Справа № 199/1695/19
ВИРОК
іменем України
08 травня 2019 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження № 0002100 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.11.2018, відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , який народився у ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровську, зареєстрованого і фактично проживаючого у будинку АДРЕСА_1 , працюючого неофіційно, із неповною середньою освітою, розлученого, громадянина України, українця, не маючого на утриманні неповнолітніх і непрацездатних, є учасником бойових дій і брав безпосередню участь в антитерористичній операції -

у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ст.128 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3
потерпілий ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 , 14 листопада 2018 року близько 12 години 20 хвилин, перебував в приміщенні магазину «Продукти» розташованого за адресою вул. Петрозаводська 273 в м. Дніпро, де зустрів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким у нього в ході розмови виник словесний конфлікт.
В цей же день, а саме 14.11.2018 року, приблизно о 12 годині 25 хвилин, ОСОБА_3 дочекавшись коли ОСОБА_6 вийде на вулицю із магазину, пішов за ним. Перебуваючи на вулиці біля магазину «Продукти», що розташований по вул. Петрозаводська, 273 в м. Дніпро, цього ж дня приблизно о 12 годині 30 хвилин між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 продовжився словесний конфлікт. В ході конфлікту ОСОБА_3 внаслідок злочинної недбалості, тобто не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачати, діючи більш обачливо, своєю правою рукою стиснутою в кулак наніс 1 удар в область обличчя останнього. Від вказаного удару ОСОБА_6 втратив рівновагу та впав на землю на лівий бік тулубу, вдарившись стегном лівої ноги, отримавши тілесні ушкодження у виді середньої тяжкості.
Своїми необережними діями ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження, а саме: вогнищевий крововилив в проекції 7-го ребра ліворуч, які відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, перелом шийки лівої стегнової кістки, які відносяться до ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості (згідно правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р. «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України » п.2.3.)
Дії ОСОБА_3 , які виразились у необрежному спричиненні середньої тяжкості тілесних ушкоджень, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.

2.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 у суді.
Як пояснив ОСОБА_3 суду, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених вище, він визнає повністю і у вчиненому кається. Не оспорюючи фактичні обставини справи обвинувачений, підтвердив обставини про час і місце вчиненого ним кримінального правопорушення. ОСОБА_3 пояснив, що він дійсно, 14 листопада 2018 року близько 12 години 20 хвилин, перебував в приміщенні магазину «Продукти» розташованого за адресою вул. Петрозаводська 273 в м. Дніпро, де у нього виник словесний конфлікт із продавцем магазину. До цього конфлікту приєднався ОСОБА_6 , але він йому відповів, що оскільки саме він є учасником бойових дій та приймав учать в АТО, то йому і можливо висловлювати свою думку з приводу подій що там відбуваються. На вулиці, біля магазину, конфлікт з потерпілим продовжився і він вдарив ОСОБА_6 , а той не втримавшись на ногах впав на землю, але він цього не передбачав та не бажав. Він дочекався приїзду поліції. Коли поліція приїхала то він відразу сказав працівникам поліції, що він вдарив ОСОБА_6 , він не намагався втекти з місця події, його до відділення поліції забрали поліцейські, а він свого меншого брата попросив допомогли ОСОБА_6 .
ОСОБА_3 попросив вибачення у потерпілого ОСОБА_5 . Просив суд суворо не карати, врахувати щиросерде каяття і не позбавляти його волі. Вказавши про те, що він щиро жалкує про вчинене, розуміє що ситуацію не виправити, але пропонує будь яку допомогу потерпілому.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується, окрім визнання ним своєї вини, показами потерпілого ОСОБА_5 та свідків допитаних у судовому засіданні.
Так, потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що коли він перебував у відрядженні у місті Києві йому зателефонувала сусідка та повідомила, що його батька ОСОБА_6 побили. Усіма питаннями щодо госпіталізації займалася його дружина ОСОБА_7 згодом йому зателефонували із лікарні і повідомили, що батька необхідно забирати із лікарні, оскільки через похилий вік останнього, його неможливо вилікувати. Однак він помістив батька до приватної клініки, де намагалися лікувати перелом шийки лівої стегнової кістки, але невдовзі його батько помер. Потерпілий вважав, що саме тілесне ушкодження отримане його батьком ОСОБА_6 від неправомірних дій ОСОБА_3 і призвело до смерті його батька.
Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що її свекра ОСОБА_6 . 14.11.2018 побив ОСОБА_3 про даний випадок вона дізналася 15.11.2018 від сусідки і повезла свекра до лікарні. Зі злів ОСОБА_6 їй відомо, що коли він скупився 14.11.2018 у магазині, то на вулиці біля магазину, його побив ОСОБА_3 зі слів сусідки їй відомо, що ОСОБА_3 приходив до них після подій, але вони не розмовляли з ним.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що коли вона 14.11.2018 їхала на велосипеді побачила ОСОБА_6 на землі, сторонні люди їй повідомили, що його вдарив хлопець і ОСОБА_6 впав на землю, його поливали водою. Вона залишила вдома велосипед і разом із ОСОБА_6 поїхала до лікарні на машині швидкої допомоги. ОСОБА_6 говорив що болить таз. Коли вже ОСОБА_6 привезли із лікарні до дому, приходив ОСОБА_3 і пропонував свою допомогу.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що 14.11.2018 вона їхала із навчання, коли вийшла із маршрутки, то побачила закривавленого дідуся що лежав на землі, у нього із носа йшла кров. Він говорив що все добре, але не міг підвестися із землі. Вона зайшла до магазину купити води, аби допомогти дідусеві, там побачила ОСОБА_3 у якого був розбитий кулак руки.

Крім вказаного, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується, окрім визнання ним своєї вини, письмовими доказами дослідженими у судовому засіданні.

Так, 15.11.2018 до правоохоронних органів звернулася ОСОБА_7 із заявою про вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_7 повідомила про те, що 14.11.2018 близько 15.00 години на АДРЕСА_2 стався конфлікт, внаслідок чого гр. ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до 6 МКЛ м. Дніпро.

Під час огляду місця події 15.11.2018, про було складено протокол, у присутності понятих було проведено огляд місця події, а саме ділянки місцевості поблизу будинку №273 по вулиці Петрозаводській у місті Дніпрі. Під час огляду виявлено та вилучено нічого не було.

Відповідно до Довідки 6 МКЛ м. Дніпро виданої 14.11.2018 за №12452 у ОСОБА_6 1938 року народження, виявлено перелом шийки лівого стегна.

Відповідно до Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №12329 ОСОБА_6 1938 р.н. знаходився на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні з 15.11.18 по 21.11.18. Діагноз: ІХС: дифузний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба 11 ст., 3ст. гіпертензивне серце (ГЛШ) СН11А NYHA11 ф.к. СС ризик дуже високий. Цукровий діабет 2 типу середньої тяжкості, субкомпенсований. Діабетична полінейропатія нижніх кінцівок. ДЕП 11 ст на фоні ГХ 11 с вестибулопатією. Посттравматичний лівобічний плексит (весна 2018). Закритий перелом шийки лівої стегнової кістки зі зміщенням.

Як свідчить Лікарське свідоцтво про смерть №2639 від 06.12.2018 ОСОБА_6 1938 року народження помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Гостра недостатність кровообігу та атеросклеротична хвороба серця призвели до смерті.

За результатами Висновку експерта №2639/З-Е від 11.01.2019, що проводилася за фактом смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . При експертизі трупа виявлено тілесні ушкодження у вигляді перелому шийки лівої стегнової кістки та вогнищевого крововиливу в проекції 7-го ребра ліворуч. Дані тілесні ушкодження виникли прижиттєво, задовго до настання смерті, від дії тупого твердого предмета (предметів) або при ударі об такий (такі).

Виявлені при експертизі трупа тілесні ушкодження спричинені задовго до настання смерті, не виключено в строк зазначений у обставинах. Вогнищевий крововилив в проекції 7-го ребра ліворуч відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень (згідно правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р. «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» п. 2.3). Перелом шийки лівої стегнової кістки відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості (згідно правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р. «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» п. 2.2).
Смерть його настала від хронічної ішемічної хвороби серця, яка протікала з явищами стенозуючого коронаросклерозу, дифузного дрібновогнищевого кардіосклерозу і ускладнилася гострою недостатністю кровообігу, що підтверджується даними судово-медичної експертизи трупа. Виявлені при експертизі трупа тілесні ушкодження не перебувають у причинному зв`язку з настанням смерті. Враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень виявлених на трупі, можна стверджувати, що після їх спричинення ОСОБА_6 міг виконувати будь-які самостійні дії, окрім самостійного пересування перебуваючи в вертикальному положенні (стоячи). Виявленні при експертизі трупа тілесні ушкодження спричиненні від не менш як двох травматичних дій, встановити послідовність їх спричинення не представляється можливим. Положення ОСОБА_6 в момент спричинення йому тілесних ушкоджень могло бути різним та змінюватися. Виявленні при експертизі трупа тілесні ушкодження спричиненні із силою достатньою для їх виникнення. За життя ОСОБА_6 хворів на хронічну ішемічну хворобу серця, гострий гнійний бронхіт, дрібновогнищеву пневмонію, хронічний гепатит, аденоматоз наднирників Смерть його настала від хронічної ішемічної хвороби серця.Виявлені при експертизі трупа вищевказані тілесні ушкодження знаходяться в анатомічних ділянках доступних для дії власноруч.

