Справа № 159/2974/18 Провадження №11-кп/802/106/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13 вересня 2018 року, яким -

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилася та зареєстрована в АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , громадянка України, з вищою освітою, одружена, має на утриманні малолітню дитину, не працює, судима 11 квітня 2018 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч.ч. 1, 2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнена від відбування призначеного покарання з випробуванням строком 1 рік;
визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та їй призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків шляхом приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, частково невідбутого покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 квітня 2018 року остаточно визначено до відбуття ОСОБА_8 3 роки 1 місяць позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
До набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_8 раніше обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В С Т А Н О В И В

Згідно вироку суду, ОСОБА_8 повторно, 21.05.2018, близько 14год. 10хв., в приміщенні магазину «Салют», що в м.Ковелі, по вул. Незалежності, 56, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи значення та протиправний характер своїх дій, керуючись корисливим мотивом, шляхом вільного доступу, з полиці, таємно викрала пляшку вина ігристого «Мартіні Асті» вартістю 213,79 гривень, чим спричинила ПП «Торговий дім «Салют» майнову шкоду на вказану суму.
Крім того, ОСОБА_8 , повторно, 23.05.2018, близько 19год. 40хв., в приміщенні магазину «Салют», що в м.Ковелі по вул.Незалежності, 56, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи значення та протиправний характер своїх дій, керуючись корисливим мотивом, шляхом вільного доступу, з полиці таємно викрала пляшку лікерної настойки «Бехеровка 38%», вартістю 209, 88 гривень, чим спричинила ПП «Торговий дім «Салют» майнову шкоду на вказану суму.
У поданій апеляційній скарзі обвинувачена, не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченої, безпідставного та невмотивованого призначення надто суворого покарання. Зазначає, що судом при постановлені вироку та обрані виду і міри покарання порушено вимоги ст.65 КК України. Посилається на те, що судом не в повній мірі враховано особу обвинуваченої, пом`якшуючі обставини, думку потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні. Окрім того зазначає, що судом не враховано її вік, стан її здоров`я та стан здоров`я дитини. Просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання змінити та призначити менш суворе покарання у виді арешту.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, прокурора, який апеляційну скаргу заперечив та просив залишити вирок без змін, захисника та обвинуваченої, які, кожен зокрема, апеляційну скаргу просили задовольнити, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Висновок про винуватість ОСОБА_8 у вчинені злочину, за який її засуджено, обґрунтовано зроблений судом в порядку ч.3 ст.349 КПК України, що по суті в апеляційній скарзі не заперечується.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченої ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України є правильною і також не оскаржується.

Твердження обвинуваченої в апеляційній скарзі про те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого нею злочину та особі обвинуваченої через тяжкість покарання є безпідставними.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.

Як убачається з вироку, призначаючи обвинуваченій покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винної, а саме, те, що остання посередньо характеризується, має на утриманні малолітню дитину, однак раніше судима, знову вчинила аналогічний умисний злочин в період іспитового строку, що свідчить про її небажання ставати на шлях виправлення та перевиховання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , суд визнав щире каяття та добровільне відшкодування завданих злочином збитків, а обтяжуючих обставин не встановлено, , і це не оспорюється апелянтом.

Між тим, апеляційний суд враховує, що позиція потерпілої сторони у судовому засіданні щодо обрання заходу примусу не є обов`язковою для суду, натомість ураховується в сукупності з обставинами, передбаченими ст. 65 КК України, і не має над ними юридичної переваги.
Врахувавши ці та інші обставини справи, зокрема і ті, на які посилається в апеляції обвинувачена, в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченій саме у виді позбавлення волі, разом з тим, знайшов за можливе і необхідне призначити остаточне покарання шляхом часткового складання покарань.

Обране судом покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів, а тому підстав для зміни вироку з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

Доводи обвинуваченої, які наведені в апеляційні скарзі, фактично враховані і оцінені судом першої інстанції при постановленні вироку та призначенні покарання.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13 вересня 2018 року щодо неї без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді