ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/130/18 Справа № 174/24/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000423 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 22 травня 2018 року, щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вільногірськ Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, освіта базова загальна середня, військовозобов`язаного, який не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 07.05.1996 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 142, ч. 2 ст. 17, ч. 3 ст. 81, ст. 42 КК України (всі в редакції КК України від 28.12.1960 року) до 6 років позбавлення волі, звільнений по відбуттю строку покарання;
- 18.10.2005 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ст. 353, ст. 70 КК України (всі в редакції КК України від 05.04.2001 року) до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 02.06.2008 року на невідбутий строк 1 рік 15 днів на підставі ст. 81 КК України за постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24.05.2008 року;
- 22.09.2009 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, ст.ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;
- 14.10.2009 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 263, ч. 2 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 12.07.2012 року на невідбутий строк 1 рік 2 місяця 12 днів на підставі ст. 81 КК України за постановою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 04.07.2012 року,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 22 травня 2018 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді 6 років позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати на залучення експерта для проведення судово-трасологічної експертизи у розмірі 880 гривень 40 копійок.
Вирішено питання речових доказів в порядку ст. 100 КПК України.
Згідно з вироком суду, обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
ОСОБА_7 , 09.11.2016 року близько 04 год. 00 хв., знаходився в приміщенні кухні квартири АДРЕСА_2 , де під час спільного розпивання алкогольних напоїв, між ним та власником вищевказаної квартири ОСОБА_9 виникла сварка, під час якої у ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_9 . Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, ОСОБА_7 у той же день, тобто 09.11.2016 року, близько 04 год. 10 хв., продовжуючи знаходитись на кухні квартири АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, сидячи навпроти ОСОБА_9 , який стояв, діючи умисно, взяв зі столу ніж, та таким чином підшукав собі знаряддя злочину, після чого, утримуючи ніж в правій руці, рухом руки прямо вперед, наніс один удар в область живота потерпілому ОСОБА_9 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення черевної порожнини з ушкодженням тонкого та товстого кишківника та їх брижі з розвитком внутрішньочеревної кровотечі, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Не погоджуючись з вказаним вироком захисник ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції у зв`язку з неповнотою судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
В обґрунтування своїх доводів захисник зазначає, що вирок суду першої інстанції є частково необґрунтованим, а тому частково незаконним.
Зазначає, що суд першої інстанції обґрунтовує свої висновки частково тим, що приймає у якості допустимого доказу по справі покази потерпілого ОСОБА_9 , дані ним в судовому засіданні, зокрема в частині спричинення йому ножового поранення саме обвинуваченим ОСОБА_7 , оскільки ОСОБА_9 давав послідовні покази по обставинам справи як при проведенні досудового слідства, так і в суді, які узгоджуються з іншими вищенаведеними доказами по справі, які прийняті судом у якості належних та допустимих, зокрема, протоколом огляду місця події від 09.11.2016 р., в ході якого вилучено ніж зі слідами бурого кольору та одяг, належний потерпілому, з механічними пошкодженнями і слідами бурого кольору, висновками судово-трасологічної та судово-медичних експертиз, згідно з якими тілесне ушкодження у виді проникаючого поранення черевної порожнини у потерпілого ОСОБА_9 могло утворитися при вказаних ним обставинах від дії предмету, що міг мати гострий край та ріжучі властивості, наявності на клинку вилученого під час огляду ножа слідів крові, які могли утворитися від потерпілого ОСОБА_9 , а на одязі потерпілого ОСОБА_9 - механічних пошкоджень, які могли бути утворені ножем, вилученим 09.11.2016 р. під час огляду місця події та на штанях обвинуваченого ОСОБА_7 - слідів крові, походження яких від потерпілого ОСОБА_9 не виключається, а також покази свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які пояснили, що обвинувачений ОСОБА_7 добровільно видав належні йому брюки зі слідами бурого кольору, при цьому пояснював, що вдарив ножем товариша та жалкував про вчинене, показами свідка ОСОБА_12 , який показав, що бачив потерпілого ОСОБА_9 в під`їзді будинку з тілесними ушкодженнями в області живота в період часу о 04.30 - 05 годині, тобто безпосередньо після події злочину, який пояснив, що його «підрізали» та просив про допомогу.
Суд першої інстанції не прийняв до уваги те, що на протязі всього судового слідства обвинувачений ОСОБА_7 не підтверджував факту його дій, пов`язаних з умисним застосуванням ножа проти потерпілого ОСОБА_9 , але підтверджує факт бійки з потерпілим і спричинення йому тілесних ушкоджень тільки на обличчі.
Захисник зазначає, що свідчення свідка ОСОБА_13 , як слідчого по справі, надані нею суду в процесі її судового допиту, ставлять під сумнів законність та об`єктивність її дій щодо підтвердження начебто самим ОСОБА_7 факту нанесення ним ножового поранення потерпілому ОСОБА_9 . Відсутність проведення такої важливої процесуальної дії, як слідчий експеримент, цей свідок пояснює тим, що необхідності у проведенні слідчого експерименту з ОСОБА_7 не виникало, оскільки було зібрано достатньо доказів, підтверджуючих його вину. Такою позицією ОСОБА_13 , як свідка та як слідчого, на думку захисника, порушувалися в процесі досудового слідства вимоги ст.18 КПК України та положень параграфу 1 Глави 4 КПК України і положень ст. 240 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння за наведених у вироку обставин, кваліфікація цих дій та призначення покарання за ч. 1 ст. 121 КК України ґрунтуються на досліджених у суді доказах та є правильними.
Суд належним чином дослідив наявні докази у провадженні, у їх сукупності, з точки зору достатності, достовірності, належності та допустимості, дав їм належну оцінку.
Докази, покладені судом першої інстанції в основу обвинувачення, узгоджуються між собою, не містять суттєвих суперечностей і не викликають сумнівів щодо їх достовірності, виключають сумніви у вчинені ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Зокрема, суд обґрунтовано поклав в основу вироку покази потерпілого ОСОБА_9 , який показав суду, що під час вживання спиртних напоїв між обвинуваченим та ним виникла сварка на побутовому ґрунті, ОСОБА_7 взяв зі столу ніж та утримуючи його в руці, наніс йому декілька ударів кулаком в обличчя, а потім цим ножем вдарив його в живіт, а коли витягував ніж, зачепив йому підборіддя, пішла кров. Ніж та 2 светри, пред`явлені йому в суді для огляду, належать йому. Потерпілий пояснив, що саме цим ножем ОСОБА_7 спричинив йому тілесне ушкодження. Крім того пояснив, що ОСОБА_7 сплатив йому 1200 грн. в рахунок відшкодування витрат на лікування.
Зазначені покази узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_12 , який в суді зазначив про те, що він є сусідом ОСОБА_9 , проживає на 3-му поверсі, а ОСОБА_9 - на першому. В листопаді 2016 року, приблизно о 04.30- 05 годині йшов на роботу, спускаючись по сходам під`їзду. Побачив ОСОБА_9 , який стояв біля своєї квартири, при цьому тримався руками за живіт та опирався на стіну. Він сказав, що його хтось «підрізав», з живота в нього текла кров, він попросив викликати «швидку», що він і зробив.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні суду першої інстанції показала, що 09.11.2016 року працівники поліції запросили її бути понятою при проведенні слідчої дії. В кабінеті відділу поліції, в її присутності та іншої понятої, ОСОБА_7 видав належний йому одяг - брюки, на яких були краплі, схожі на кров. ОСОБА_7 пояснював, що разом з ОСОБА_9 вживали спиртні напоїв квартирі останнього, казав: «Навіщо я його поронув», як вона зрозуміла, вдарив ножем, казав це з жалем, жалкував про вчинене.
У судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_14 показала, що в кабінеті поліції була присутня при тому, як ОСОБА_9 показував і розказував про обставини спричинення йому тілесних ушкоджень. Розповів, що разом з ОСОБА_7 вживали спиртні напої, між ними сталася сварка, в ході якої ОСОБА_7 схопив ножа і вдарив його в живіт. Він не казав, що з ними були ще якісь особи.
Свідок ОСОБА_10 у суді першої інстанції показала, що в листопаді 2016 року приймала участь у проведенні слідчих дій з обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_9 в якості понятої. 09.11.2016 року в її присутності у ОСОБА_7 було вилучено брюки із слідами бурої речовини, які упакували в пакет та опечатали. ОСОБА_15 сказав, що вдарив ножем товариша, казав: «Навіщо я це зробив», розповідав, що конфлікт між ними вийшов, бо щось не поділили за війну, яка відбувається на Сході країни, казав, що з того, що відбулося, не все пам`ятає.
До того ж сам обвинувачений ОСОБА_7 , будучи допитаним в судовому засіданні, не заперечував факт нанесення тілесних ушкоджень потерпілому. Останній показав суду, що він знає потерпілого ОСОБА_9 з дитинства, стосунки були дружні. 09.11.2016 року вночі прийшов до ОСОБА_9 за адресою проживання останнього в гості, приніс пляшку самогону, яку разом розпивали. На столі також була закуска - аджика, хліб, який різали, хто саме різав, не пам`ятає. Також, на столі лежав кухонний ніж, різати хліб. Були тільки вдвох. Потім між ними стався конфлікт, пам`ятає тільки його початок - запропонував ОСОБА_9 піти в АТО, а він грубо його обізвав та сказав, що з ним в АТО не піде, на цьому ґрунті між ними почалася бійка. Наносили один одному удари кулаками, пам`ятає, що обличчя у потерпілого було у крові. Скільки ударів він наніс потерпілому кулаком руки та що було далі, не пам`ятає. Вранці прокинувся у себе вдома, як прийшов додому, також не пам`ятає. Двері квартири були відчинені, приблизно о 09 год. до нього додому прийшли працівники поліції, які його розбудили та повідомили, що він ножем вдарив ОСОБА_9 . Спитав, чи живий ОСОБА_9 , відповіли, що так. Йому не віриться, що він міг це зробити. Руки та одяг в нього були в крові.
Під час вивчення матеріалів кримінального провадження не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що потерпілий чи свідки з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинуваченого у зазначеному кримінальному правопорушенні, а також не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів у справі, які б викликали сумніви в їх достовірності. Наявні у справі докази відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності доказів.
Всі вищевикладені показання узгоджуються з іншими належними і допустимими доказами по справі, детально проаналізованими і вказаними у вироку, які містяться в матеріалах провадження, зокрема:
- протоколом огляду місця події від 09 листопада 2016 року (т. 1, а.кп. 8-10), відповідно до якого оглянуто місце події - квартиру АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено та вилучено: ніж, два светри з плямами речовини темно-бурого кольору;
- протоколом огляду від 09 листопада 2016 року (т. 1, а.кп. 12-13), згідно якого оглянуто та вилучено добровільно надані ОСОБА_7 джинси чоловічі зі слідами речовини бурого кольору. Як слідує з свідчень ОСОБА_7 в протоколі слідчої дії, в цих джинсах він знаходився в той час, коли наніс ножове поранення ОСОБА_9 ;
- протоколом слідчого експерименту від 17 листопада 2016 року з таблицями зображень до нього (т. 1, а.кп. 18-23), відповідно до якого потерпілий ОСОБА_9 вказав та показав обставини спричинення йому тілесних ушкоджень підозрюваним ОСОБА_7 ;
- висновком судово-медичної експертизи № 107-Е від 18 листопада 2016 року (т. 1, а.кп. 25-26), з якого випливає, що у потерпілого ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення черевної порожнини з ушкодженням тонкого та товстого кишківника та їх брижі з розвитком внутрішньочеревної кровотечі, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, могло утворитися від дії предмету (предметів), що міг мати гострий край та ріжучі властивості в строк, що може відповідати строку, вказаному в описовій частині постанови та могли утворитися при механізмі, вказаному потерпілим ОСОБА_9 в ході слідчого експерименту;
- протоколом отримання зразків для експертизи від 23.11.2016 року, згідно якого відібрано зразки крові у ОСОБА_9 та ОСОБА_7 (т. 1, а.кп. 31, 33);
- висновком судово-медичної експертизи № 440к від 25.11.2016 року, з якого слідує, що кров ОСОБА_7 належить до групи О з ізогемаглютенинами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВО (т. 1, а.кп. 84);
- висновком судово-медичної експертизи № 439к від 25.11.2016 року, з якого слідує, що кров ОСОБА_9 належить до групи О з ізогемаглютенинами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВО (т. 1, а.кп. 84);
- висновком судово-медичної експертизи № 2080 від 09 грудня 2016 року (т. 1, а.кп. 81-83), з якого слідує, що в більшості слідів на штанах, які належать підозрюваному ОСОБА_7 , встановлена наявність крові людини, походження якої можливо як від ОСОБА_7 так і від ОСОБА_9 .
З висновку судово-медичної експертизи ножа №1240 від 23 грудня 2016 року (т. 1, а.кп. 87-90) випливає, що на клинку ножа встановлена наявність крові та епітеліальних клітин з ядрами, при визначенні їх видової належності виявлений білок людини. При визначенні статевої належності крові та епітеліальних клітин з ядрами, на клинку встановлене їх походження від особи чоловічої генетичної статі. При серологічному дослідженні слідів крові виявлений антиген Н та ізогемаглютиніни анті-А і анті-В ізосерологічної системи АВО, а групова належність клітинних елементів не визначена через не виявлення антигенів А,В,Н цієї системи. Отримані результати дослідження не виключають можливість походження слідів крові на клинку представленого ножа від чоловіка (чоловіків) з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анті-А і анті-В, яким у даному випадку є потерпілий ОСОБА_9 .
З висновку судово-трасологічної експертизи №25/4.2-10 від 12 січня 2017 року (т. 1, а.кп. 100-105) випливає, що на поверхні джемпера зеленого кольору (в постанові слідчого светр) є два пошкодження. Пошкодження довжиною 70 мм, яке розташоване на 50 мм від пройми лівого рукава вздовж внутрішнього шву рукава, утворено в результаті розриву матеріалу при натягненні, внаслідок якої-то механічної дії. Наскрізне пошкодження довжиною 7 мм, яке розташоване спереду на джемпері на відстані 105 мм від лівого бічного шва вправо та 120 мм вгору від низу джемперу, утворене в результаті дії колюче-ріжучого предмету, який має клинок з вістрям, обухом та одним гостро заточеним лезом. На поверхні светра чорного кольору потерпілого ОСОБА_9 є наскрізне пошкодження довжиною 7 мм, яке розташоване спереду на 130 мм від лівого бічного шва вправо та 120 мм вгору від низу светра, утворене в результаті дії колюче-ріжучого предмету, який має клинок з вістрям, обухом та одним гостро заточеним лезом. Колото-різані пошкодження утворені в результаті однієї і тієї дії- завдання одного удару колючо-ріжучим предметом, що має плоский клинок з вістрям, обухом та одним гостро заточеним лезом, найімовірніше ножем. Колото - різані пошкодження на поверхнях джемперу та светру потерпілого ОСОБА_9 могли бути утворені як ножем, вилученим 09.11.2016 під час огляду місця події, так і іншим предметом, що має клинок, схожий по конструкції і розмірним характеристикам з клинком представленого ножа; речовими доказами по справі: двома светрами ОСОБА_9 , брюками ОСОБА_7 , ножем, зразками крові ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , залишками змивів, досліджених судом першої інстанції.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що під час судового слідства обвинувачений ОСОБА_7 не підтверджував факту його дій, пов`язаних з умисним застосуванням ножа проти потерпілого ОСОБА_9 , але підтверджував факт бійки з потерпілим і спричинення йому тілесних ушкоджень тільки на лиці, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються дослідженими та наведеними у вироку суду доказами.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо прийняття у якості допустимого доказу у справі показів потерпілого ОСОБА_9 , які дані ним в судовому засіданні суду першої інстанції, зокрема, в частині спричинення йому ножового поранення саме обвинуваченим ОСОБА_7 , оскільки ОСОБА_9 давав послідовні покази по обставинам справи як при проведенні досудового слідства так і в суді, які узгоджуються з іншими вищенаведеними доказами по справі, які прийняті судом у якості належних та допустимих.
Колегія суддів вважає неспроможними доводи захисника щодо відсутності проведення такої слідчої дії, як слідчий експеримент за участю обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки покази обвинуваченого ОСОБА_7 щодо заперечення ним факту завдання потерпілому ОСОБА_9 удару ножем в область живота, внаслідок чого останньому було заподіяно тяжких тілесних ушкоджень та можливості вчинення цих дій іншими особами, спростовуються сукупністю зібраних на досудовому слідстві та досліджених в суді першої інстанції доказів.
Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо надання критичної оцінки показам обвинуваченого ОСОБА_7 в частині здійснення на нього під час проведення досудового розслідування психологічного тиску з боку працівників поліції шляхом вмовлянь та обіцянок, внаслідок чого він оговорив себе в частині завдання потерпілому удару ножем та відмовився від участі захисника у справі, оскільки допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_13 вказані факти заперечували, і будь-яких доказів на підтвердження вказаних обвинуваченим ОСОБА_7 обставин, стороною захисту не надано, із своїми правами підозрюваного обвинувачений ОСОБА_7 був ознайомлений слідчим ОСОБА_13 особисто, про що свідчать протоколи відповідних процесуальних дій, які обвинуваченим підписані власноручно, що зокрема він підтвердив в судовому засіданні суду першої інстанції, тому ОСОБА_7 не був позбавлений можливості звернутися з відповідним клопотанням до слідчого чи залучити захисника самостійно.
Таким чином, колегія суддів вважає, що давши належну оцінку всім зібраним доказам у сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за наведених у вироку обставин і правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 121 КК України. За таких обставин вважати, що ОСОБА_7 необґрунтовано засуджено за вказані злочинні дії, немає підстав.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 22 травня 2018 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судові рішення може бути подана до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:
________________ ________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4