Під час проведення слідчого експерименту 28.02.2019, ОСОБА_3 , за участі понятих, вказав на обставини спричинення ним 14.11.2018 одного удару правою долонею в область обличчя чоловіка похилого віку. Від його удару цей чоловік не витримавши рівновагу і впав на лівий бік і почав кричати.

У судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_10 підтвердив складений ним Висновок експерта №2639/З-Е від 11.01.2019 при цьому зазначив, що видимих тілесних ушкоджень на обличчі ОСОБА_6 не було, як і не було медичних даних про це при дослідженні трупа. Причина смерті ОСОБА_6 хронічна ішемічна хвороба серця. Виявлені при експертизі трупа тілесні ушкодження не перебувають у причинному зв`язку з настанням смерті.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст.94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Судом встановлено, що вказані у вироку та дослідженні в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому злочину, доведеності вини у його вчиненні та для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні. Об`єктивних підстав ставити під сумнів свідчення допитаного в суді обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - у суду немає.

При цьому, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження.

3.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 і його дії правильно кваліфіковані за ст. 128 КК України, як такі, що виразилися у необережному спричиненні середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

4.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Суд відносить визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, та каяття обвинуваченого до обставин, що пом`якшують покарання, оскільки він визнав свою вину, проявив дійове каяття, що характеризуючи суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання.

До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України, суд відносить вчинення злочину щодо особи похилого віку.

5.Мотиви призначення покарання та звільнення від відбування покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, який скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав, працює не офіційно, за місцем проживання скарг не надходило, не має на утриманні неповнолітніх і непрацездатних, не перебуває на обліку у лікарів нарколога і психіатра, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, є учасником бойових дій і брав безпосередню участь в антитерористичній операції.
Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

вищенаведені обставини, позицію прокурора який просив призначити покарання у виді обмеження волі із встановленням відповідно до вимог ст. 75 КК України іспитового строку та із покладенням обов`язків визначених ст. 76 КК України, потерпілого, який просив призначити покарання у виді позбавлення волі, обвинуваченого, який просив суворо не карати та не позбавляти його волі, також суд враховує наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому, дані про його особу, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції ст. 128 КК України.

Разом із наведеним суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 , без реального відбування покарання та враховуючи особу ОСОБА_3 і обставини, що пом`якшують покарання, прийшов до висновку про звільнення від відбування покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України та із покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України. Оскільки іспитовий строк дисциплінує засуджених, привчає їх до додержання законів, нагадує їм, що вони не виправдані, а проходять випробування, від результату якого залежить їх подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Оскільки саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Саме визначене покарання відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
Таким чином, призначення покарання без застосування положень ст.ст. 75,76 КК України, буде досить суворим, враховуючи особу обвинуваченого, буде суперечить вимогам ст.65 КК України і не бути сприяти вихованню ОСОБА_3 в дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством тощо.
Разом з наведеним, при призначення покарання суд безумовно враховує наявність обставини, що обтяжує покарання обвинуваченому, а саме вчинення злочину щодо особи похилого віку, та вважає за необхідне призначити покарання максимально наближеного до санкції статті 128 КК України.

Доводи потерпілого ОСОБА_5 щодо того, що саме тілесне ушкодження отримане його батьком ОСОБА_6 від неправомірних дій ОСОБА_3 і призвело до смерті його батька, спростовуються Висновком експерта №2639/З-Е від 11.01.2019 за результатами якого, за життя ОСОБА_6 хворів на хронічну ішемічну хворобу серця, гострий гнійний бронхіт, дрібновогнищеву пневмонію, хронічний гепатит, аденоматоз наднирників. Смерть його настала від хронічної ішемічної хвороби серця.Виявлені при експертизі трупа тілесні ушкодження не перебувають у причинному зв`язку з настанням смерті.
Крім вказаного, допитаний в суді судово-медичний експерт ОСОБА_10 підтвердив складений ним Висновок експерта №2639/з-Е від 11.01.2019 при цьому зазначив, причина смерті ОСОБА_6 хронічна ішемічна хвороба серця. Виявлені при експертизі трупа тілесні ушкодження не перебувають у причинному зв`язку з настанням смерті.

6.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 - не обирався.
Керуючись ст.ст.370,374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину передбаченого ст. 128 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2(два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_11 -Почтовик

08.05.2019