УХВАЛА

Справа № 569/795/19

21 січня 2019 року Рівненський міський суд Рівненської області

у складі:
слідчого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне клопотання слідчого СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_4 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області капітан поліції ОСОБА_4 за погодженням із прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 АТ КБ «ПриватБанк» (МФО 333391) та заборонити здійснювати будь-які дії щодо розпорядження вказаними грошовими коштами власнику рахунку.

В обґрунтування клопотання вказав, що № 0007596 від 22.12.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Із матеріалів клопотання вбачається, що на початку листопада 2018 року, невідома особа маючи умисел на заволодіння чужим майном з корисливих мотивів, шляхом обману та зловживання довірою, під приводом виготовлення дерев`яних виробів, заволоділа грошовими коштами ОСОБА_5 , які остання перерахувала на картку "Приватбанк" № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , чим спричинила майнової шкоди у розмірі 26520 гривень.

Згідно дубліката квитанції гр. ОСОБА_6 користується банківським рахунком № відкритим АТ КБ «ПриватБанк» (МФО 333391) № НОМЕР_1 .

Вказані грошові кошти, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 АТ КБ «ПриватБанк» (МФО 333391) в рамках кримінального провадження є речовим доказом.

Таким чином, є достатні підстави вважати, що вказані грошові кошти є доказом злочину зазначеного кримінального правопорушення, та являється предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку, арешт накладається н майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

З метою всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального правопорушення виникла необхідність у накладенні арешту на майно, яке є предметом кримінально протиправних дій, з метою позбавлення будь-яких осіб можливості відчужувати, розпоряджатись та користуватись вказаним майном, оскільки незастосування вказаних заходів може призвести до знищення, відчуження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала, просив задоволити та здійснювати розгляд клопотання без повідомлення підозрюваного, іншого власника майна, оскльки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Заслухавши прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, оцінивши їх у сукупності з іншими доказами, дослідженими протоколами слідчих дій, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слід задоволити із наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як убачається із п.7 ч. 2 ст.131 КПК України, що заходом забезпечення кримінального провадження для досягнення його дієвості є арешт майна.
В частині 10 ст.170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
В поданому клопотанні прокурор ставить питання стосовно застосування заходу забезпечення кримінального провадження (арешт майна) в кримінальному провадженні № 0007596 від 22.12.2018 на всі на грошові кошти, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 АТ КБ «Приват Банк» (МФО 333391).
Як убачається із матеріалів клопотання, розмір заподіяної потерпілій шкоди в загальному становить 26520 грн.

Згідно ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Накладення арешту на всі грошові кошти, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 АТ КБ «Приват Банк» (МФО 333391) є надмірним обмеженням, оскільки потерпіла ОСОБА_5 вказує, що перерахувала грошові кошти в сумі 26520 грн.
Враховуючи те, що прокурором доведено, що грошові кошти в сумі 26520 грн., які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 АТ КБ «Приват Банк» (МФО 333391) відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, тому з метою збереження речових доказів слідчий суддя прийшов до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення даного клопотання в частині накладення арешту на суму 26520 грн. до прийняття процесуального рішення у даному кримінальному провадженні, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 131-132, 170-173, 174, 175 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.
Накласти арешт на грошові кошти, на суму 26520 грн., які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 АТ КБ «Приват Банк» (МФО 333391) та заборонити здійснювати будь-які дії щодо розпорядження вказаними грошовими коштами власнику рахунку.

В задоволенні решти клопотання відмовити.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя