Справа № 703/914/19
1-кс/703/483/19

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
встановив:
Слідчий ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 вніс погоджене з прокурором клопотання про накладення арешту на автомобіль ВАЗ-2103 державний номер НОМЕР_1 , чотири пластмасові ємності місткістю 20л. кожна, одна - 10 л. та одна пластмасова ємність об`ємом 5 л. з рідиною з характерним запахом паливно-мастильних матеріалів.
Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що 7 березня 2019 року близько 13год. по вул. Центральній в с. М. Смілянка Смілянського району працівниками поліції було зупинено автомобіль ВАЗ-2103 державний № НОМЕР_1 власником якого є ОСОБА_6 під керуванням ОСОБА_7 , який перевозив рідину з характерним запахом паливно-мастильних матеріалів.
В подальшому автомобіль та дизельне паливо були вилучені протоколом огляду місця події.
Посилаючись на те, що вилучене майно пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди і надалі може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, слідчий просив накласти на нього арешт.
В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання, просив задовольнити його з наведених у ньому підстав.
Представник володільця майна, адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що підстави для арешту майна відсутні.
Заслухавши думку слідчого, представника володільця майна, вивчивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що в клопотанні належить відмовити з наступних підстав.
У відповідності з витягом з ЄРДР, кримінальне провадження відкрите за фабулою, зазначеною слідчим у клопотанні.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Частиною 3 статті 172 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Підставою звернення до суду з наведеним клопотанням слідчим визначено те, що існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що він вилучений автомобіль та ємкості з рідиною є доказом злочину і цей доказ відповідає критеріям ст. 98 КПК України.
У відповідності з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
На підтвердження викладеного в клопотанні слідчим надано лише протокол огляду місця події, у відповідності з яким 7 березня 2019 року було виявлено та вилучено автомобіль ВАЗ-2103 державний № НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 , та ємкості з паливно-мастильними матеріалами, пояснення ОСОБА_7 .
При вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя повинен врахувати, крім іншого, наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; правову підставу для арешту майна; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову, тощо.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Дослідивши матеріали клопотання про накладення арешту, вважаю, що вони не містять будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, як накладення арешту на вилучене майно.
Слідчим не надано доказів того, що це майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні. Слідчим також не надано доказів того, що це майно є чи може бути об`єктом вчинення кримінального правопорушення. Перевезення паливно-мастильних матеріалів без відповідних документів саме по собі не є кримінальним правопорушенням в розумінні ч. 1 ст. 185 КК України. Будь-яких доказів на підтвердження того, що це майно було викрадено до клопотання не приєднано.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Враховуючи, що слідчим не доведено, що вилучене майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, що існують ризики можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, в клопотанні належить відмовити в повному обсязі.
Крім того, слідчий суддя зазначає, що згідно із ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У відповідності з ч. 1 ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.
Керуючись ст. 131, 132, 170, 173 КПК України,

постановив:
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1 .