КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві кримінальне провадження №0004348відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 22 серпня 2018 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

Також цим вироком вирішено питання щодо заявлених у справі цивільних позовів, речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно вироку, суд визнав доведеним, що 14.03.2018 року приблизно о 20 год. 40 хв., ОСОБА_7 перебуваючи біля магазину «Сільпо №62» за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 168, разом з ОСОБА_8 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження за №0004349 та невстановленою до судовим слідством особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження №0004348, помітили трьох раніше невідомих осіб, після чого вступили між собою в попередню змову, спрямовану на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та невстановлена досудовим слідством особа, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, підійшли до ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та неповнолітнього ОСОБА_11 та, видаючи себе за представників органів по боротьбі та виявленню осіб які вживають наркотичні речовини, почали вимагати показати та пред`явити особисті речі, погрожуючи застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я. Подолавши волю і бажання потерпілих до опору та спроби втекти, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і невстановлена досудовим слідством особа відкрито викрали належне потерпілим майно, після чого з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдали потерпілим ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 3648 грн. 33 коп., ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 2700 грн. 00 коп. та представнику потерпілого ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 3911 грн. 00 коп.

Крім того, 29.03.2018 приблизно о 17 год. 40 хв., ОСОБА_7 перебуваючи біля ресторану «МакДональдс» за адресою: м. Київ, вул. Гришка, 7, разом з ОСОБА_8 матеріали відносно якого виділені в окреме провадження за №0004349, помітили неповнолітнього ОСОБА_14 , після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на повторне, відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, підійшли до неповнолітнього ОСОБА_14 , та згідно розподілених ролей, почали вимагати у нього надати їм мобільний телефон, погрожуючи при цьому застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я. Подолавши волю та бажання потерпілого до опору та спроби втекти, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відкрито викрали належний потерпілому мобільний телефон, після чого з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили представнику потерпілого ОСОБА_15 матеріальну шкоду на загальну суму 2094 грн. 67 коп.

Крім того, 31.03.2018 року приблизно 18 год. 50 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи біля будинку 9-А по вул. Декабристів в м. Києві, помітив неповнолітнього ОСОБА_16 , який у руках тримав портативну акустику «JBL Flip 4 Black», вартістю 1964 грн. 67 коп., та за аналогічних обставин відкрито викрав зазначене майно, після чого, проігнорувавши вимогу повернути майно, з місця вчинення злочину зник, спричинивши представнику потерпілого ОСОБА_17 матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень і кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 , посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність просить змінити вирок Дарницького районного суду м. Києва від 22.08.2018 року та пом`якшити призначене ОСОБА_7 покарання, застосувавши положення ст. 75 КК України.
В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції вимог ст.ст. 65, 66 КК України та зазначає, що при призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції дав невірну оцінку даним, що характеризують особу обвинуваченого, безпідставно врахував негативну характеристику з місця проживання та визнав ОСОБА_7 раніше судимою особою, що не відповідає дійсності, внаслідок чого, на думку апелянта, дійшов помилкового висновку, що необхідним та достатнім покаранням для виправлення останнього є покарання саме у виді позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, посилаючись на законність і обгрунтованість вироку суду, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження №0004348 та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції за згодою учасників судового розгляду, після допиту обвинуваченого, який повністю визнав себе винними у вчиненні кримінальних правопорушень та надав детальні пояснення з приводу обставин їх вчинення, дійшов висновку про недоцільність дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи, що фактичні обставини справи та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 ніким з учасників судового провадження не заперечувались і докази щодо них, на підставі ч.3 ст. 349 КПК України судом не досліджувались, висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин, у відповідності з вимогами ч.1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Відповідно до вимог ст.cт. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Вирішуючи питання, яка саме міра покарання повинна бути призначена обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України та врахувавши ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які за класифікацією злочинів є тяжким злочином, обставини за яких вони були вчинені, дані про особу ОСОБА_7 , який негативно характеризується за місцем проживання, раніше судимий, заподіяну матеріальну шкоду не відшкодував, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебував, а також наявність такої пом`якшуючої обставини, як щире каяття та відсутність обставин, що обтяжують покарання, дійшов обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.

Переглядаючи вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що та позитивна характеристика, яку обвинуваченому ОСОБА_7 надала його сусідка і яка за клопотанням захисника досліджена під час апеляційного розгляду справи, а також та обставина, що ОСОБА_7 дійсно, згідно положень ст. 89 КК України, є особою раніше не судимою, не вплинули на висновок суду першої інстанції про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання саме у виді позбавлення волі, а тому, навіть з урахуванням цих даних про особу обвинуваченого, наявності такої пом`якшуючої покарання обставини, як щире каяття та відсутності обставин, що обтяжують покарання, колегія суддів, з огляду на ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставин його вчинення та кількості епізодів злочинної діяльності, невідшкодування потерпілим заподіяної шкоди, не вбачає підстав для зміни вироку в частині призначеного покарання та звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, оскільки стаття 75 КК України може бути застосована до особи лише у тому разі, коли для цього є достатні умови і підстави.

Проте таких умов і підстав для застосування до ОСОБА_18 вимог, передбачених ст. 75 КК України захисником в апеляційній скарзі не наведено, а його посилання на ті обставини, що ОСОБА_7 не є особою раніше судимою і позитивно характеризується сусідами за місцем проживання, не можуть бути безумовною підставою для звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, а інших підстав в апеляційній скарзі не наведено і колегією суддів не встановлено.

З огляду на викладене, враховуючи ступінь тяжкості та суспільну небезпечність злочинів за які ОСОБА_7 засуджений цим вироком, колегія суддів вважає, що його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства та приходить до висновку про відсутність підстав для застосування відносно нього положень ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, про що ставиться питання в апеляційній скарзі його захисника - адвоката ОСОБА_6 , а тому не вбачає підстав для її задоволення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а оскільки в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ставиться питання лише про зміну вироку в частині призначеного покарання та застосування відносно ОСОБА_7 вимог ст. 75 КК України, колегія суддів вважає, що інші порушення, на які посилається апелянт у своїй скарзі, стосуються ухвали суду від 27.08.2018 року про виправлення описки у вироку Дарницького районного суду м. Києва від 22.08.2018 року відносно ОСОБА_7 , яка в апеляційному порядку оскаржена не була, а тому апеляційним судом не перевіряється.

За наведених обставин, колегія суддів вважає вирок суду законним та обґрунтованим, призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів і підстав як для пом`якшення призначеного покарання, так і застосування вимог ст. 75 КК України не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які безумовно тягнуть за собою скасування вироку, у даному кримінальному провадженні не виявлено і таких порушень у поданій апеляційній скарзі не наведено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Дарницького районного суду м. Києва від 22 серпня 2018 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, у той самий строк з дня отримання ухвали суду.

Судді: __________________ _________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3