ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/492/18 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1546/19 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Умисне вбивство
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 4 лютого 2019 року у відношенні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,
ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України повернуто прокурору.

Судове рішення мотивоване тим, що обвинувальний акт не містить обвинувачення, а лише містить зміст формулювання підозри ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчинених кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Крім того, в обвинувальному акті не визначено час нападу з зазначенням формулювання «вечірній час», не визначено спосіб, в який обвинувачені отримали доступ до житла, обмежившись формулюванням «раптово увірвалися через вхідні двері до приміщення квартири», не визначений час та місце смерті потерпілої, що має значення для визначення правильності кваліфікуючих дій обвинувачених, що в розрізі ст. 91 КПК України - є обов`язковими обставинами, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Також, обвинуваченням не розмежовані дії кожного з обвинувачених під час нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, не встановлено, чиїми саме діями, ОСОБА_7 чи ОСОБА_8 потерпілій було завдано закриту тупу травму грудної клітини з переломами ребер справа та зліва, внаслідок яких розвинулась гостра легенево-серцева недостатність, що стала причиною смерті ОСОБА_11 ..

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального-процесуального закону.

Вважає ухвалу суду незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає безумовному скасуванню з наступних підстав.

Так, на думку прокурора, посилання суду першої інстанції на неконкретність обвинувачення стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є передчасним та незаконним, оскільки таке поняття конкретності обвинувачення не визначено чинним КПК України, сам обвинувальний акт має всі необхідні дані у відповідності до положень ст. 291 КПК України, а питання щодо того, чи мало місце діяння у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність передбачений відповідний склад злочину, вирішує суд при ухваленні вироку відповідно до положень ст. 368 КПК України.

Вказує, що суд у оскаржуваній ухвалі, не зазначає які саме недоліки належить усунути та у який строк.

Посилається на те, що вказаний обвинувальний акт вже призначався до судового розгляду в Червонозаводському районному суді міста Харкова, оголошувався обвинувальний акт, роз`яснювалася суть обвинувачення, проте в подальшому через неможливість утворення складу суду підсудність кримінального провадження була змінена і визначена за Комінтернівським районним судом міста Харкова.

Крім того, під час підготовчого судового засідання суд не з`ясував у обвинувачених чи є у них клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно них судом присяжних.

Таким чином, на думку апелянта, обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 складений відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України з викладенням фактичних обставин кримінального правопорушення та перешкоди для його призначення в суді відсутні.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та їх захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , які вважали ухвалу суду законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Між тим, зазначених вимог закону судом першої інстанції не дотримано.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України в підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, судом першої інстанції зазначено про те, що він відповідно до ухвали Комінтернівського районного суду міста Харкова від 16.07.2018 року, вже був повернутий прокурору прокуратури Харківської області для усунення недоліків та виконання вимог КПК України, після чого надійшов ідентичний обвинувальний акт з невеликими змінами.

Як вбачається зі звукозапису судового засідання від 4 лютого 2019 року, стороною захисту до суду був наданий документ під назвою обвинувальний акт, який в подальшому був долучений судом до матеріалів кримінального провадження.

Відповідно до положень ст. ст. 291,293 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором і передається до суду.

Таким чином нормами чинного законодавства передбачена можливість і обов`язок саме у сторони обвинувачення передавати на розгляд обвинувальний акт до суду для розгляду. Передача обвинувального акту стороною захисту не передбачена.

Більш того, сам документ, який долучений до матеріалів кримінального провадження ( арк. 158-170) має недоліки, зокрема кожна сторінка має пошкодження, а тому зрозуміти зміст документу взагалі не видається можливим.

Отже, вказаний документ, було отримано судом та долучено до матеріалів справи в не процесуальний спосіб.

Крім того, як слушно зазначив прокурор в своїй апеляційній скарзі, суд не виконав в повному обсязі вимоги ст. 384 КПК України - не роз`яснив обвинуваченим право на проведення судового розгляду судом присяжних.

Колегія суддів наголошує на тому, що виконання вимог ст. 384 КПК України під час підготовчого судового засідання є обов`язковим.

Що стосується посилань суду на невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, колегія суддів зазначає наступне.

По перше суд першої інстанції взагалі не вказує про яку редакцію обвинувального акту йде мова - від 5 вересня 2018 року (арк. 3-15) чи від іншої дати.

По друге суд першої інстанції повертаючи обвинувальний акт прокурору виходив зокрема з того, що в порушення ст. 291 КПК України, викладення в ньому фактичних обставин кримінального правопорушення не дають повного уявлення про правильність кваліфікації дій обвинувачених Крім того, на думку суду в обвинувальному акті не визначений точний час вчинення нападу та не визначено час та місце смерті потерпілої.

В той же час, в силу ст. ст. 338, 339, 340 КПК України прокурор уповноважений змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення або відмовитись підтримувати державне обвинувачення.

Якщо, встановивши наявність фактичних обставин, що мають істотне значення для кримінального провадження, прокурор не вчинить вказані процесуальні дії, то суд, здійснивши судовий розгляд, повинен в нарадчій кімнаті дати відповідну юридичну оцінку дослідженим доказам і вирішити питання, передбачені кримінальним процесуальним законом.

При цьому, якщо суд дійде до висновків, що не має місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа чи це діяння не містить складу злочину, в якому вона обвинувачувалась, а перекваліфікація дій особи неможлива, виходячи з меж судового розгляду, або не підтверджується вина обвинуваченого, то суд зобов`язаний прийняти рішення у відповідності до ч. 1 ст. 373 КПК України.

Однак, до таких висновків суд може дійти тільки після проведення в повному обсязі судового розгляду з дослідженням всіх доказів кримінального провадження, що не передбачено на стадії підготовчого провадження, тому висновки суду щодо наявності або відсутності певних кваліфікуючих ознак інкримінованого злочину чи достатності фактичних обставин для складу злочину, на даному етапі є передчасними.

В той де час суд першої інстанції, не здійснюючи судового розгляду та не досліджуючи докази, зібрані у кримінальному провадженні, в ухвалі увійшов в обговорення тих питань, які не вирішуються на даному етапі кримінального провадження, зокрема питань, пов`язаних з об`ємом обвинувачення та юридичної кваліфікації дій обвинувачених.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що підстави, на які посилається суд першої інстанції при поверненні обвинувального акта прокурору не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а під час підготовчого судового засідання судом першої інстанції допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а тому доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної ухвали про повернення обвинувального акта прокурору є слушними та підлягають задоволенню.

Також підлягає задоволенню клопотання прокурора стосовно продовження дії запобіжного заходу - тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Ухвалами слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.09.2017 року застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у зв`язку із існуванням ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Потім строк дії запобіжного заходу продовжувався, оскільки ризики продовжували існувати.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Враховуючи, що на даний час не відпали ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були встановлені під час обрання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зокрема, що обвинувачені можуть переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих в кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, тому колегія суддів вважає, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинувачених під час розгляду кримінального провадження і приходить до висновку про необхідність продовжити строку тримання під вартою на 60 днів.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.
Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 4 лютого 2019 року у відношенні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити на 60 днів, тобто до 26 травня 2019 року.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді -