1Справа № 335/3402/19 1-кс/335/2301/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
В скарзі зазначив, що на підставі ухвали Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23.05.2017 року, Мелітопольського міжрайонного прокурора було зобов`язано внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення за фактом вчинення слідчим Приазовського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області за ст.ст. 365 ч. 1, 366 України і розпочати досудове розслідування.
Лише за запитом Верховної Ради України ОСОБА_3 було повідомлено про зміну слідчого, але як вказує заявник, вказаний слідчий не виявив навіть бажання ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, оскільки він, як вбачається з його постанови про закриття кримінального провадження вказав не ту особу відносно якої повинно було здійснюватися досудове розслідування та навпаки чи проводив він його, вказав не вірну дату внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Отже, заявник наполягає, що відомості які зазначені слідчим в постанові про закриття кримінального проведення від 30.11.2018 року є такими, що не відповідають обставинам справи, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.
Крім того, в ході збору слідчим матеріалів про закриття кримінального провадження, слідчим не використано усіх можливих процесуальних заходів для розкриття кримінального правопорушення, взагалі не проведено слідчі дії, а тому ОСОБА_3 просив скасувати оскаржувану постанову, як незаконну, а матеріали кримінального провадження повернути прокурору для здійснення досудового розслідування.
У судовому засіданні заявник скаргу підтримав з наведених у ній підстав, оскільки постанова про закриття кримінального провадження була винесена передчасно, без дослідження всіх важливих обставин, які мали відношення до кримінального провадження.
Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися. Прокурор відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 подав суду заяву, в якій він просить суд розглядати справу у відсутність представника прокуратури, просив скаргу залишити без задоволення.
Враховуючи те, що неявка слідчого та прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду скарги у їй відсутності, слідчий суддя відповідно до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України вважав за можливе розглянути скаргу у їх відсутність.
Заслухавши пояснення заявника, з`ясувавши позицію прокурора, перевіривши надані матеріали, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо кримінального провадження, в межах якого було подано дану скаргу, дослідивши докази по даних матеріалах матеріали скарги, слідчий суддя приходить до висновку, що скаргу слід задовольнити, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнений до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому розслідуванні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим його представником чи законним представником.
Згідно доручення заступника начальника слідчого відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_8 від 30.10.2017 року, проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження здійснювалося старшим слідчим слідчого відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 .
Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язанні всебічно, повно і неупереджено дослідити усі обставини кримінального провадження. Лише за такої умови можливе виконання завдань кримінального судочинства. Усебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення, винуватість особи; а-по друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу. Повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.
Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст.ст. 2, 284 КПК України).
Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту свої прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).
Між тим, зміст оскаржуваної постанови та матеріали кримінального провадження беззаперечно свідчать про недотримання органом досудового розслідування вищевказаних вимог закону щодо всебічного, повного і неупереджено дослідження усіх обставини кримінального провадження, а також належної обґрунтованості прийнятої постанови, яке б не викликало жодних сумнівів в правильності прийнятого рішення.
Отже, з огляду на викладене, судом вбачається формальний підхід слідчого до проведення досудового розслідування, а як наслідок передчасність прийнятої за результатами такого розгляду постанови.
Відтак, слідчим суддею встановлена наявність фактів, які викликають сумнів у повноті, всебічності та неупередженості дослідження обставин кримінального провадження, що стали підставою для винесення постанови про його закриття.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 39 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
У свою чергу, слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин.
Сукупність вищезазначених обставин свідчить про те, що висновки слідчого щодо обставин, які зумовлюють закриття кримінального провадження в справі, зроблено без всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, а отже постанова про закриття кримінального провадження не відповідає вимогам закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, на підставі яких було прийнято постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що доводи скаржника є обґрунтованими, що слідчим оскаржувана постанова прийнята передчасно, зокрема, досудове розслідування проведено не в повному обсязі, не вжито всіх вичерпних заходів та не проведено всіх необхідних слідчих дій, які б дали можливість, прийняти об`єктивне та законне кінцеве рішення по даному кримінальному провадженню.
Слідчий суддя приходить до переконання, що слідчим в ОВС слідчого відділу управління з розслідувань кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури Запорізької області радником юстиції ОСОБА_4 під час закриття кримінального провадження не зазначено у мотивувальній частині постанови відомості про зміст обставин, які стали підставою для прийняття такої постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Кожен, чиї права та свободи, викладені у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушуються, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, що діяли як офіційні особи (Рекомендація Rec (2004) 6 Комітету Міністрів Державам-членам СЕ, прийнята Комітетом Міністрів 12.05.2004 року).
У п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі „Михалкова та інші проти України розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів, експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Частиною 3 ст. 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
З урахуванням викладеного, скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 303, 309, 376 КПК України, слідчий суддя
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.
Копію ухвали слідчого судді та матеріали кримінального провадження направити до слідчого відділу прокуратури Запорізької області для організації продовження досудового розслідування, та копію ухвали слідчого судді до прокуратури Запорізької області для здійснення процесуального керівництва.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Ухвалу постановлено в нарадій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 16 квітня 2019 року.
Повний текст ухвали виготовлено 22 квітня 2019 року.
Слідчий суддя ОСОБА_1