Провадження № 1-кп/734/249/18 Справа № 734/3784/18
В И Р О К

іменем України

09 листопада 2018 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

із участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000018, що внесене 05 січня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Попільня Попільнянського району Житомирської області, українця, громадянина України, не одруженого, із середньою спеціальною освітою, військове звання старший солдат, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

із участю сторін кримінального провадження - прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 і обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

15 серпня 2016 року старший солдат ОСОБА_6 відповідно до ст.ст. 19, 20 і 23 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» призваний на військову службу за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_2 . За наказом № 204 (по стройовій частині) від 16 серпня 2016 року командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ) ОСОБА_7 зарахований до списків особового складу цієї військової частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду курсанта навчального взводу навчальної батареї навчального дивізіону для проходження спеціальних курсів по підготовці військовослужбовців військової служби за контрактом. У подальшому, згідно з наказом № 101-РС (по особовому складу) від 07 жовтня 2016 року командира НОМЕР_3 навчального зенітного ракетно-артилерійського полку старшого солдата ОСОБА_8 , призначено номером обслуги взводу забезпечення навчального процесу батареї забезпечення навчального процесу навчального зенітного ракетно-артилерійського дивізіону. 23 листопада 2017 року військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_7 без дозволу командування та поважних причин самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 . За наказом № 132 (по стройовій частині) від 24 листопада 2017 року командира військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_7 знятий із усіх видів забезпечення.

Згідно зі ст.ст. 17 і 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Відповідно до ст.ст. 1 і 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни.

На час проходження військової служби у лавах Збройних Сил України на старшого солдата ОСОБА_8 розповсюджується дія військових Статутів Збройних Сил України, які визначають загальні права та обов`язки військовослужбовців. Так, відповідно до ст.ст. 11, 16, 127 і 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України старший солдат ОСОБА_7 зобов`язаний сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань.

Військовослужбовець військової служби за контрактом в умовах особливого періоду військової частини НОМЕР_4 старший солдат ОСОБА_7 із хибних розумінь про встановлений законодавством порядок проходження військової служби, нехтуючи вимогами ст.ст. 17 і 65 Конституції України та доведеними останньому під час проходження служби законодавчими актами, став на шлях злочинної діяльності, в умовах особливого періоду, 23 листопада 2017 року без поважних причин та дозволу командування самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_4 , що дислокується в АДРЕСА_1 , яка має чітко зазначені межі, чим протизаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Отже, військовослужбовець військової служби за контрактом в умовах особливого періоду військової частини НОМЕР_4 старший солдат ОСОБА_3 , проходячи військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_4 , що дислокується у АДРЕСА_1 , 23 листопада 2017 року в порушення вимог ст.ст. 17 і 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 4 і 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4, 11, 16, 49, 127 і 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з метою тимчасового ухилення від військової служби, без поважних причин та дозволу командування військової частини НОМЕР_1 , 23 листопада 2017 року вчинив самовільне залишення вище вказаної військової частини, яка має чітко зазначені межі, і лише 19 жовтня 2018 року доставлений співробітниками Кирилівського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області до військової прокуратури Деснянського гарнізону Центрального регіону України. Під час незаконного перебування за межами вказаної військової частини старший солдат ОСОБА_7 обов`язків військової служби не виконував, проводив час на власний розсуд, до органів місцевої влади і військового управління з питань подальшого проходження військової служби не звертався.

Таким чином, старший солдат ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду.

19 жовтня 2018 року між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності захисника ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості у відповідності до ст. 472 КПК України. Згідно вказаної угоди прокурор ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 4 ст. 407 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. При цьому, обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України. За вказаною угодою обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджене покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 2 місяців арешту. В угоді викладені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання цієї угоди.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим. Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином. Обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання. Суд дійшов висновку про те, що угода від 19 жовтня 2018 року про визнання винуватості між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України і Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права свободи та інтереси сторін або інших осіб.

Вивчивши угоду про визнання винуватості, вислухавши позицію прокурора ОСОБА_4 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_3 , позицію захисника ОСОБА_5 , суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди від 19 жовтня 2018 року, укладеної між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , призначивши обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджене сторонами покарання за ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 2 місяців арешту.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення (злочину), що є обставинами, які пом`якшують покарання. Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутні. При цьому, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину) і особу винного, який задовільно характеризується за місцем проходження військової служби, і вважає необхідним за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), з урахуванням особи винного, затвердивши вказану угоду, призначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджене сторонами кримінального процесу покарання.

Процесуальні витрати і речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 371, 373, 374 і 475 КПК України, суд

у х в а л и в:

затвердити угоду від 19 жовтня 2018 року про визнання винуватості, укладену між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, і призначити йому покарання за ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту строком на 2 (два) місяці.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 залишити тримання під вартою до набрання вироком законної сили. Строк відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_3 відраховувати з часу його фактичного затримання, тобто із 08.50 години 19 жовтня 2018 року.

Вирок може бути оскаржений із підстав, передбачених п.п. 1 і 2 ч. 4 ст. 394 КПК України, через Козелецький районний суд Чернігівської області до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_3 , який утримується під вартою, - у такий же строк, із моменту вручення йому копії вироку. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя