Справа № 162/626/13-к
Провадження № 1-кс/162/29/2019
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року селище Любешів.

Суддя Любешівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

начальника Любешівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Волинській області ОСОБА_4 ,

розглянувши заяву про самовідвід судді Любешівського районного суду Волинської області ОСОБА_5 у розгляді подання кримінально-виконавчої інспекції у кримінальному провадженні № 0000146 про скасування звільнення від покарання з випробуванням ОСОБА_6 , засудженого за частиною першою статті 289 Кримінального кодексу України,

встановив:

У провадженні судді ОСОБА_5 перебуває подання кримінально-виконавчої інспекції про скасування звільнення від покарання з випробуванням ОСОБА_6 , 21 червня 2013 року засудженого Любешівським районним судом Волинської області за частиною першою статті 289 Кримінального кодексу України (далі КК) до п`яти років позбавлення волі з іспитовим строком три роки.

Суддею ОСОБА_5 04 березня 2019 року заявлено самовідвід.

Самовідвід обґрунтований тим, що у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 старшим групи прокурорів призначено ОСОБА_7 , яка здійснювала процесуальне керівництво у справі у ході досудового розслідування та підтримувала державне обвинувачення у суді. Разом з тим, відповідно до наказу голови Любешівського районного суду № 5/02-06 від 12 лютого 2019 року ОСОБА_7 прийнято для проходження стажування кандидата на посаду судді у період з 14 лютого по 20 березня 2019 року. Визначено суддю ОСОБА_5 керівником практики та суддею-наставником (коучем) кандидата на посаду судді ОСОБА_7 . Суддя ОСОБА_5 вважає, що ця обставина може вплинути на думку сторін щодо її об`єктивності та неупередженості при розгляді подання щодо ОСОБА_6 .

Вивчивши заяву про самовідвід, зібрані у ході її розгляду матеріали, кримінальну справу відносно ОСОБА_6 , доходжу наступних висновків.

Прокурор, начальник Любешівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Волинській області ОСОБА_4 , у судовому засіданні повідомили, що у них немає сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді ОСОБА_5 .

Проте прокурор ОСОБА_3 вважає, що з огляду на зміст заяви про самовідвід судді ОСОБА_5 та практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Білуха проти України», самовідвід необхідно задовольнити.

Захисник ОСОБА_8 подав клопотання про розгляд самовідводу судді у його відсутності, з цього питання покладається на розсуд суду.

ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився.

Опитана у судовому засіданні ОСОБА_7 вказала, що звільнилась з органів прокуратури 15 грудня 2015 року, з цього часу втратила повноваження прокурора у кримінальному проваджені відносно ОСОБА_6 . Зараз вона проходить практику у Любешівському районному суді як кандидат на посаду судді. У ході проходження стажування будь-яких прохань, міркувань щодо розгляду подання відносно ОСОБА_6 керівнику практики судді ОСОБА_5 не висловлювала.

Згідно з постановою прокурора Любешівського району від 13 травня 2013 року ОСОБА_7 призначено старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 .

Вироком Любешівського районного суду Волинської області від 21 червня 2013 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 289 КК, з призначенням покарання у виді п`яти років позбавлення волі з іспитовим строком три роки. Державне обвинувачення у ході розгляду цього кримінального провадження підтримувала прокурор ОСОБА_7 .

Вирок суду набрав законної сили 23 липня 2013 року та 27 липня 2013 року направлений на виконання у кримінально-виконавчу інспекцію.

Інспектор Любешівського районного підрозділу кримінально-виконавчої інспекції 28 квітня 2014 року звернувся до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_6 для відбуття призначеного покарання.

Згідно з ухвалою суду від 24 травня 2014 року (головуючий -- суддя ОСОБА_9 ) подання інспектора кримінально-виконавчої інспекції задоволено.

Відповідно до ухвали Апеляційного суду Волинської області від 25 листопада 2015 року ухвалу суду першої інстанції від 24 травня 2014 року скасовано, а подання направлено на новий судовий розгляд.

Подання передано на розгляд судді ОСОБА_1 03 грудня 2015 року.

У зв`язку з ухиленням від явки до суду 22 січня 2016 року ОСОБА_6 оголошено у розшук.

Через закінчення строку повноважень судді ОСОБА_1 , 24 квітня 2017 року подання передано на розгляд судді ОСОБА_5 .

Відповідно до наказу голови Любешівського районного суду № 5/02-06 від 12 лютого 2019 року ОСОБА_7 прийнято для проходження стажування у період з 14 лютого по 20 березня 2019 року та визначено суддю ОСОБА_5 керівником практики та суддею-наставником (коучем) кандидата на посаду судді ОСОБА_7 .

З пояснень ОСОБА_7 слідує, що вона звільнена з органів прокуратури 15 грудня 2015 року. Під час проходження практики як кандидат на посаду судді будь-яких прохань, міркувань щодо розгляду подання ОСОБА_6 керівнику практики судді ОСОБА_5 не висловлювала.

Після розшуку ОСОБА_6 зі сторони обвинувачення у розгляді подання беруть участь прокурори ОСОБА_10 , ОСОБА_3 .

Згідно з частиною першою статті 75 Кримінального процесуального кодексу України (далі -- КПК) слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі -- Конвенції) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» (заява № 33949/02, рішення від 09.11.2006, пункти 49, 50, 52) виокремлено критерії безсторонності суду відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції. Наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію слід визначити чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

У ході розгляду заяви про самовідвід доказів того, що ОСОБА_7 якимось чином намагалась вплинути на суддю ОСОБА_5 не здобуто.

Прокурор, начальник Любешівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Волинській області ОСОБА_4 у судовому засіданні вказали, що у них немає сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді ОСОБА_5 .

Захисник ОСОБА_8 подав клопотання про розгляд самовідводу у його відсутності, з цього питання покладається на розсуд суду.

Таким чином, необхідно констатувати, що вказані у заяві судді ОСОБА_5 підстави для самовідводу щодо наявності сумнівів у сторін процесу щодо її об`єктивності та неупередженості, у ході судового розгляду не підтвердились.

Також не здобуто доказів того, що стосунки між суддею ОСОБА_5 та кандидатом на посаду судді ОСОБА_7 у ході проходження практики мають таку природу та ступінь, що могли б внести сумнів у небезсторонність суду.

З врахуванням наведеного вважаю, що сам по собі факт проходження практики у Любешівському районному суді під наставництвом ОСОБА_5 ОСОБА_7 , яка, будучи прокурором, підтримувала державне обвинувачення при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_6 та згодом звільнилась з органів прокуратури, не позбавляє можливості головуючій у справі об`єктивно розглянути подання та постановити законне, обґрунтоване рішення у справі.

Керуючись статтями 75, 80, 81, 82 КПК,

постановив:

У задоволенні заяви про самовідвід судді Любешівського районного суду Волинської області ОСОБА_5 у розгляді подання кримінально-виконавчої інспекції у кримінальному провадженні № 0000146 про скасування звільнення від покарання з випробуванням ОСОБА_6 , засудженого за частиною першою статті 289 Кримінального кодексу України, -- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Любешівського районного суду

Волинської області ОСОБА_1