Справа № 163/1678/18 Провадження №11-кп/802/149/19 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.286 КК УкраїниДоповідач : ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження №0000257 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Шацького районного суду Волинської області від 18 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Чорноплеси, Любомльського району, Волинської області, житель АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, одружений, на утриманні має двох малолітніх дітей, не працюючий, військовозобов`язаний, не судимий:
- визнаний винним за ч.2 ст.286 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Судом вирішено питання щодо речових доказів, судових витрат иа арештованого майна.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що 05 серпня 2018 року, близько 02 год. 47 хв., він перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, без мотошолома, керуючи технічно несправним мотоциклом марки «ИЖ Планета-5», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою між с. Почапи та с. Вигнанка, Любомльського району, Волинської області, що за межами населеного пункту, смугою руху на ділянці дороги, що має по одній смузі руху в обох напрямках, на якій відсутня роздільна смуга, в напрямку с. Вигнанка, грубо порушив Правила дорожнього руху України, а саме: всупереч п. 2.3а,б,д,г перед виїздом не перевірив і не забезпечив технічно справний стан транспортного засобу, проявив грубу неуважність і не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, керував транспортним засобом без мотошолома, всупереч п. 2.9а перебував у стані алкогольного сп`яніння, внаслідок чого не впорався з керуванням та допустив падіння керованого транспортного засобу.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир мотоцикла ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент їх заподіяння.
Дана дорожньо-транспортна пригода та її наслідки лежать в прямому причинному зв`язку із зазначеними вище порушеннями Правил дорожнього руху України ОСОБА_7 .
У поданій апеляції прокурор, не оспорюючи фактичних обставин провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, вказує, що апеляційна скарга подається у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Просить вирок суду першої інстанції скасувати та постановити новий, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на строк 1 рік. На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, захисника, обвинуваченого та потерпілого, які апеляційну скаргу прокурора заперечили, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Висновки суду про винність ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, підтверджуються зібраними в провадженні доказами і ніким не оспорюються.

Діям ОСОБА_7 дана правильна юридична оцінка, яка також ніким не оскаржується.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
Зі змісту ст.75 КК України вбачається, що якщо суд при призначенні покарання, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбуття покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбуття покарання з випробовуванням.
Згідно ч.3 ст.55 КК України, при призначенні позбавлення права займатися певною діяльністю як додаткового покарання - воно поширюється на увесь час відбування основного покарання і, крім цього, на строк, встановлений вироком суду, що набрав законної сили. При цьому строк додаткового покарання обчислюється з моменту відбуття основного покарання, а при призначенні покарання у виді позбавлення права займатися певною діяльністю як додаткове до інших основних покарань, а також у разі застосування статті 77 цього Кодексу - з моменту набрання законної сили вироком.
Як убачається з вироку, призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного.
До обставин, що пом`якшують покарання, суд відніс щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також врахував те, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має на утриманні двоє малолітніх дітей, його поведінка після вчинення кримінального правопорушення свідчить про визнання ним своєї провини, що істотно знижує ступінь суспільної небезпечності винного.
Врахувавши ці та інші обставини провадження, зокрема і ті, на які посилається в апеляційній скарзі прокурор, в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення покарання саме у виді позбавлення волі та про можливість звільнення ОСОБА_7 від відбуття основного покарання на підставі ст.75 КК України, оскільки відсутні підстави для призначення покарання, яке необхідно відбувати реально.
На думку суду, таке основне покарання, відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Разом з тим, суд першої інстанції, при звільненні ОСОБА_7 від призначеного покарання, звільнив останнього від додаткового покарання, що суперечить вимогам ч.3 ст.55 КК України.
Крім того суд першої інстанції знайшов необхідним призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
На переконання колегії суддів враховуючи те, що ОСОБА_7 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що становить підвищену суспільну небезпеку таких дій, то додаткове покарання слід призначити у виді 2 років позбавлення права керувати транспортними засобами.
За таких обставин вирок суду в частині призначеного покарання та застосування ст.75 КК України до додаткового покарання не можна визнати законним та обґрунтованим, внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а тому апеляційна скарга прокурора про необхідність скасування вироку щодо ОСОБА_7 підлягає задоволенню.
Крім того відповідно до вимог ст.91 КІІК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 №14 при розгляді справ про злочини, відповідальність за які встановлено статтею 286 КК України, диспозиція якої є блaнкeтнoю, суди повинні ретельно з`ясовувати і зазначати у вироках, у чому саме полягали названі у переліченій статті порушення; норми яких правил, інструкцій, інших нормативних актів не додержано; чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.
Із змісту статті 286 КК України вбачається, що цей злочин належить до злочинів з матеріальним складом, а тому ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння, є не будь-яке з порушень правил безпеки дорожнього руху, а лише ті з них, які створюють реальну можливість настання небезпечних наслідків і перебувають у причинному зв`язку.
Враховуючи викладене, порушення ОСОБА_7 п.2.9 а) Правил дорожнього руху не належить до ознак об`єктивної сторони злочину і не впливає на його кваліфікацію.
У вироку суду встановлено, що порушення обвинуваченим ОСОБА_7 правил безпеки дорожнього руху, зокрема п. 2.3 а, б, д, г, п.2.9 а Правил дорожнього руху знаходиться в прямому причинному зв`язку з отриманням тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .
Одночасно у вироку суд вказав, що враховує обставину, що обтяжує покарання, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, і що це було однією з основних причин скоєння даного злочину.
Таким чином, в порушення вимог частини 4 статті 67 КК України, судом враховано стан сп`яніння одночасно як ознаку злочину та обставину, яка обтяжує покарання.
Враховуючи положення ст.404 КПК України висновок про наявність прямого причинного зв`язку між порушенням ОСОБА_7 п. 2.9а ПДР та отриманням тілесних ушкоджень потерпілим, що стверджено в обвинувальному акті та у судовому рішенні не ґрунтується на вимогах закону та підлягає виключенню з вироку суду.
В решті вирок суду першої інстанції необхідно залишити без змін.
На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407, 420 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Шацького районного суду Волинської області від 18 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання та звільнення від його відбуття скасувати.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування основного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Виключити з мотивувальної частини вироку кваліфікуючу ознаку вчинення злочину ОСОБА_7 , а саме порушення ним п.2.9а Правил дорожнього руху.

В решті вирок Шацького районного суду Волинської області від 18 жовтня 2018 року залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на вирок може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий:

Судді: