696/901/18
1-кп/703/422/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2018 року

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
з секретарем ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Сміла обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000356, внесене до ЄРДР 04.07.2018 року
за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженої у м.Кам`янка Черкаської області, мешкає: АДРЕСА_1 , громадянка України, освіта середня-спеціальна, не працююча, заміжня, має на утримання неповнолітню доньку, 07.06.2017 року, раніше судима 21.10.2015 року за ч.1 ст.185 КК України до 850 грн. штрафу, 22.04.2016 року Кам`янським районним судом Черкаської області за ч.2,3 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.389 КК України
за участю
прокурора ОСОБА_4
в присутності обвинуваченої ОСОБА_3
встановив:
ОСОБА_3 була засуджена вироком Кам`янського районного суду від 21.10.2015 року, який набрав законної сили 23.11.2015 року до покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. та у подальшому, 21.10.2015 року, отримавши копію вироку, всупереч вимогам ст.26 Кримінально-виконавчого кодексу України, достовірно знаючи про свій обов`язок щодо сплати штрафу, призначеного їй вироком суду, продовж місячного строку з моменту набрання вироком законної сили і повідомлення про це кримінально-виконавчої інспекції, суду, шляхом пред`явлення документа про сплату, будучи попередженою про необхідність виконання покарання і про кримінальну відповідальність за несплату штрафу, діючи умисно, маючи змогу та не бажаючи сплачувати штраф, щомісячно отримуючи в управлінні соціального захисту населення допомогу при народженні дитини, а саме за період з червня 2017 по травень 2018 року отримала допомогу на суму 19790 грн., однак з 23.11.2015р. штраф без поважних причин не сплатила, жодних заходів до виконання вироку не вжила.
Судом дії ОСОБА_3 кваліфіковані за частиною 1 статті 389 КК України як ухилення засудженого від сплати штрафу.
Обвинувачена ОСОБА_3 вину у скоєнні злочину визнала повністю, вказавши, що знала, що була засуджена до покарання у вигляді штрафу, після того, як виїхала до м.Олександрія забула про те, що необхідно сплатити штраф, повідомила, що має на утриманні малолітню дитину, є вагітною.
Враховуючи те, що ОСОБА_3 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності її позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони буде позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються та обмежується допитом обвинуваченої та матеріалами, що характеризують її особу.
Досліджуючи дані про особу обвинуваченої, суд враховує, що ОСОБА_3 раніше судима, не перебуває на обліку лікаря-нарколога, не працює, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є вагітною.
Визнання своєї провини суд приймає у якості обставини, що пом`якшує покарання відповідно до положень ст. 66 КК України суд.
Обставин, що обтяжує покарання судом не встановлено.
При прийнятті рішення судом враховується, що санкція ч.1 ст.389 КК України передбачає призначення покарання у вигляді виправних робіт або обмеження волі на строк до двох років.
З огляду на те, що обвинувачена має дитину до 14 років та є вагітною, офіційно не працює їй не може бути призначене покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.389 КК України та з урахуванням п.8 Пленуму Верховного суду України № 7 від 21.10.2013 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд постановляє обвинувальний вирок і звільняє засуджену від покарання.
Враховуючи, що ОСОБА_3 була засуджена вироком Кам`янського районного суду Черкаської області від 22.04.2016 року за ч.2.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавленні волі на 3 роки з іспитовим строком 3 роки та звільняється від покарання за вказаним вироком, суд не призначає покарання на сукупністю вироків.
Керуючись ст. ст. 368-370, 374, 392, 395 КПК України, суд, -
ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.389 КК України та звільнити засуджену від покарання.
Вирок Кам`янського районного суду Черкаської області від 22.04.2016 року, яким ОСОБА_3 засуджена за ч.2,3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки виконувати самостійно.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до суду апеляційної інстанції через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Головуючий