Справа № 554/9462/18
Дата документу 07.03.2019
В И Р О К
Іменем України

7 березня 2019 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві за участю сторін судового провадження: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , кримінальне провадження № 0003519 по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зоритовичі Старосамбірського району Львівської області, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, майстра з капітального ремонту свердловин філії УГВ «Сервіс», освіта вища, розлученого, не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

в с т а н о в и в :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

1. 11 серпня 2017 року, близько 23 год. 30 хв., обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , на ґрунті неприязних відносин, які раптово виникли з його колишньою дружиною ОСОБА_8 та на той час її співмешканцем ОСОБА_5 , діючи умисно, наніс останньому один удар правою ногою у взутті в ділянку грудної клітки спереду зліва, від чого той впав на ліжко. Продовжуючи побиття потерпілого ОСОБА_5 вже лежачому наніс ще кілька ударів в голову, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді синця та садна шкіри голови, тулубу, верхніх та нижніх кінцівок, які відповідно до висновку судово медичної експертизи № 1108 від 23 серпня 2017 року кваліфікуються як у своїй сукупності, так і кожне окремо, як легкі тілесні ушкодження.

В процесі побиття потерпілого ОСОБА_7 , не передбачаючи можливості настання таких наслідків, ногою у взутті наступив на пальці ніг лівої ноги ОСОБА_8 , спричинивши йому при цьому перелом 3-го пальця лівої стопи, який відповідно до висновку тієї ж судово медичної експертизи кваліфікується як ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Кваліфікація дій обвинуваченого судом

2. Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_7 , які виразилися у необережному спричиненні середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілому, за ст. 128 КК України.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів

3. Допитаний під час розгляду матеріалів кримінального провадження в суді обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та показав, що ввечері того дня йому зателефонував старший син ОСОБА_9 та повідомив, що напередодні, 11 серпня 2017 року, близько 1 год., йому спричинив тілесні ушкодження співмешканець його матері, потерпілий ОСОБА_5 через конфлікт, пов`язаний із відключенням інтернету. Син також попросив забрати його з меншим братом до себе, бо ставлення до них з боку потерпілого є нестерпним. Він повідомив сину, що незабаром приїде та забере їх.

11 серпня 2017 року, близько 23 год. 30 хв., він прийшов до квартири АДРЕСА_2 та попросив свою колишню дружину ОСОБА_8 віддати йому дітей, але остання відмовила йому в цьому, розпочала сварку та почала його виштовхувати із квартири, шкрябаючи йому обличчя нігтями та хапаючи за руки. Потім з кімнати вийшов ОСОБА_5 та почав наносити йому удари по голові, тулубу, кінцівках руками, нагрітою праскою та пластиковою 10-літровою каністрою, наповненою рідиною, намагався нанести удари в ділянку голови та обличчя металевими гантелями. Він вимушений був захищатись та у відповідь здійснював рухи руками і ногами з метою блокувати удари ОСОБА_5 . Умисно ударів потерпілому не наносив, наміру спричинити йому тілесні ушкодження будь-якої тяжкості не мав. Разом з тим, не виключає, що в ході конфлікту міг випадково наступити на ногу потерпілому своєю ногою та спричинити йому тілесне ушкодження у вигляді перелому 3-го пальця лівої стопи, а також інші тілесні ушкодження.

4. В ході слідчого експерименту під час досудового слідства, протокол про що був досліджений в суді (а. п. 64-73), обвинувачений ОСОБА_7 про обставини спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 дав показання, в яких зазначив, що під час бійки умисно ударів потерпілому не наносив, а вони могли у нього виникнути як внаслідок ударів останнім об предмети інтер`єру, так і внаслідок самоспричинення.

5. Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 1117 від 22 серпня 2018 року (а. п. 77-78) у обвинуваченого ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синців та пошкрябин шкіри голови, тулубу, верхніх кінцівок, які могли утворитись від багатократної дії тупих обмежених предметів, якими могли бути пальці рук, стиснуті в кулак, нога людини у взутті або інші предмети з подібною характеристикою, можливо в строк та при обставинах вказаних вище, кваліфікуються як у своїй сукупності, так і кожне окремо, як легкі тілесні ушкодження. Тілесні ушкодження наносились обвинуваченому з достатньою для їх утворення силою, яка діяла переважно в його напрямку. Вищевказані тілесні ушкодження не характерні для їх утворення при падінні тіла на площину.

6. Згідно додаткового висновку експерта № 1127 від 12 листопада 2018 року показання обвинуваченого ОСОБА_7 , дані ним під час проведення слідчого експерименту в якості підозрюваного 26 жовтня 2018 року входять в протиріччя щодо механізму утворення тілесних ушкоджень виявлених у потерпілого ОСОБА_5 , так як їх утворення при самоспричиненні чи при ударі об частини інтер`єру можливо виключити, враховуючи кількість, анатомічну локалізацію та морфологічну характеристику тілесних ушкоджень та їх тяжкість (а. п. 75-76).

7. Оцінюючи показання обвинуваченого в сукупності з іншими доказами по матеріалах кримінального провадження, суд констатує, що вони є суперечливими, в зв`язку з чим, оцінюючи їх в сукупності з іншими доказами, приймає їх до уваги тільки в тій частині, в якій вони узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами.

8. Дослідивши надані сторонами докази, оцінивши їх відповідно до вимог закону, суд вважає доведеною вину обвинуваченого у необережному заподіянні потерпілому середньої тяжкості тілесного ушкодження, виходячи з наступного.

9. Потерпілий ОСОБА_5 під час допиту в суді показав, що з колишньою дружиною обвинуваченого він познайомився в лютому 2017 року і почав з нею співмешкати. Стосунки з її двома синами у нього були добрі, як із власними дітьми. 11 серпня 2017 року він дізнався, що на нього старшим сином співмешканки подано заяву в поліцію про нібито його побиття ним. Того ж дня він давав пояснення в поліції, звідки повернувся приблизно о 22 год. та ліг спати. Через деякий час в квартиру, де він знаходився з співмешканкою та її дітьми, прийшов незнайомий йому тоді обвинувачений, який вибив двері, ввірвався в квартиру і зразу ж наніс йому удар, від якого він впав на ліжко. Обвинувачений заплигнув на нього і продовжив бити руками і кулаками в різні частини голови і тулубу. Співмешканка спробувала захистити його, але він вдарив і її. Під час побиття його обвинуваченим, він знепритомнів, як надовго, не пам`ятає. Коли отямився, то почув, що в коридорі продовжується сварка. Він вийшов туди і тоді п`ятою ноги у взутті обвинувачений наніс йому удар по нозі, від чого він відчув різку біль в пальці своєї ноги. Після цього обвинувачений продовжив його бити, наносячи удари руками, від чого він знову знепритомнів. Коли прийшов до свідомості, то викликав карету швидкої медичної допомоги, працівниками якої йому були накладені лангети на руки і палець ноги та він був госпіталізований. На місце події були викликані також працівники поліції, в присутності яких обвинуваченому були передані діти, з якими він поїхав до себе додому та продовжує до цього часу проживати. Категорично заперечив факт побиття ним старшого сина обвинуваченого та своєї співмешканки, а також застосування до нього електрошокера. Наполягав на суворому покаранні обвинуваченого та задоволенні заявленого ним цивільного позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

10. Свої показання потерпілий ОСОБА_5 підтвердив 23 вересня 2018 року під час проведення з ним слідчого експерименту в ході досудового розслідування, протокол про що був досліджений в суді, (а. п. 85-94). Під час проведення слідчого експерименту потерпілий вказав на обставини, механізм та спосіб спричинення йому обвинуваченим тілесних ушкоджень.

11. Згідно додаткового висновку експерта № 132 від 20 лютого 2018 року показання потерпілого ОСОБА_5 , дані ним під час проведення слідчого експерименту, загалом не протирічать механізму утворення у нього тілесних ушкоджень (а. п. 95-96).

12. Свідок ОСОБА_10 , старший син обвинуваченого, в суді показав, що на день події проживав разом із матір`ю, у квартирі бабусі із своїм меншим братом ОСОБА_11 та співмешканцем матері ОСОБА_5 . У нього із матір`ю була домовленість про те, що до кінця літа вона не буде відключати інтернет. Однак, 11 серпня 2017 року, близько 1 год., інтернет відключився. Він підійшов до дверей спальні, де на той час перебувала його мати разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_5 та просив її включити інтернет. При цьому декілька разів постукав у двері спальні. З кімнати вийшов ОСОБА_5 та почав застосовувати до нього фізичну силу, а потім завдав удар електрошокером по шиї, від якого він упав на підлогу, а ОСОБА_5 продовжував його бити електрошокером по шиї, спині і руках, приблизно 6-7 разів.

