Справа № 317/2827/15-к
№/п 1-кп/317/61/2018

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

за участю представника потерпілого ОСОБА_4

за участю законного представника неповнолітнього ОСОБА_5

за участю представника Запорізької РДА у справах дітей ОСОБА_6

за участю обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8

за участю захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження № 0001500 від 11.08.2015 року за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Токмак, громадянин України, освіта не повна середня, офіційно не працевлаштованого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 раніше судимий

1. 25.07.2012 Запорізьким районним судом Запорізької області за ст. 309 ч.1 КК України до обмеження волі на термін 1 рік 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнений від основного покарання з випробувальним терміном 1 рік,

2. 31.07.2015 Запорізьким районним судом Запорізької області за ст. 185 ч.3, 185 ч. 1, 70 ч. 1 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки,

3. 19.08.2015 Запорізьким районним судом Запорізької області за ст. 185 ч.2, 304 ч. 1 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки,

4. 15.09.2017 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ст. 185 ч. 3 КК 185 ч.2, 304 ч.1, ст.70 ч.1 КК до 5 років 1 місяця позбавлення волі.Взятий під варту 15.09.2017 року.

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта середня, офіційно не працевлаштованого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 раніше судимий

19.08.2015 Запорізьким районним судом Запорізької області за ст. 185 ч.2, до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 104 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у період часу з квітня 2015 до 13.07.2015 року приблизно о 16 годині 00 хвилин, маючи єдиний умисел на таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою , з корисливих мотивів, прибули на частково огороджену територію покинутого складу консервного цеху ПП «Агрофірма «Росія», розташовану за адресою: вул. Українська, 1-Д, с. Марївка Запорізького району Запорізької області, де шляхом вільного доступу через двірний отвір, обладнаний дверима увійшли до приміщення вищезазначеного складу, та розуміючи, що за їх діями не спостерігають сторонні особи, викрали металевий ящик, як складову частину «Електрощитової», вартістю 480 гривень, який винесли із зазначеного приміщення для подальшої реалізації, чим спричинили потерпілому ПП «Агрофірма «Росія» матеріальну шкоду на вищезазначену суму.
Допитані в ході судового розгляду обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 винними себе не визнали. Обвинувачений ОСОБА_8 пояснив, що літом 2015 року, точну дату він не памятає, вони разом з його братом ОСОБА_7 пішли на звалище пошукати металеві вироби. Поблизу звалища, зайшли в напівзруйновану будівлю, де у дверей взяли металевий ящик приблизною вагою 30-35 кг та відвезли його на пункт прийому металобрухту, де продали його за 110 грн. Гроші витратили на власні потреби. Обвинувачені, надаючи пояснення наполягали, що будівля, де вони знайшли металевий ящик покинута, а прохід на територію вільний. Навколо будівлі є робочі будівлі, а саме котельна, лазня. Перед тим як забрати ящик вони роздивилися його зовні. Для перевезення цього ящика вони використали заздалегідь приготовану тачку. Обвинувачений ОСОБА_7 надав аналогічні пояснення. Провину у скоєному не визнали, зазначили, що вважали, що майно нікому не належить, а тому не скоюють крадіжки.

На запитання суду та прокурора обидва обвинувачені зазначили, що довгий час проживають в Мар`ївка Запорізького району Запорізької області. 19.08.2015 Запорізьким районним судом Запорізької області за ст. 185 ч.2 КК України вже були засудженні за скоєння крадіжки 08 липня 2015 року з території будівельного складу приватного підприємства «Агрофірма «Росія», що розташований за адресою Запорізька область Запорізький район с.Мар`ївка вул.Українська, 1-а.

