УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року

м. Київ
справа № 171/220/14-к
провадження № 51-1542ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 20 лютого 2018 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 30 січня 2019 року в межах кримінального провадження

№ 0000182 за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , такого, що не має судимостей,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК.
Встановлені обставини
За вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 20 лютого 2018 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 28280 грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди і 30000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 30 січня 2019 року апеляційні скарги обвинуваченого і його захисника залишено без задоволення, а вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 без змін.
Суть питання
У касаційній скарзі захисник зазначає про незаконність рішень судів першої й апеляційної інстанцій з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення особі засудженого внаслідок суворості. Просить змінити оскаржувані судові рішення та застосувати положення ст. 75 КК.
Мотиви Верховного Суду
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого

(ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону у своїй касаційній скарзі захисник не навів обґрунтування незаконності вироку місцевого суду згідно з підставами, встановленими ч. 1 ст. 438 КПК, на які посилається для зміни цього судового рішення відповідно до ч. 2 ст. 438 цього Кодексу та із урахуванням

статей 370, 374, 412-414 КПК.
Так касаційна скарга не містить посилання на конкретні положення кримінального процесуального закону чи закону України про кримінальну відповідальність, які, на думку захисника, не дотримано місцевим судом із зазначенням того, у чому вони полягають, та яким чином вплинули чи могли вплинути на законність чи обґрунтованість оскаржуваного вироку, а також, чому їх слід відносити до підстав для скасування цього судового рішення.
Так само касаційна скарга захисника не містить обґрунтування незаконності ухвали апеляційного суду.
Крім того, захисник не зазначив, чи заявлялися в суді апеляційної інстанції стороною захисту клопотання, які всупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПКапеляційний судбезпідставно не задовольнив, а також, які конкретно доводи апеляційних скарг у порушення ст. 419 цього Кодексу суд апеляційної інстанції належним чином

не дослідив, не перевірив і не оцінив, внаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

Формальним є посилання захисника на те, що призначене ОСОБА_5 покарання є явно несправедливим через суворість, оскільки касаційна скарга не містить стосовно цього конкретних доводів відповідно до положень ст. 414 КПК, як щодо виду покарання, так і щодо його розміру.
Крім того, усупереч ч. 4 ст. 427 КПК до касаційної скарги не додано оформлених належним чином документів, що підтверджують повноваження захисника, які мають відповідати вимогам цього Кодексу та включені до вичерпного переліку, передбаченого ч. 1 ст. 50 КПК. Долучена до касаційної скарги копія договору

від 28 березня 2012 року № 12-08У не свідчить про наявність у ОСОБА_4 повноважень щодо захисту і представництва інтересів засудженого ОСОБА_5 в суді касаційної інстанції.
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі

ч. 1 ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.

На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 20 лютого 2018 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 30 січня 2019 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків десять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3