Того ж дня, приблизно о 15 год., до них додому прийшла рідна сестра його матері, тобто тітка, та побачила у нього синці і почервоніння від тілесних ушкоджень, які йому завдав ОСОБА_5 , про що розповіла його батькові. В цей же день він звернувся за медичною допомогою до травмпункту та про побиття його потерпілим написав заяву в поліцію.

Ввечері, коли він повернувся додому, то почув, як ОСОБА_5 спілкувався із його матір`ю та бабусею і заперечував факт спричинення йому тілесних ушкоджень та пропонував віддати його до дитячого будинку. Він зразу ж зателефонував батькові та попросив, щоб він забрав його і меншого брата до себе, бо він так далі терпіти не може.

11 серпня 2017 року, близько 23 год. 30 хв., прийшов батько та попросив матір, щоб вона дозволила йому забрати дітей. Остання почала із батьком сваритись, намагалась його вдарити, почала його виштовхувати із квартири. Потім з кімнати вийшов ОСОБА_5 та почав наносити батькові удари по голові, замахувався гантелями, праскою, каністрою наповненою рідиною. У відповідь батько був вимушений захищатись та здійснював рухи руками і ногами. На ногах у батька були літні кросівки.

Після вказаного інциденту він та його молодший брат ОСОБА_11 проживають разом із батьком ОСОБА_7 , тобто обвинуваченим, за місцем його проживання.

13. Факт перебування обвинуваченого у легкому літньому взутті, а не в кросівках з грубою литою підошвою підтверджується також переглядом наданого стороною захисту відеозапису перебування його на місці події злочину 11 серпня 2017 року.

14. Свідок ОСОБА_12 , в минулому теща обвинуваченого, в суді показала, що вона проживає разом із донькою ОСОБА_13 та її теперішній чоловіком потерпілим ОСОБА_5 . На час події, 11 серпня 2107 року, в її квартирі також проживали онуки, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , сини обвинуваченого та доньки. Наголосила, що 11 серпня 2017 року вона бачила на шиї свого старшого онука ОСОБА_9 пошкрябини червоного кольору і той їй повідомив про те, що ці тілесні ушкодження йому цього ж дня, близько 1 год., електрошокером спричинив потерпілий ОСОБА_5 через конфлікт, який виник у нього із-за відключення інтернету.

Ввечері 11 серпня 2017 року, приблизно о 23 год., вона почула крики у квартирі, вийшла зі своєї спальні і побачила, що у коридорі сварилися обвинувачений ОСОБА_7 , її донька ОСОБА_13 та потерпілий ОСОБА_5 . Однак, пояснити, внаслідок чого у потерпілого ОСОБА_5 утворився перелом 3-го пальця лівої стопи та наявність у нього тілесних ушкоджень вона не змогла, зазначивши при цьому, що між останнім та обвинуваченим відбувалася бійка.

15. Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показала, що в даний час вона проживає разом із своєю матір`ю та новим чоловіком потерпілим ОСОБА_5 . Обвинувачений ОСОБА_7 є її колишнім чоловіком. На час події, 11 серпня 2017 року, із ними у квартирі проживали також їхні спільні із обвинуваченим ОСОБА_7 діти, син ОСОБА_9 , 2003 року народження, та син ОСОБА_11 , 2009 року народження. На даний час діти проживають із обвинуваченим ОСОБА_7

11 серпня 2017 року, приблизно о 15 год., до неї приходила її рідна сестра, та запитувала про обставини появи тілесних ушкоджень у старшого сина, на що вона відповісти не змогла.

Близько 23 год. 11 серпня 2017 року, до них у квартиру прийшов обвинувачений ОСОБА_7 , зайшов у спальню та почав наносити удари потерпілому ОСОБА_5 по голові та тулубу. Вона намагалася виштовхнути його із кімнати. Потім почалась сварка, в ході якої вона разом із потерпілим ОСОБА_5 виштовхали обвинуваченого ОСОБА_7 за межі квартири. Обвинувачений ОСОБА_7 був у кросівках. Бачила, як під час конфлікту обвинувачений ОСОБА_7 наніс удар правою ногою по лівій нозі потерпілого ОСОБА_5 . В подальшому вона викликала поліцію та швидку медичну допомогу.

16. Суд критично оцінює показання вказаного свідка, оскільки вона є особою зацікавленою в вирішенні справи на користь потерпілого, так як являється його дружиною та перебуває в конфліктних стосунках з обвинуваченим. Крім того, її показання є непослідовними, оскільки під час досудового слідства вона стверджувала не про нанесення обвинуваченим удару ногою по нозі потерпілого, а про те, що той під час хаотичного переміщення по квартирі в процесі бійки наступив йому на ногу. Її показання також протирічать показанням свідка ОСОБА_10 та іншим доказам, які були досліджені в суді.

17. Допитаний у судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_14 показав, що із 6-7 ударів, які були нанесені потерпілому ОСОБА_5 , про які зазначено у висновку експерта № 1108 від 23 серпня 2017 року, не менше 1 удару було спричинено в ділянку лівої стопи потерпілого ОСОБА_5 , а інші 5-6 ударів були нанесені в інші ділянки його тіла і тулубу.

З приводу механізму утворення перелому 3-го пальця лівої стопи у потерпілого ОСОБА_5 зазначив, що вказане тілесне ушкодження могло утворитись внаслідок наступу на анатомічну ділянку середнього пальця лівої стопи предметом з досить достатньою силою.

18. Згідно висновку судово-медичного експерта № 1108 від 23 серпня 2017 року (а. п. 100-101) у потерпілого ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження, які по ступеню тяжкості можна розділити на декілька груп: до першої групи відносяться: перелом 3-го пальця лівої стопи, який кваліфікується як ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я; до другої групи відносяться: синець та садна шкіри голови, тулубу, верхніх та нижніх кінцівок, які кваліфікуються як у своїй сукупності, так і кожне окремо, як легкі тілесні ушкодження. Тілесні ушкодження обох груп могли утворитись не менш ніж від 6-7 кратної дії тупих обмежених предметів, якими могли бути пальці рук, стиснуті в кулак, нога людини у взутті або інші предмети з подібною характеристикою, можливо в строк і при обставинах, вказаних вище. Садно шкіри голови та правого колінного суглобу могли утворитись і при падінні тіла на площину як з наданим прискоренням, так і без. Після отримання вищевказаного тілесного ушкодження потерпілий міг виконувати активні дії, рухатися, кричати, кликати на допомогу певний проміжок, що залежить від індивідуальних особливостей організму. Анатомічна локалізація тілесних ушкоджень знаходиться в зоні, досяжній для самоспричинення.

19. Оцінюючи вказаний висновок та висновок № 132, суд констатує, що він з урахуванням доказів, які були досліджені в суді, в частині, що стосується механізму спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому, є суперечливим.

20. Такий висновок суду ґрунтується на показаннях судово-медичного експерта ОСОБА_14 , який в суді, роз`яснюючи зроблений ним висновок, зазначив, що перелом пальця ноги у потерпілого міг виникнути і внаслідок надавлювання ногою на палець потерпілого обвинуваченим під час бійки в процесі хаотичних переміщень по квартирі, а не обов`язково від удару, умисно нанесеного в місце виникнення ушкодження, як про це показав потерпілий. Зважаючи на те, що між обвинуваченим і потерпілим протягом тривалого проміжку часу відбувалась бійка і хаотичні переміщення, суд не виключає можливості заподіяння цього тілесного ушкодження з необережності. Враховуючи сумнівність і суперечливість доказів про механізм виникнення у потерпілого середньої тяжкості тілесного ушкодження, суд приходить до висновку, що воно могло бути спричинено із необережності, а тому саме так і вважає встановленим цей факт.

21. В зв`язку з цим суд критично оцінює показання потерпілого про обставини і механізм спричинення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим, оскільки вони суперечать іншим доказам по матеріалах кримінального провадження, які були досліджені в суді. Зокрема, судом встановлено, що як обвинуваченому під час бійки, так і його старшому сину до цієї події, були спричинені тілесні ушкодження, що підтверджується як показаннями останніх, так і допитаними в суді свідками та висновками судових експертиз. З цього приводу розпочаті кримінальні провадження, що, на думку суду, свідчить про віктимність поведінки потерпілого, а це в свою чергу про мотиви спричинення йому тілесних ушкоджень та механізм їх заподіяння. Судом встановлено, що на момент конфлікту і бійки, яка відбувалася між потерпілим та обвинуваченим, останній був взутий в легке літнє взуття, яким не могло бути спричинено перелому пальця його ноги за обставин, викладених потерпілим. Та це заперечує і свідок ОСОБА_10 , старший син обвинуваченого, який був допитаний в суді. Наведені обставини викликають у суду сумніви з приводу наявності у обвинуваченого умислу на заподіяння потерпілому середньої тяжкості тілесного ушкодження. Відповідно ж до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

22. Даючи правову оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_7 згідно інкримінованого органом досудового слідства обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, тобто в умисному заподіянні середньої тяжкості тілесних ушкоджень, суд враховує всі досліджені докази та встановлені на підставі таких доказів обставини справи. При цьому, враховуючи положення ч. 4 ст. 17 КПК України, про те, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи, приходить до переконання, що таке обвинувачення в частині умисного спричинення обвинуваченим ОСОБА_7 тілесних ушкоджень ОСОБА_5 не знайшло свого підтвердження достатніми доказами, у зв`язку з чим вищевикладені протиправні дії обвинуваченого суд перекваліфіковує з ч. 1 ст. 122 КК України на ст. 128 КК України, тобто необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

23. Аналіз наведеного, поза розумним сумнівом, дає підстави суду прийти до висновку, що ОСОБА_7 в процесі бійки з потерпілим заподіяв йому середньої тяжкості тілесне ушкодження з необережності, а не умисно, як про це зазначено в обвинувальному акті.

24. Отже, на підставі наведеного суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у заподіянні потерпілому середньої тяжкості тілесного ушкодженн з необережності. При цьому суд, крім сукупності наведених вище доказів, виходить з визнання обвинуваченим самого факту бійки з потерпілим у вказані в обвинувальному акті часі та місці, механізму, способу та характеру заподіяння йому тілесних ушкоджень.

23. Отже, суд, дослідивши всебічно, повно й неупереджено всі обставини кримінального провадження, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження ОСОБА_5 .

24. Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає наявність на його утриманні двох неповнолітніх дітей, його позитивну характеристику, часткове визнання ним своєї вини.

25. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд не знаходить.

Мотиви призначення покарання

26. При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами статей 65 67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після цього, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
27. Зокрема, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_7 вперше вчинив кримінальне правопорушення та притягується до кримінальної відповідальності, позитивну характеристику його особи, наявність на його утриманні двох неповнолітніх дітей, наявність кількох обставин, що пом`якшують та відсутність тих, які обтяжують покарання, висновок органу апробації про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції його від суспільства, віктимну поведінку потерпілого ОСОБА_5 , і приходить до висновку про можливість з урахуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України перейти до іншого, більш м`якого, не передбаченого санкцією статті 128 КК України покарання у виді штрафу, яке, на думку суду, буде необхідним й достатнім для його виправлення та перевиховання, а також соціальної реабілітації.

28. При призначенні покарання суд враховує також те, що обвинувачений не перебуває на обліках у лікарів нарколога або психіатра як особа, що зловживає алкоголем, вживає наркотичні засоби або має психічні вади.

Вирішення цивільного позову

29. Вирішуючи цивільний позов потерпілого суд вважає, що в ході розгляду матеріалів кримінального провадження спричинення моральних страждань потерпілому внаслідок завдання йому умисного тілесного ушкодження середньої тяжкості не знайшло свого підтвердження і дії обвинуваченого перекваліфіковані на іншу статтю. В зв`язку із наведеним суд вважає заявлені позовні вимоги неналежно обгрунтованими, а тому приходить до висновку про залишення позову без розгляду.

Окрім того, суд зазначає, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, що також є підставою для залишення позову без розгляду.

Мотиви інших рішень

30. Процесуальних витрат та речових доказів по матеріалах кримінального провадження немає.

Керуючись статтями 373 та 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України і призначити йому покарання з застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 залишити без розгляду.

Вирок може бути оскаржено в Полтавський апеляційний суд через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1