Справа № 183/2948/17
№ 1-кп/183/268/18
В И Р О К
іменем України

25 жовтня 2018 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження № 0000066 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Менчикури, Веселівського району Запорізької області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з середньо-спеціальною освітою, військовослужбовця за контрактом, навідника-оператора розвідувального відділення розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини польова пошта В НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

25 липня 2016 року наказом № 171-рс Командувача (по особовому складу) Сухопутних військ Збройних Сил України військовослужбовця контрактної служби, старшого солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_3 та призначено на посаду навідника-оператора розвідувального відділення розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини польова пошта НОМЕР_3 .
30 липня 2016 року наказом №182 командира (по стройовій частині) військової частини польова пошта НОМЕР_4 старшого солдата ОСОБА_3 , зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_4 , яка дислокується в АДРЕСА_3 .
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про Оборону України" особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Згідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно ЗУ "Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію", з 20 січня 2015 року в Україні діє особливий період.
Старший солдат ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 12, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України (далі - Статут), бути взірцем виконання службового обов`язку, свято і непорушно додержуватися Конституції України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Однак, 21 вересня 2016 року старший солдат ОСОБА_3 , діючи всупереч наведених вище вимог Статуту, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби у військовій частині, самовільно залишив розташування військової частини без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_4 та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв до 13 червня 2017 року, коли старший солдат ОСОБА_3 самостійно прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону та заявив про себе.
Таким чином, в період часу з 21 вересня 2016 року по 13 червня 2017 року, старший солдат ОСОБА_3 самовільно залишив військову частину, без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю підтвердивши, що зазначене в обвинувальному акті повністю відображає обставини скоєного ним злочину та показав, що дійсно з липня 2016 року, після підписання контракту та проходження навчання він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_4 . У зв`язку з тим, що у нього захворілі рідні, а він є єдиним годувальником у родині, він самовільно залишив розташування військової частини та весь зазначений час перебував вдома. Зрозумівши протиправність своїх дій 13.06.2017 року він самостійно з`явився до військової прокуратури. Має бажання надалі проходити військову службу у Збройних Лавах України, у скоєному щиро кається.

В судовому засіданні сторони не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення встановленою і його дії належить кваліфікувати за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини, без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що за місцем служби він характеризується з негативної сторони (а.п.61), скоєний ним злочин відноситься до категорії тяжких.

Однак, обставин, що обтяжують його покарання згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Крім того, обвинувачений є особою, що в силу закону раніше не судима, вину визнав повністю, за місцем мешкання характеризується позитивно (а.п.71,72), на обліках у лікарів не перебуває (а.п.62,69,70).

Щире каяття ОСОБА_3 та з`явлення із зізнанням, визнаються обставинами, що пом`якшують його покарання.

Аналізуючи сукупність зазначених обставин, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_3 без ізоляції його від суспільства, у зв`язку з чим йому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, що буде достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Копію вироку ОСОБА_3 , вручити негайно.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів лише з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1