Справа № 761/559/19
Провадження № 1-кс/761/1017/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 січня 2019 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , власника майна ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -
в с т а н о в и в :
до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва звернулась ОСОБА_3 із клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного м. Києва від 03.01.2019 року.
В обгрунтування заявленого клопотання зазначає, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03.01.2019 року накладено арешт на майно, що було вилучено в ході обшуку приміщень, Калитянської селищної ради, що мав місце 18.12.2018 року.
В ході проведення обшуку зокрема були вилучено майно ОСОБА_3 , а саме: блокнот та грошові кошти в розмірі 6 500 грн., в подальшому дане майно було арештоване ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18.12.2018 року.
Зазначає, що під час проведення обшуку ОСОБА_3 надала пояснення старшому слідчому СУ ГУНП у Київській області, що блокнот та грошові кошти, які вилучені є її особистими речами, та не мають жодного відношення до кримінального провадження.
Вказує, що в арешті майна відпала потреба, а тому просить скасувати арешт на вказане майно.
В судовому засіданні власник майна та її представник клопотання підтримали, надали пояснення аналогічні доводам клопотання, просять таке задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані докази та матеріали, оцінивши їх в сукупності, слідчим суддею встановлено наступне.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18.12.2018 року накладено арешт на майно, що було вилучено в ході обшуку приміщень, що мав місце 18.12.2018 року, зокрема на блокнот та грошові кошти в сумі 6 500 грн.
В ухвалі слідчого судді вказано, що зазначене майно відповідає критеріям речового доказу у кримінальному провадженні, а тому арешт накладається з метою його збереження.
Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, а також здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить із наступного.
Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.
За приписами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також недоторканості права власності, відповідно до якої позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.
За вимогами ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення, в тому числі, збереження речових доказів; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
За приписами ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З протоколу обшуку від 18.12.2018 року, вбачається, що під час обшуку ОСОБА_3 добровільно надала грошові кошти, а саме купюри номіналом 500 грн. з наступними серією та номером: ХБ 7127328, ЗЗ 8124427, МБ 1152771, ВА 9170473, ЛА 9922697, ВЕ 4527823, ХА 7747449, ЛЗ 6548146, ФЖ 1793784, ЛВ 2388855, ЗИ0401851, ЛИ 7790393, СЖ 1283999, загальною сумою 6 500 грн.
З протоколу огляду, помітки та вручення заздалегідь ідентифікованих та імітаційних засобів грошових коштів від 14.12.2018 року, грошові кошти у сумі 3000 (три тисячі) грн.. номінальною вартістю по 500 (п`ятсот) грн. кожна, в кількості 6 штук, які мають наступні серії та номер: ЛЗ 6448534, ХЕ 2194667, УГ 0177692, ЛИ 7790393, ЗЗ 5142551, АА 1171142.
Тобто у ОСОБА_3 вилучено лише одну з купюр - ЛИ 7790393, що була заздалегідь ідентифікована.
З наданих квитанцій вбачається, що решта коштів, окрім ідентифікованої купюри, є заробітною платою ОСОБА_3 .
Підозра ОСОБА_3 не повідомлялась.
Враховуючи вищенаведені обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про скасування арешту майна є підставним та підлягає до часткового задоволення.
Слідчий суддя не вбачає підстав для повернення грошових коштів у сумі 500 (п`ятсот) грн. однією купюрою з серією та номером ЛИ 7790393, так-як остання використовувалась у проведенні негласної слідчої (розшукової) дії.
Керуючись ст. 2, 7-9, 170, 173, 174, 372, 376 КПК України, слідчий суддя -
п о с т а н о в и в :
клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна - задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18.12.2018 року на майно, саме: блокнота та грошові кошти в розмірі 6 000 (шість тисяч) грн. номінальною вартістю по 500 (п`ятсот) грн., які мають наступні серії та номер: ХБ 7127328, ЗЗ 8124427, МБ 1152771, ВА 9170473, ЛА 9922697, ВЕ 4527823, ХА 7747449, ЛЗ 6548146, ФЖ 1793784, ЛВ 2388855, ЗИ0401851, СЖ 1283999.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1