Справа №766/9988/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2018 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , у приміщенні Херсонського міського суду в ході проведення судового розгляду кримінального провадження за №0002011 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 відносно якого застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк якого закінчується 10.03.2018 року, тобто до призначеної дати судового засідання.

В ході розгляду відповідно до ч.3 ст.331 КПК України питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, прокурор висловив думку про необхідність продовження, у зв`язку з тим, що заявлені ризики, які стали підставою для тримання під вартою, не зменшилися, а також тяжкістю кримінального правопорушення, який йому інкримінується.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти продовження строку тримання під вартою, та заявили клопотання про його зміну на домашній арешт, посилаючись на стан здоров`я обвинуваченого, потребу лікування, незадовільною якістю лікування у місцях тримання під вартою та тривалістю знаходження його під вартою.

Заслухавши думку учасників судового засідання, суд приходить до наступного.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України суд може визнати недоцільним продовження цього строку, тільки якщо на час розгляду цього питання, відпали зазначені у ч.3 ст.199 КПК України обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, та які перешкоджають завершенню судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Суд вважає, так як судове провадження триває з об`єктивних причин, є необхідність дослідження обставин по справі, в тому числі усунення протиріччя між стороною обвинуваченого та захисту щодо можливості обвинуваченого в свободі пересування, а також перевірку доводів сторони захисту про те, що на той час обвинувачений не міг вільно пересуватися, а виконати ці процесуальні дії було не можливе, в тому числі через неявку спеціалістів, в той же час ризики, які стали підставою для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на даний час не зменшились. Зокрема, він у випадку звільнення з під варти може переховуватися від суду, що підтверджується тим, що він раніш судимий і знову обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 6 років.

З огляду на вищезазначене, оцінивши у сукупності всі обставини, суд не знаходить підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на менш суворий, тому не підлягає задоволенню клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, так як відсутні дані про неможливість його лікування в умовах слідчого ізолятора та з метою запобігти спробам обвинуваченого ухилитися від суду, від виконання процесуальних дій, перешкодити встановленню істини у справі, забезпечення виконання ним процесуальних рішень, вважає доцільним, з урахуванням цілей п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, продовжити щодо обвинуваченого дію запобіжного заходу тримання під вартою в межах строку, визначеного законом.

Керуючись ст.ст. 183,199,331 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити до 29 квітня 2018 року включно.

У задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну ОСОБА_4 запобіжного заходу на домашній арешт - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1