Провадження № 1-кс/523/4659/18
УХВАЛА
про повернення клопотання про арешт майна

27 грудня 2018 року

Слідчий суддя Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , отримавши внесене у кримінальному провадженні №0002222 від 23.12.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, клопотання слідчого СВ Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 від 23.12.2018 року про арешт майна, -

в с т а н о в и в:
26.12.2018 року до Суворовського районного суду м.Одеси від слідчого Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 надійшло погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , клопотання про арешт майна, за яким 22.12.2018 року в ході огляду вказаним слідчим місця події гаражу, розташованого за адресою: м.Одеса, вул.Островського 2а, виявлено та вилучено викрутку з рукояткою жовтого кольору із зображенням зірки.

Як слідує з клопотання, за письмовою заявою ОСОБА_4 , СВ Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області здійснюється кримінальне провадження №0002222 від 23.12.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а у розглядуваному клопотанні слідчий ОСОБА_2 просить слідчого суддю накласти арешт на виявлену та вилучену під час огляду місця події викрутку з рукояткою жовтого кольору із зображенням зірки, та в обґрунтування означеного клопотання слідчий посилається на те, що вказане майно є речовим доказом.

Вивчивши клопотання й додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, а у випадку, передбаченому п.11 ч.2 цієї ж статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

За змістом ч.3 ст.172 означеного Кодексу, слідчий суддя чи суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст.171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк для усунення недоліків в сімдесят дві години, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Згідно зі ст.171 вказаного Кодексу, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинні бути зазначені підстави і мета та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право на власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, а за ст.132, ч.2 ст.171 цього ж Кодексу, до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

З огляду на ст.173 наведеного Кодексу, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказ у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Положеннями ч.3 ст.26, п.18 ч.1 ст.3 зазначеного Кодексу встановлено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесено до його компетенції цим Кодексом, а слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Крім того, вказане клопотання або додані до нього документи в порушення ч.3 ст.132 КПК України взагалі не містять відомостей щодо існування обґрунтованої підозри про вчинення відповідною особою кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування у конкретному випадку арешту майна.
Проте, всупереч приписам ч.2 ст.170, ч.2 ст.171 КПК України, у внесеному клопотанні належним чином не викладено відповідне обґрунтування, в контексті зазначених норм закону, щодо необхідності накладення арешту на майно у конкретному випадку та значення цього майна для потреб кримінального провадження, а обґрунтовуючи необхідність арешту майна у розглядуваному випадку належністю вилучених речей і предметів до речового доказу, сторона обвинувачення на підтвердження цих обставин взагалі не додала до означеного клопотання жодного процесуального документу в розумінні ст.ст.99, 100, 104, 110 вказаного Кодексу, зокрема, протоколу огляду речових доказів, постанови про визнання речовим доказом та долучення до матеріалів кримінального провадження, що свідчить про недоведеність зазначеної частини клопотання.

Так, обґрунтовуючи необхідність накладення арешту на виявлену та вилучену в ході проведення огляду гаражу за вищезазначеною адресою викрутку з рукояткою жовтого кольору із зображенням зірки, слідчим ОСОБА_2 до означеного клопотання взагалі не додано відповідної ухвали щодо визнання правомірним проведення такого огляду приміщення, що у взаємозв`язку з ненаданням будь-яких документів на підтвердження належності оглянутого гаражу відповідній особі та у контексті ст.ст.233, 237 КПК України викликає обґрунтовані сумніви щодо правомірності проведеного огляду приміщення у конкретному випадку та перешкоджає накладенню арешту на майно за сукупністю наведених обставин.
Наряду з викладеним, за доданою до означеного клопотання копією протоколу допиту потерпілого ОСОБА_4 від 23.12.2018 року, допит останнього здійснювався оперуповноваженим ВКП Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , який з огляду на додані до цього клопотання матеріали, зокрема витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні №0002222 від 23.12.2018 року, - до проведення досудового розслідування зазначеного провадження станом на час проведення відповідної слідчої дії, не залучався, що у свою чергу позбавляє слідчого суддю можливості надати належну оцінку викладеним в цьому протоколі обставинам.

Слід також відмітити, що додані до розглядуваного клопотання й надані до суду копії матеріалів оформлені слідчим ОСОБА_2 всупереч вимогам п.п.6, 15, 16 розділу ІІ, п.п.2, 3 розділу ІІІ Інструкції з діловодства в органах Національної поліції, затвердженої наказом Голови Національної поліції України №414 від 20.05.2016 року (непрошиті, на копіях відсутні дати їх створення, відсутній супровідний лист на матеріали клопотання та реєстраційний номер вихідної кореспонденції), що у свою чергу не надає слідчому судді можливості пересвідчитись у ідентичності таких копій документів та обґрунтувати ними відповідне судове рішення.

Аналогічні правові позиції містяться в Розділі 1 та у п.п.6, 9 Розділу 2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» від 07.02.2014 року, затвердженого Постановою Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 07.02.2014 року.

Оскільки з наданих до суду клопотання і доданих до нього матеріалів вбачається, що внесене до суду слідчим ОСОБА_2 й погоджене прокурором ОСОБА_3 клопотання про арешт майна є недостатньо обґрунтованим й безпідставним та не відповідає вимогам ст.ст.170, 171 КПК України, слідчий суддя доходить висновку про повернення вказаного клопотання до Одеської місцевої прокуратури №4 для усунення недоліків, зі встановленням строку для їх усунення протягом 72-х годин з часу отримання копії цієї ухвали.

Керуючись ст.ст.1, 3, 26, 167, 170-172, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и в:
Клопотання слідчого СВ Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 від 23.12.2018 року, погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0002222 від 23.12.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, про арешт майна, повернути вказаному прокурору для усунення недоліків, викладених у мотивувальній частині цієї ухвали.

Надати Одеській місцевій прокуратурі №4 строк для усунення недоліків, наведених у мотивувальній частині цієї ухвали, - протягом 72-х годин з часу отримання цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1