Однак, не дивлячись на невизнання вини ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вина обвинувачених підтверджується дослідженими в ході судового розгляду кримінального провадження наступними доказами.
Так представник ПП «Агрофірма Росія» ОСОБА_4 , яка працює юрисконсультом пояснила, що 13 липня 2015 року в приміщенні складу консервного цеху, розташованого за адресою с. Марївка Запорізького району Запорізької області, вул. Українська 1-Д було виявлено крадіжку металевого ящика, який є складовою частиною «Електрощитової». Залишкова балансова вартість металевого ящика з урахуванням зносу складає 480 грн. без ПДВ. Річ знаходиться на балансі підприємства, перебувала на території ПП «Агрофірма Росія», її оцінка проводилась відповідно до «Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення матеріальних цінностей», затвердженого постановою КМУ № 116 від 22.01.1996 року. Окрім того, пояснила, що той факт, що ця територія та будівлі на ній належать ПП «Агрофірам Росія» всім жителям села відомий, тому як це територія колишнього КСП, територія частково огороджена, поряд знаходиться працюючи обєкти. Металевий ящик є складовою частиною Електрощитової, знаходився в приміщенні складу консервного цеху. На теперішній час консервний цех не працює, тому будівлі не використовувались за призначенням та були законсервовані. Директор ПП «Агрофірма «Росія» періодично здійснює огляд приміщень, які тимчасово не використовуються та приналежної території. Під час такого огляду,13.07.2015 року він виявив крадіжку металевого ящика. Під час попереднього огляду, в квітні 2015 року, всі ці речі були на місці.
Допитаний в ході судового розгляду свідок ОСОБА_11 пояснив, що влітку 2015 року, точну дату він не памятає, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запропонували йому купити у них металевий ящик для пакетників від електрощитової. Ширина ящика приблизно складала 30 см, висота 50-60 см, вагою близько 20 кг. Окрім того, свідок пояснив, що обвинувачені йому повідомили, що це майно не крадене, а належить їм. Агрофірма в селі знайома всім, її розташування та власник. Поліція повідомила про те, що майно, яке купив ОСОБА_11 є краденим. Ящик електрощитової був іржавим. Впізнання обвинувачених з ним проводили по фотознімкам, він впевненно назвав ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Відповідно до протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, складеного слідчим СВ Запорізького РВ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_12 19.08.2015 року, у приміщенні Запорізького РВ ГУМВС України в Запорізькій області, в присутності понятих, свідок ОСОБА_11 добровільно впізнав обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 серед предявлених йому чотирьох осіб, як осіб, які влітку 2015 року продали йому металевий ящик (т. 1 а.с. 72-79).
Ці обставини не заперечували в судовому засіданні і самі обвинувачені.
Відповідно до протоколу огляду місця події, складеного 14.08.2015 року в с. Мар*ївка Запорізького району Запорізької області слідчим СВ Запорізького РВ ГУМВС України в Запорізькій області, за участі понятих , при огляді території складу консервного цеху ПП «Агрофірма «Росія», розташованому за адресою: вул. Українська, 1-Д, с. Мар*ївка Запорізького району Запорізької області, було встановлено відсутність металевого ящика, який є складовою частиною «Електрощитової» (т. 1 а.с. 66-69).
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 27.08.2015 року, складеному у с. Мар*ївка Запорізького району Запорізької області слідчим СВ Запорізького РВ ГУМВС України в Запорізькій області, за участі понятих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , обвинуваченого ОСОБА_8 , були встановлені обставини вчиненої ним крадіжки металевого ящику з території складу консервного цеху ПП «Агрофірма «Росія», розташованого за адресою вул. Українська, 1-Д, с. Марївка Запорізького району Запорізької області (т.1 а.с. 80-82).
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 27.08.2015 року, складеному у с. Мар`ївка Запорізького району Запорізької області слідчим СВ Запорізького РВ ГУМВС України в Запорізькій області, за участі понятих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , обвинуваченого ОСОБА_7 , законного представника ОСОБА_5 , були встановлені обставини вчиненої ним крадіжки металевого ящику з території складу консервного цеху ПП «Агрофірма «Росія», розташованого за адресою вул. Українська, 1-Д, с. Мар`ївка Запорізького району Запорізької області (т.1 а.с. 86-88).
Всі проведені слідчі експерименти були записані на DVD-диск, який оглянутий в ході розгляду кримінального провадження, та з якого вбачається, що всі показання, як обвинувачений ОСОБА_8 , так і, на той час неповнолітній, обвинувачений ОСОБА_7 давали добровільно, за участю понятих, законного представника неповнолітнього обвинуваченого і захисника, ніякого тиску з боку працівників міліції на них не здійснювалось. (т. 1 а.с. 92). Як вбачається з їх пояснень, наданих при проведенні слідчих експериментів ними не заперечуються обставини, викладені в зміненому обвинувальному акті. При цьому обвинувачені пояснюють, що не усвідомлювали, що вчиняють крадіжку тому як територія знаходиться в занедбаному стані і вони були впевнені, що викрадені речі нікому не належать.
Суд зазначає, що хоча при проведенні та оформленні протоколів слідчих експериментів за участі обвинувачених слідчим не була в повному обсязі дотримана процедура, але суд, керуючись практикою ЄСПЛ, викладеною в рішенні "Хан проти Сполученого Королівства", в якому зазначено, що хоча один із доказів і містить ознаки процесуального порушення, проте, сам судовий розгляд був справедливим і інші докази у своїй сукупності свідчать про винуватість обвинуваченого, а сам факт вчинення діяння саме обвинуваченим розумних сумнівів не викликає, суд не зобов`язаний визнавати цей доказ недопустимим.

Таким чином, дослідивши всі обставини кримінального провадження, надані докази, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними, а в сукупності достатніми, узгодженими між собою та такими, що підтверджують вину обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інкримінованому їм правопорушенні.
Посилання обвинувачених та їх захисту, що ПП «Агрофірма Росія» припинила свою діяльність, а територіальна визначеність їм була невідома у звязку з відсутністю паркана, охорони та будь-яких вказівників на її приналежність суд до уваги не приймає, тому як викрадене майно належить власнику ПП «Агрофірма Росія» та знаходиться у нього на балансі, що підтверджується довідкою з підприємства та інвентарними картками групового обліку основних засобів за № 024 на Електрощитову (а.с 197-200). В ході проведення слідчих експериментів за участю обвинувачених на місці вчинення крадіжок, було встановлено і ніким не оспорювалось, що територія та розташовані на ній будівлі дійсно належать ПП «Агрофірма Росія». Посилання захисника ОСОБА_7 ОСОБА_15 на безхазяйне ставлення власника до свого майна, що призвело до крадіжки, не виключає відповідальність обвинувачених за скоєне. Обвинувачені усвідомлювали, що вони вилучають майно, яке їм не належить і на яке вони не мають ніякого права, поза волею власника, що тягне за собою спричинення певної матеріальної шкоди. Викрадене майно обвинувачені в той же день продали, що підтверджує наявність корисливого мотиву в діях обвинувачених тобто незаконного збагачення за рахунок чужого майна. Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 шляхом вільного доступу проникли в приміщення, яке їм не належить і перебувати в якому вони не мали права та викрали чуже майно.
Верховний Суд при розгляді на засіданні Судової палати у кримінальних справах 6.03.2014 справи №5-2кс14 про перегляд судового рішення з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції норми ст.185 Кримінального кодексу зазначив, що незаконне таємне заволодіння майном, яке фактично не вийшло з володіння власника або особи, якій було ввірене, але опинилося з будь-яких причин у неналежному місці, слід розцінювати не як привласнення знахідки, а як крадіжку чужого майна.
Стаття 185 Кримінального кодексу України встановлює кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна; вона охороняє право власності і забороняє вчиняти зазначені у ній дії. Ця норма містить обов`язкові ознаки складу злочину, які виокремлюють (ідентифікують) фактично вчинені дії як крадіжку й відрізняють її від діянь, що посягають на інші об`єкти кримінально-правової охорони, або від фактів, які зумовлюють виникнення інших (некримінальних) правовідносин.

Визначальною ознакою крадіжки є суб`єктивна сторона цього злочину, тобто психічне ставлення винної особи до вчинюваних нею дій. Така особа розуміє, що заволодіває чужим майном, усвідомлює, що воно належить конкретному власнику і що вона обертає його на свою користь протиправно шляхом таємного викрадення.

Зміст суб`єктивної сторони цього діяння розкривається через предмет і об`єктивну сторону цього злочину, зокрема через його зовнішні поведінкові ознаки місце, час, спосіб та обставини скоєння злочину.

Предметом крадіжки завжди є будь-яке чуже майно чи майнові права на нього. Нерідко це майно може знаходитися на відкритій місцевості, у місцях загального користування чи перебувати в іншому доступному місці. Правовий режим такого майна не завжди означає, що воно є нічийним, таким, від якого власник відмовився чи втратив з ним зв`язок.

Про те, що майно, доступ до якого був неутруднений, має власника, що воно тимчасово з якихось причин опинилося поза увагою останнього, що власник фактично не втратив над ним контролю і завжди може його поновити, а також те, що особа, яка виявляє таке майно й заволодіває ним, фактично викрадає його, можуть свідчити такі обставини:

- індивідуальні відмінні ознаки предмета майна (тип, вид, найменування, особливості тощо), з вигляду яких винна особа в змозі визначити власника майна;

- конкретна характеристика місця перебування майна на момент його виявлення, яка дає можливість визначити (побачити, виявити) межі приватності місця знаходження майна;

- зазвичай нетривалий час, упродовж якого у винної особи визріває і реалізується намір заволодіти майном;

- причини появи майна на місці виявлення, умови та обставини його перебування там, з яких можна визначити ознаки належності майна конкретній особі та простежити її зв`язок з ним.

Про умисел на викрадення майна за аналізованих підстав може свідчити поведінка винної особи під час та після злочину. Навіть якщо ця особа до виявлення майна мала якийсь свій порядок дій, після його виявлення відмовляється від своїх планів, заволодіває майном і зникає з місця події.

Крім того, діючи відповідно до чинного законодавства, особа, яка знайшла загублену річ, зобов`язана негайно повідомити про це особу, яка її загубила, або власника речі і повернути знайдену річ цій особі.

Всі ці обставини знайшли своє відображення в діях обвинувачених.

Від обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 письмових офіційних заяв, про застосування до них фізичного та морального тиску з боку співробітників поліції під час досудового розслідування не надходило.

Всі інші доводи обвинувачених та захисту не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та спростовуються показами самих обвинувачених, потерпілої сторони та дослідженими в ході судового розгляду матеріалами кримінального провадження.
Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його суспільну небезпечність, особи обвинувачених, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
ОСОБА_8 раніше судимий, вчинив злочин середньої тяжкості , не перебуває на обліках у наркологічному та психіатричному диспансерах та у інших лікарів, за місцем проживання характеризується посередньо, злочин вчинено до постановлення попереднього вироку, тому суд вважає за можливе призначити йому покарання відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України але з урахуванням того, що особа на час розгляду провадження вже відбуває покарання у вигляді позбавлення волі призначити покарання з ізоляцією від суспільства.
Щодо клопотання ОСОБА_8 про зарахування йому часу знаходження в слідчому ізоляторі як часу попереднього ув`язнення з розрахунку один день за два, суд вважає, що таке клопотання не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_8 на час розгляду вказаного провадження відбуває реальну міру покарання за іншим вироком з 15.09.2017 року, а тому зарахування по вказаному провадженню не може відбуватися.
ОСОБА_7 раніше судимий, вчинив злочин середньої тяжкості, не перебуває на обліках у наркологічному та психіатричному диспансерах та у інших лікарів, за місцем проживання характеризується посередньо, злочин вчинено в неповнолітньому віці, злочин вчинено до постановлення попереднього вироку, враховуючи думку представника Служби у справах дітей Запорізької райдержадміністрації та наданий звіт про неповнолітнього обвинуваченого, суд вважає за можливе призначити йому покарання відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України, із застосуванням ст.ст. 75, 104 КК України.
Обставиною, що помякшує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 є вчинення злочину в неповнолітньому віці.
Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують або помякшують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 судом не встановлено.
Цивільний позов по справі не заявлений.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 368, 370, 374 КПК України, суд-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 ч. 4 КК України, до строку покарання призначеного за сукупністю вироків частково приєднати невідбуте покарання, призначене за вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 19.08.2015 року, остаточно призначивши покарання у вигляді двох років одного місяця позбавлення волі.
На підставі ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання, якщо протягом іспитового строку 1 рік він не вчинить нового злочину.
На підставі ст. 76 КК України зобовязати ОСОБА_7 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обирати.
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 ч. 4 КК України, до строку покарання частково приєднати невідбуте покарання, призначене за вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 15.09.2017 року за ст. 185 ч. 3, 2, 304 ч.1, ст.70 ч.1 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, остаточно визначивши покарання у вигляді 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Строк покарання обчислювати з дня взяття під варту з15.09.2017 року.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1