Справа № 669/109/13- к
Провадження № 1-кп/669/6/13
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2013 року смт.Білогір'я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді Давидюка О.І.

при секретарі Демянюк Н.М.

з участю прокурора Дідича А.М.

обвинуваченого ОСОБА_1

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт.Білогіря кримінальне провадження № 0000027 про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 Латвія, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, одруженого, на утриманні має малолітню дитину, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в серпні 2012 року, проходячи повз сміттєзвалище, яке розташоване за його присадибною земельною ділянкою, що в с.Гулівці по вул.Миру, 1 Білогірського району, знайшов одну рослину коноплі і, усвідомлюючи, що коноплі являються наркотичною речовиною, зірвав її та приніс до свого господарства, де на горищі господарського приміщення висушив листя рослини коноплі, подрібнив його шляхом перетирання долонями рук з метою надання коноплі стану готового для власного вживання.

16 січня 2013 року біля 14 години неподалік тваринницької ферми, що в с.Жижниківці Білогірського району під час особистого огляду ОСОБА_1 працівниками міліції було виявлено та вилучено вищезазначену речовину рослинного походження зеленого кольору, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи від 17 січня 2013 року № 42 є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, загальна вага якого в перерахунку на суху речовину становить 6,83 г, який ОСОБА_1 незаконно зберігав без мети збуту.

Такі дії ОСОБА_1 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне виготовлення, придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Під час досудового розслідування між прокурором прокуратури Білогірського району Хмельницької області ОСОБА_2, якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000027 та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_1 28 січня 2013 року укладена угода про визнання винуватості.

За умовами вказаної угоди ОСОБА_1 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_1 буде призначене покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді одного року обмеження волі із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням та призначенням іспитового строку один рік, на підставі ст. 76 КК України покладено обовязок не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, а також передбачено відшкодування судових витрат на користь держави в розмірі 705 гривень 69 копійок.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_1 вказав, що із запропонованим видом та мірою покарання, обмеженнями на виїзд за кордон та виплату судових витрат згідний, цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч. ч. 4, 6, ст. 474, ч. 2 ст. 473 КПК України, які йому були розяснені судом в ході підготовчого судового засідання. Також в підготовчому судовому засіданні обвинувачений беззастережно визнав свою вину та надав суду згоду на призначення узгодженого покарання, надав пояснення, в яких повністю підтвердив обставини, викладені у предявленому йому обвинуваченні.

На підставі пояснень обвинуваченого, суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом у відповідності до ч. 7 ст. 474 КПК України встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.

Таким чином, суд приходить до висновку, що мало місце діяння у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_1, вина його доведена і його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне виготовлення, придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

ОСОБА_1 вчинив злочини, що згідно зі ст. 12 КК України віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості, до кримінальної відповідальності притягується вперше, за місцем проживання та місцем роботи характеризується виключно позитивно, на утриманні має малолітню дитину.

Обставинами, які помякшують покарання ОСОБА_1, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого на досудовому слідстві та в підготовчому судовому засіданні не встановлено.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст. 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього Кодексу, правова кваліфікація діяння кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлено підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість не виконання обвинуваченим взятих на себе зобовязань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні, а тому при призначенні покарання ОСОБА_1 суд вважає, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають особі винного, загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені КК України.

За таких обставин, суд приходить до висновку про доцільність затвердження угоди між прокурором та ОСОБА_1 і вважає, що виправленню та перевихованню ОСОБА_1 може сприяти покарання не повязане з його ізоляцією від суспільства і призначає йому узгоджене сторонами покарання у виді обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України та встановленням іспитового строку і покладенням обовязків на підставі ст. 76 КК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження до ОСОБА_1 не застосовувалися.

Питання про речові докази вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави процесуальні витрати.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, районний суд,

З А С У Д И В:

Угоду про визнання винуватості від 28 січня 2013 року, укладену між прокурором прокуратури Білогірського району Хмельницької області ОСОБА_2, якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000027, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_1 затвердити.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити узгоджене покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнити від відбування покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю один рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_1 обовязок не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 705 гривень 69 копійок процесуальних витрат за проведення судово-хімічних експертиз від 17 січня 2013 року № 42 та від 18 січня 2013 року № 43.

Речові докази: паперовий згорток з наркотичною речовиною канабісом загальною вагою 6,83 г та стебло рослини коноплі, які зберігаються в кімнаті речових доказів Білогірського РВ УМВС України в Хмельницькій області, знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до апеляційного суду Хмельницької області через Білогірський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_3