Справа № 333/6057/18
Пр. №1-кп/333/208/19
ВИРОК
Іменем України
14 травня 2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суду м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя матеріали кримінального провадження відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Російської Федерації, громадянина України, освіта вища, не працевлаштованого, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

03.10.2018 приблизно о 22 год. 30 хв. ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, знаходячись разом з потерпілим ОСОБА_5 , в автомобілі ВАЗ 2109, номер державної реєстрації НОМЕР_1 , котрий належить останньому і був припаркований біля Кінотеатру «Космос» за адресою: вул. Космічна, №79-А м. Запоріжжя, скориставшись неуважністю потерпілого ОСОБА_5 і переконавшись, що його дії є непомітними для потерпілого, шляхом вільного доступу з передньої панелі автомобіля, з метою особистого збагачення, таємно викрав мобільний телефон «Meizu М3 Note», у корпусі золотого кольору, імеі1: НОМЕР_2 , імеі2: НОМЕР_3 , вартістю 4500 гривень 00 копійок.

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, маючи реальну змогу розпоряджатися майном потерпілого, ОСОБА_4 під приводом наявності особистих справ за місцем мешкання, разом з викраденим майном, покинув місце вчинення кримінального правопорушення (злочину) та розпорядився ним на власний розсуд.

У результаті злочинних дій ОСОБА_4 , завдав ОСОБА_5 , матеріальну шкоду на суму 4500 гривень 00 копійок.

За таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене обвинувачення ОСОБА_4 та кваліфікує дії останнього: за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинувачені визнав повністю, щиро покаявся, підтвердив обставини вчинення злочину, викладених вище та при цьому зазначив наступне, що вчинив крадіжку у зв`язку з тяжким матеріальним становищем.
Потерпілий в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлені в установленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомив. Заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи суду не надходило.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені судом, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч.3 ст.349 КПК України, так як прокурор запропонував саме у такому порядку досліджувати докази по даному кримінальному провадженню.
Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідивши матеріали, що стосуються речових доказів, а також, які характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Показання обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України».
Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

При призначенні міри покарання, суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого злочину, віднесеного згідно ст. 12 КК України до злочину невеликої тяжкості, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який позитивно характеризується за місцем проживання, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, офіційно не працює, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, відшкодував матеріальні збитки, раніше не судимого, інші обставини справи, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому необхідно призначити покарання у вигляді штрафу.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.
Процесуальні витрати згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів вирішити на підставі ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349,369,373,374,376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК Українита призначити йому наступне покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу у розмірі 850 грн.

Речові докази:

- мобільний телефон «Meizu М3 Note», у корпусі золотого кольору, імеі1: НОМЕР_2 , імеі2: НОМЕР_3 повернути потерпілому ОСОБА_5 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1