Справа № 161/36/19
Провадження № 1-кп/161/385/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 14 лютого 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

представника потерпілого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000999, що надійшов з Луцької місцевої прокуратури 03.01.2019 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, гр.України, без освіти, неодруженого, має на утриманні троє малолітніх дітей, не працюючого, раніше судимого:

- 12.09.2018 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч.3 ст.297 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.ст.75,76 КК України надано іспитовий строк - 3 роки.

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 07.11.2018 року близько 22.30 год., перебуваючи на автодорозі смт.Торчин та с.Веселе Луцького району, знаходячись на передньому пасажирському сидінні в салоні автомобіля марки «ВАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_1 , умисно, з корисливих мотивів, вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_6 (який перебував на задньому пасажирському сидінні), що виразилось у нанесенні одного удару кулаком по голові, в результаті чого останній втратив свідомість. Після чого, ОСОБА_4 відкрито заволодів грошовими коштами потерпілого в сумі 900 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ, станом на день вчинення злочину становить 25 155 грн. та 4 000 грн., посвідченням №Л18-44 від 02.01.2018 року ПАТ «Волиньгаз» і перепусткою ПАТ «Волиньгаз» на ім`я потерпілого, спричинивши матеріальної шкоди на загальну суму 29 155 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.187 КК України, тобто вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні розбою з метою заволодіння майном потерпілого ОСОБА_6 , поєднаному з насильством, небезпечним для його життя та здоров`яне визнав, цивільний позов потерпілого про відшкодування матеріальної та моральної шкоди не визнав. Суду дав показання, що 07.11.2018 року ввечері перебував по місцю свого проживання в смт.Торчин разом з братом ОСОБА_8 . Потім пішли до магазину «Край», де побачили потерпілого (раніше з ним знайомі не були), який перебував в стані алкогольного сп`яніння (мав у руках пластикову пляшку пива), та, підійшовши до них, попросив підвезти в с.Веселе, запропонувавши 100 грн. Вони погодились, брат пішов за автомобілем, вони усі сіли (потерпілий спереду, а він ззаду) та під`їхали до магазину, де він з потерпілим вийшли в магазин, оскільки останній хотів придбати спиртне і їжу, щоб випити, так як посварився з дружиною. Коли вони повернулись з магазину, брат повідомив, що автомобіль зламався (вивернуло колесо) і вони не поїдуть та повернув потерпілому 100 грн., після чого вони помалу поїхали додому. Потерпілий залишився біля магазину. Особисто він йому жодних тілесних ушкоджень не наносив, належних йому грошових коштів не викрадав. На наступний день до нього приїхали працівники поліції та повідомили про вчинене правопорушення відносно потерпілого. Припускає, що посвідчення ОСОБА_6 випало в автомобілі, оскільки останній, перебуваючи у стані сильного алкогольного сп`яніння, крутився у різні боки та танцював. Тілесні ушкодження на його правій руці, виявлені на наступний день, отримав внаслідок власної необережності, коли ремонтував велосипед. Оскільки жодних неправомірних дій відносно потерпілого він не вчиняв, просив його виправдати.

Не зважаючи на невизнання винуватості самим обвинуваченим ОСОБА_4 , його винність у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого ОСОБА_6 , підтверджується зібраними на досудовому слідстві та дослідженими за клопотанням учасників судового розгляду доказами.

Показання допитаного в судовому засіданні, за клопотанням сторони захисту, свідка ОСОБА_8 судом до уваги не беруться, оскільки вони не підтверджуються належними та допустимими доказами. Так, свідок ствердив про те, що осінню 2018 року (точної дати та часу не пам`ятає) перебував з братом ОСОБА_4 дома та чистили горіхи, згодом пішли по цигарки. Біля магазину побачили потерпілого, який перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння та попросив завезти його в с.Веселе, запропонувавши 100 грн. Він повернувся додому за автомобілем, під`їхав, потерпілий сів на переднє сидіння, голосно увімкнув музику, почав крутитись та танцювати в автомобілі, сказав, що хоче випити, оскільки посварився з дружиною. Вони під`їхали до магазина, брат ( ОСОБА_4 ) та потерпілий вийшли купувати горілку та «закуску». В цей час він побачив, що колесо в автомобілі вивернуте, тому відмовився їхати далі, повернув 100 грн. потерпілому і вони з братом повернулись додому. Жодних неправомірних дій відносно потерпілого ні його брат, ні він не вчиняли. На наступний день працівники поліції супроводжували його до відділку поліції, вони (він, його дружина і мати та 2 оперативних працівники) їхали цим же автомобілем (не ремонтуючи його) до м.Луцька. В подальшому автомобіль оглядали без його присутності, дозвіл на огляд він надав, однак право на адвоката слідча йому не роз`яснювала. Дані показання повністю спростовуються дослідженими та проаналізованими нижче доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_6 суду дав показання про те, що 07.11.2018 року близько 18.00 год., по закінченню робочого дня, зустрівся з своїм товаришем поблизу кафе «Земан», де були разом з колегами останнього приблизно до 20.00 год. та вживали спиртні напої. При цьому, в стані сильного алкогольного сп`яніння не був, все добре пам`ятав та адекватно реагував на усі події. З вул.Володимирської м.Луцька сів на автобус та доїхав до смт.Торчин, де почав телефонувати знайомому таксисту, щоб довіз його додому в с.Веселе. Однак той не зміг його забрати, відразу після цього до нього підійшов обвинувачений з братом, запропонувавши його підвезти додому за «могорич», на що він погодився. Під`їхав брат обвинуваченого на автомобілі марки ВАЗ червоного кольору, він сів ззаду за водієм, оскільки з іншої сторони було два колеса, а обвинувачений спереду. Під`їхали до магазину, куди він зайшов разом з обвинуваченим та за власні кошти (дістаючи їх з внутрішньої кишені куртки) придбав горілку та дещо з продуктів харчування. По дорозі (повернувши в сторону с.Веселе) вони зупинились, обвинувачений та його брат (водій) випили і поїхали далі. Проїхавшись приблизно півтора кілометра, зокрема в місці, де було вже відсутнє вуличне освітлення, обвинувачений до нього заговорив, він нагнувся, бо ззаду погано чути, і в цей момент відчув сильний удар в голову, від чого відразу ж втратив свідомість. Отямившись на декілька секунд побачив біля себе (над собою) обвинуваченого, а потім знову втратив свідомість, і отямився вже поблизу магазину. Дома його матір ОСОБА_9 побачила, що він побитий (з голови текла кров) і був босий, хотіла викликати швидку, однак він попросив цього не робити і дочекатись ранку. Вранці виявив відсутність коштів: 900 доларів США, 100 доларів США сувенірних та 4000 грн. (така сума була при собі, оскільки він мав дати завдаток за автомобіль, однак він не сподобався, тому були при ньому), а також посвідчення та перепустки на роботу. Попросив матір поїхати на початок села, надіючись, що вони випали, однак остання біля парку знайшла лише його туфлі. Тоді він сам поїхав в смт.Торчин, де побачив автомобіль, яким його підвозили та брата обвинуваченого, тому викликав працівників поліції. 09.12.2018 року сусіди повернули йому перепустку, так як знайшли її приблизно за 700 м від місця, де його побили. Категорично ствердив, що удар в голову йому наніс саме обвинувачений ОСОБА_4 , до цього моменту усі грошові кошти та документи були у його кишені.

Цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 29 155 грн. та моральної шкоди - 100 000 грн. підтримує повністю, просить його задовольнити. Наполягає на найсуворішій мірі покарання.

Показання потерпілого ОСОБА_6 судом беруться до уваги, оскільки вони спростовують показання обвинуваченого та свідка ОСОБА_8 , які суд вважає неправдивими та такими, що дані виключно з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення. Такі показання потерпілого об`єктивно підтверджуються іншими здобутими та всебічно, повно дослідженими у справі доказами.

Свідок ОСОБА_10 суду дав показання, що восени 2018 року близько 18.00 год. (в середу), попередньо домовившись з потерпілим (з яким перебуває у товариських відносинах), зустрілись в кафе «Земан», де, разом з ще двома товаришами, були до 20.00 год. (вживали горілку і пиво, однак у незначних кількостях). Того вечора бачив у потерпілого грошові купюри по 100 доларів США (точної суми не знає), були у нього і гривні, оскільки вони разом розраховувались у кафе. Ствердив, що потерпілий нещодавно реалізував автомобіль, і дійсно має відношення до купівлі-продажу транспортних засобів (додатковий заробіток). Після зустрічі ОСОБА_6 мав їхати до матері в с.Веселе. На наступний день, йому зателефонував потерпілий та повідомив, що з траси до с.Веселе його підвозили двоє чоловіків ромської національності та пограбували.

Свідок ОСОБА_11 суду дала показання, що у листопаді 2018 року після 20.00 год. в магазин, що в смт.Торчин Луцького району Волинської області зайшли (як на даний час їй відомо) потерпілий та обвинувачений, придбали горілку та дещо з продуктів харчування, за що розрахувався потерпілий. Ствердила, що і обвинувачений, і потерпілий в стані сильного алкогольного сп`яніння не були, поводились цілком адекватно.

З протоколу пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 09.11.2018 року вбачається, що свідок ОСОБА_12 , серед пред`явлених до впізнання інших осіб, вказала на особу під №4 - ОСОБА_4 як на такого, який перебував у магазині в смт.Торчин Луцького району Волинської області 07.11.2018 року близько 21.30 год.

З протоколу пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 12.12.2018 року вбачається, що свідок ОСОБА_12 , серед пред`явлених до впізнання інших осіб, вказала на особу під №2 ОСОБА_6 як на такого, який 07.11.2018 року разом із ОСОБА_4 приходили в магазин.

Свідок ОСОБА_9 дала суду показання, що в день з 07.11.2018 на 08.11.2018 року її син ОСОБА_6 не прийшов вчасно додому, а коли вона йому телефонувала (після 23.00 год.) телефонної трубки не брав. О 03.20 год. (глянула на час на телефоні) він зайшов додому, був без взуття та розповів, що його побили «цигани» та забрали гроші. Коли зняв шапку побачила, що голова побита, йде кров. Вона хотіла викликати швидку, однак він сказав, що сам розбереться. Вранці вона поїхала на початок села (до парку), подивитись чи не має документів на вулиці, там знайшла тільки належні йому туфлі. Точної суми коштів, що були у сина не знає, однак ствердила, що це була значна сума, оскільки син мав намір купити автомобіль та носив гроші з собою. Ствердила, що син не був п`яним та адекватно себе поводив.

Факт перебування ОСОБА_6 на посаді у ПАТ з газопостачання та газифікації «Волиньгаз» на посаді провідного інженера з супроводу будівельно-монтажних робіт відділу інжинірингу стверджується довідкою регіонально газової компанії «Волиньгаз» №102 від 15.11.2018 року. Для використання в роботі йому видано електронну пропускну картку та посвідчення Л18-44 видане 02.01.2018 року.

Свідок ОСОБА_13 суду дала показання, що в листопаді 20018 року на виїзді на початку села, на дорозі, знайшла картку (перепустку на роботу) на ім`я ОСОБА_14 та повернула її останньому на наступний день.

Електронну пропускну картку ПАТ «Волиньгаз» на ім`я ОСОБА_6 № НОМЕР_2 , 105, НОМЕР_3 оглянуто протоколом огляду від 15.11.2018 року та повернуто під розписку потерпілому на відповідальне зберігання.

З медичної картки стаціонарного хворого №1485 вбачається, що ОСОБА_6 звернувся до Торчинської районної лікарні та був госпіталізований у хірургічне відділення з діагнозом «Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Рана, садно лівої лобної та тім`яної ділянки (рана 3 см, садно 6 см). Термін лікування - з 09.11.2018 року по 23.11.2018 року.

Згідно висновку експерта №879 від 14.12.2018 року гр. ОСОБА_6 отримав ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з струсом головного мозку, раною лівої лобної ділянки та садном тім`яної ділянки голови. Дані тілесні ушкодження виникли від травмуючої дії тупого предмета, цілком можливо в час та при обставинах вказаних обстежуваним та в ухвалі суду, за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Виникнення вказаних ушкоджень в результаті падіння з висоти власного зросту виключається. (Експертиза проведена на підставі ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 19.11.2018 року).

З протоколу пред`явлення осіб для впізнання від 08.11.2018 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_6 , серед пред`явлених до впізнання інших осіб, вказав на особу під №2 - ОСОБА_4 як на такого, який причетний до вчинення злочину відносно нього, опізнавши його за загальними рисами обличчя.

Під час проведення слідчого експерименту - протокол від 12.12.2018 року (проведеного за участю понятих), потерпілий ОСОБА_6 , розповів про обставини вчинення відносно нього кримінального правопорушення (вказав на місце), детально описав механізм нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченим. Вказані показання повністю відповідають показанням, даним в ході судового розгляду та іншим доказам у справі.

З протоколу огляду місця події від 08.11.2018 року з доданими фототаблицями, вбачається, що перед приміщенням Луцького РВП ЛВП ГУНП у Волинській області, по вул.Боженка,34 м.Луцька оглянуто автомобіль марки «ВАЗ 2101» червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 . В ході огляду встановлено, що задня права дверка автомобіля механічно несправна та не відчиняється. Проводилось опилення та було виявлено та вилучено сліди рук із поверхні дзеркала заднього виду, в салоні автомобіля із задньої лівої дверці, із внутрішньої сторони та із скла вказаної дверці. Окрім того, під переднім пасажирським сидінням ближче до заднього сидіння виявлено та вилучено посвідченням № НОМЕР_4 ПАТ «Волиньгаз» на ім`я ОСОБА_6 .

Вилучені речі оглянуто, згідно протоколу огляду від 09.11.2018 року, опечатано та засвідчено підписами понятих. Згідно постанови від 08.11.2018 року вищевказані речі визнано речовими доказами у даному провадженні та, відповідно, залишено при матеріалах провадження та на майданчику Луцького РВП.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.11.2018 року, в порядку ч.3 ст.233 КПК України, надано дозвіл старшому слідчому СВ Луцького РВП ЛВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_15 на обшук в автомобіля марки ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , з метою відшукання предметів, речей, які мають значення речових доказів у даному провадженні. Таким чином, відповідно до норм чинного законодавства, встановлені внаслідок такого обшуку докази є допустимими, відповідно до ч.3 ст.233 та ст.86 КПК України.

Посилання сторони захисту на те, що вказані речі не опечатувались та підписувались невідомими особами в якості понятих не заслуговує на увагу, оскільки у протоколі огляду від 08.11.2018 року вказано про їх вилучення, а до матеріалів провадження додано додаток до вказаного протоколу, де наявне посвідчення (з якого видно, що воно дійсно опилювалось), воно запаковане, опечатане печаткою та містить підписи понятих, підписи яких повністю збігаються з підписами понятих, прізвища яких вказані у протоколі від 08.11.2018 р. ( ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ).

Не заслуговує на увагу і посилання сторони захисту на те, що посвідчення на ім`я ОСОБА_6 могло бути підкинуте працівниками поліції у автомобіль оскільки він не зачинявся та під час його доставки з смт.Торчин до м.Луцька там також їхали і працівники поліції, оскільки посвідчення № НОМЕР_4 ПАТ «Волиньгаз» на ім`я ОСОБА_6 було виявлено під переднім пасажирським сидінням ближче до заднього сидіння, щоб його туди спеціально підкинути працівник поліції мав би прикласти певних зусиль (нагнутись, витягнути та запхнути під нього руку), що, безумовно, було б помічено родичами (дружина та мати свідка ОСОБА_8 ), які перебували у тому ж автомобілі. Натомість, під час проведення огляду (в присутності матері ОСОБА_18 ), жодних зауважень ні від кого не надходило, що засвідчено її особистим підписом та підписами понятих.

Висновком дактилоскопічної експертизи №538 від 18.12.2018 року стверджується, що надані на експертизу сліди пальців рук надійшли на дослідження в упакованому вигляді (спеціалізований пакет №0011102, з відповідними написами та підписами понятих (вказане відображено і у ілюстративній таблиці). Висновками експертизи встановлено, що три сліди пальців рук та слід долоні руки, виявлені, відкопійовані на відрізки липкої стрічки та вилучені в ході огляду місця події 08.11.2018 року придатні для ідентифікації за ними особи.

Два сліди пальців рук та один слід поверхні долоні руки, виявлені, відкопійовані на відрізок липкої стрічки та вилучені в ході огляду місця події 08.11.2018 року залишені особою дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Один слід пальця руки, залишений не пальцями рук осіб, дактилокарти яких заповнені на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а іншою особою.

При цьому, з дослідницької частини експертизи вбачається, що сліди рук №1-2 вилучені з поверхні скла форточки задньої дверки автомобіля, №3 з металевої поверхні лівої дверки; саме сліди рук з відрізків липкої стрічки №1, 2, 3 (тобто з задньої частини автомобіля) належать потерпілому ОСОБА_6 .

Дана експертиза проведена на підставі ухвали слідчого судді від 06.12.2018 року.

Дослідженими доказами повністю спростовуються показання обвинуваченого та свідка ОСОБА_8 про те, що потерпілий під час руху автомобіля сидів на передньому сидінні, оскільки відбитки пальців, виявлені під час огляду місця події від 08.11.2018 року в задній лівій частині автомобіля, належать саме потерпілому ОСОБА_6 , що встановлено висновком експертизи і стверджується показаннями самого потерпілого.

Факт наявності у обвинуваченого тілесних ушкоджень, зокрема на правій китиці, що стверджується відповідною медичною документацією, є ще одним із беззаперечних доказів його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки саме цією рукою, як вбачається із показань потерпілого, було нанесено удар в його голову.

З виписки №285 від 09.11.2018 року вбачається, що у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено на китицях незначні садна та подряпини в стані загоєння.

Згідно висновку експерта №906 від 26.12.2018 року, відповідно до наданої медичної документації, у ОСОБА_4 було виявлено тілесні ушкодження: садна та подряпини в ділянці обох кистей. Дані тілесні ушкодження виникли в результаті контакту з травмуючою дією тупих предметів, більш детальна характеристика яких не відобразилась в морфології ушкоджень, не виключається можливість їх виникнення в час вказаний в ухвалі суду, за ступенем тяжкості вони відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Дана експертиза проведена на підставі ухвали слідчого судді від 06.12.2018 року.

Наявність тілесних ушкоджень у обвинуваченого ОСОБА_4 на кисті руки ствердив і допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 , який доставляв обвинуваченого у відділок поліції.

На думку суду, наявність тілесних ушкоджень, вказаних у медичній документації, беззаперечно підтверджує показання потерпілого про нанесення йому обвинуваченим удару рукою, оскільки виникнення тілесного ушкодження у виді садна можливе у результаті контакту з дією тупого твердого предмету, яким може бути і голова (лоб) потерпілого. Натомість таке ушкодження не можливо отримати чистячи горіхи (як вказав свідок ОСОБА_8 ) або ремонтуючи цеп велосипеда (як вказав обвинувачений і захист).

А тому і в цій частині показання як обвинуваченого, так і свідка ОСОБА_8 спростовуються, є неправдивими, в зв`язку з чим судом до уваги не приймаються.

Таким чином, судом критично оцінюються показання обвинуваченого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_8 про те, що він не вчиняв розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном, не застосовував насильства, небезпечного для життя і здоров`я до потерпілого ОСОБА_6 , оскільки вони є суперечливими (суперечать дослідженим доказам у справі), не відповідають обставинам, встановленим під час судового провадження, такі показання обвинуваченого суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за фактично вчинене ним кримінальне правопорушення, а показання свідка ОСОБА_8 як сприяння уникнення обвинуваченим від відповідальності, в зв`язку з перебуванням у родинних відносинах.

Враховуючи, що показання потерпілого ОСОБА_6 дані ним безпосередньо в судовому засіданні є послідовними, відповідають обставинам справи та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, які, відповідно до ст.85, 86 КПК України, є належними та допустимими, стверджуються і показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_19 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки підстав ставити їх під сумнів у суду немає, тому суд бере їх за основу при постановленні даного вироку та приходить до висновку про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, кваліфікуючи його дії за ст. 187 ч.1 КК України.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і дані про особу винного.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.66, 67 КК України, суд не вбачає.

ОСОБА_4 є особою молодого віку, має на утриманні троє малолітніх дітей (зі слів - вік яких 4 р., 3 р. та 1 р.; документи про їх народження відсутні), має постійне місце проживання, однак згідно характеристики селищного голови №480 від 09.11.2018 року характеризується посередньо (в громадських місцях та побуті поводить себе незадовільно), вину у вчиненні кримінального правопорушення, визнаного судом доведеним, не визнав, а тому і не розкаявся, вчинений ним злочин, згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких, збитки потерпілому не відшкодовані, в зв`язку з чим останній наполягав на суворій мірі покарання, зважаючи також і на особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення умисного злочину проти громадського порядку та моральності (вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.09.2018 року), тобто вчинив дане кримінальне правопорушення в період відбуття іспитового строку, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність, вперте небажання стати на шлях виправлення, а тому суд вважає, що його виправлення та перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства та призначає покарання в межах санкції ст.187 ч.1 КК України, у виді позбавлення волі, із застосуванням ст.71 КК України.
Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України, суд зараховує обвинуваченому ОСОБА_4 в строк основного покарання, термін його попереднього ув`язнення з дня затримання 08.11.2018 року по 09.11.2018, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На думку суду, обрана міра покарання, є необхідною та достатньою для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.

На підставі ст.ст.128, 129 КПК України, ст.1166, 1167 ЦК України цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в користь потерпілого ОСОБА_6 завдану матеріальну шкоду в сумі 29 155 (двадцять дев`ять тисяч сто п`ятдесят п`ять) грн. та 20 000 (двадцять тисяч) грн. спричиненої моральної шкоди.
Матеріальна шкода судом стягується відповідно до ступеню вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення та в межах обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Визначаючи розмір моральної шкоди суд виходив з засад розумності, виваженості, справедливості та вважає, що визначена сума моральної шкоди, з врахуванням ступеню спричиненої шкоди, відповідає обсягу та характеру спричинених страждань потерпілого та характеру вимушених змін у його життєвих стосунках.
Питання щодо стягнення з обвинуваченого процесуальних витрат у справі, понесених потерпілим ОСОБА_6 щодо сплати державного мита в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди судом не вирішується, оскільки позовні вимоги, в цій частині, не збільшувались.
Речові докази, згідно ст.100 КПК України, відповідно, повернути законному володільцеві та залишити при матеріалах кримінального провадження.
При цьому, вирішуючи питання про необхідність повернення потерпілому посвідчення № НОМЕР_4 ПАТ «Волиньгаз» суд виходить із того, що на даний час вирішено питання про виготовлення нового документу (у потерпілого відсутня потреба у поверненні вилученого), тому суд залишає документ при матеріалах кримінального провадження.

Автомобіль марки ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 (та ключі з брелоком), згідно інформації ТСЦ 0741 РСЦ МВС України у Волинській області не є власністю обвинуваченого (тому не може бути звернене в рахунок погашення цивільного позову), належить ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тому підлягають поверненню власнику (дані про належність автомобіля іншим особам, в тому числі і на праві користування, суду не надано).

Судові витрати, згідно ст.124 КПК України, що підтверджені документально, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 .

Арешт, накладений на майно, вилучене в ході проведення огляду місця події 08.11.2018 року (ухвала слідчого судді від 14.11.2018 року), відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, зняти.

Запобіжний захід - домашній арешт, з забороною залишати місце свого проживання ( АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ), цілодобово, обраний ухвалою від 09.11.2018 року та продовжений ухвалою від 04.01.2019 року (відповідно), залишити до вступу вироку в законну силу.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.187 ч.1 КК України, призначивши покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, частково невідбутого покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.09.2018 року 1 (один) рік позбавлення волі, остаточно визначити до відбуття ОСОБА_4 6 (шість) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту його затримання.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в користь потерпілого ОСОБА_6 завдану матеріальну шкоду в сумі 29 155 (двадцять дев`ять тисяч сто п`ятдесят п`ять) грн. та 20 000 (двадцять тисяч) грн. спричиненої моральної шкоди.
Речові докази:

-посвідчення № НОМЕР_4 ПАТ «Волиньгаз» на ім`я ОСОБА_6 залишити при матеріалах кримінального провадження;

-сліди рук, які поміщено та опечатано в сейф пакет №0011102 знищити;

-ключі із брелоком до автомобіля ВАЗ 2101 та автомобіль ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , що знаходяться, відповідно, при матеріалах кримінального провадження та на майданчику Луцького РВП повернути законному володільцю ОСОБА_20 ;

-DVD-R диск об`ємом 4,7 GB/120 min з наявними 11 файлами з відеозаписами залишити при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в доход держави 572 (п`ятсот сімдесят дві) гривні судових витрат у справі за проведення дактилоскопічної експертизи.

Запобіжний захід - домашній арешт, з забороною залишати місце свого проживання ( АДРЕСА_2 ), цілодобово, - залишити до вступу вироку в законну силу.

Арешт, накладений ухвалою суду від 14.11.2018 року, на майно, вилучене в ході проведення огляду місця події від 08.11.2018 року: посвідчення № НОМЕР_4 від 02.01.2018 року, видане ПАТ «Волиньгаз» на ім`я ОСОБА_6 ; сліди рук (сейф пакет №0011102); ключі із брелоком до автомобіля та автомобіль марки ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 зняти.
Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 08.11.2018 по 09.11.2018, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1