримінальні провадження відносно нього перебувають у Ладижинському міському суді та Тульчинському районному суді Вінницької області на стадії судового розгляду. Окрім того, під час іспитового строку притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 130 КУпАП, ч. 2 ст. 130, ст. 185 КУпАП, ст. 122-2 КУпАП, ч. 3 ст. 130 КУпАП. Вказані обставини у їх сукупності вказують на те, що ОСОБА_4 на шлях виправлення не став, має стійкий нахил до скоєння правопорушень. Висновок органу пробації та сторони захисту щодо наявності підстав для звільнення засудженого від покарання, оскільки у тому числі відсутній обвинувальний вирок за вчигнені злочини, які ним вчинено в період іспитового строку є помилковими, суперечать нормам ст. 78 КК України, оскільки ними не враховано те, що випробування засудженого в якості обов`язкових елементів серед інших включає обов`язок не вчинити протягом іспитового строку нового злочину, а не наявність обвинувального вироку.

Вивчивши клопотання та долучені до нього матеріали, матеріали особової справи № 25/2015, заслухавши доводи представника органу пробації ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , думку прокурора ОСОБА_6 , суд вважає, що дане подання не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 20.10.2015 ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст.289, ч.2 ст. 289 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі, на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнений від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 3 роки, з покладеними судом обов`язками відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Згідно з матеріалами особової справи № 25/2015, розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили щодо ОСОБА_4 за ч. 1 ст.289, ч.2 ст. 289 КК України надійшло до уповноваженого органу пробації м. Ладижин 30.11.2015. Цього ж числа ОСОБА_4 взятий на облік уповноваженого органу пробації.

Початок строку відбуття покарання 20.10.2015. Кінець строку 20.10.2018.

Згідно з матеріалами особової справи № 25/2015 за період іспитового строку ОСОБА_4 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 108-109), ч. 2 ст. 130, ст. 185 КУпАП (а.с. 112), ст. 122-2 КУпАП (а.с. 113), ч. 3 ст. 130 (а.с. 114-115) КУпАП.

З повідомлення Ладижинського міського суду видно, що в провадженні суду перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.2 ст. 309 КК України, станом на 25.10.2018 року рішення по даній справі не винесено (а.с. 117).

Зазначені обставини також підтверджуються вимогою УІЗ ГУНП у Вінницькій області від 19.10.2018, з якої видно, що ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення за ч. 2 ст. 309 КК України. Окрім того, у період іспитового строку пред`явлено обвинувачення 09.02.2017, 27.02.2017, 20.12.2017, 14.03.2018 за ч. 2 ст. 309 КК України, а також 08.02.2018 за ч. 2 ст. 263 та ч. 2 ст. 309 КК України (а.с. 118-119).

Згідно з довідками-характеристиками, виданими виконкомом Ладижинської міської ради Вінницької області матеріали, що компрометують ОСОБА_4 відсутні.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст.78 КК України та ч.2 ст.165 КВК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

З роз`яснень п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», вбачається, що частиною 2 статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Системний аналіз закону та роз`яснення Пленуму Верховного Суду України свідчить про те, що саме вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, а не винесення вироку, суди мають розцінювати як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання

Згідно з ч. 3 ст. 78 КК України, у разі визнання ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в ст. 71, ст. 72 КК України.

Таким чином суд погоджується з позицією прокурора про те, що до розгляду кримінального провадження по суті, щодо ОСОБА_4 , є неможливим вирішення питання про звільнення останнього від призначеного йому покарання за закінченням іспитового строку у зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів не вчинення ним злочину у період іспитового строку.

Враховуючи вказане вище, суд вважає безпідставними доводи сторони захисту, щодо наявності підстав для звільнення засудженого від покарання, оскільки відсутній обвинувальний вирок за злочин, передбачений ч. 2 ст. 309 КК України, який ним вчинено в період іспитового строку, оскільки вони є помилковими та такими, що суперечать нормам ст. 78 КК України.

Захистом не враховано те, що випробування засудженого в якості обов`язкових елементів серед інших включає обов`язок не вчинити протягом іспитового строку нового злочину, а не наявність обвинувального вироку.

Між тим, безпідставне звільнення від покарання особи, яка в період іспитового строку вчинила новий злочин, порушують такі загальні засади кримінального провадження, як законність та рівність перед законом і судом.

Керуючись ч. 1 ст. 78 КК України, ч. 2 ст. 165 Кримінально-виконавчого кодексу України, на підставі ст. ст. 369 - 372, 376, п. 9 ч. 1 ст. 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні подання заступника начальника Тростянецького міськрайонного відділу філії Держаної установи «Центр пробації» у Вінницькій області майора внутрішньої служби ОСОБА_3 про звільнення від призначеного покарання ОСОБА_4 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення через Ладижинський міський суд.
Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Повний текст ухвали оголошено о 16 год 30 хв 13.03.2019

Суддя