МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/812/50/19 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: п. 3 ч. 1 ст. 309 КПК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2019 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в рамках кримінального провадження № 0000025 матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 січня 2019 року, якою
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`янка Біляєвського району Одеської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
- продовжено строк тримання під вартою.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8 ,
захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.
Просить скасувати ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 січня 2019 року та обрати запобіжний захід ОСОБА_7 , не пов`язаний із триманням під вартою. Зменшити розмір застави з урахуванням розміру доходів підозрюваного.

Короткий зміст рішення слідчого судді суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 січня 2019 року продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 до 10 березня 2019 року з залишенням права внесення застави та покладенням на підозрюваного, у разі внесення такої застави, обов`язків, визначених ухвалою суду від 14 липня 2018 року.

Узагальнені доводи апеляційної скарги захисника.
Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та не обґрунтованою.
Вказує, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем роботи і проживання, є учасником бойових дій та має постійне місце проживання з його цивільною дружиною та дитиною.
На переконання апелянта, на вчинення процесуальній дії, проведення та завершення яких потребує додаткового часу, жодним чином підозрюваний ОСОБА_7 не зможе впливати.
Звертає увагу на незадовільний стан здоров`я підозрюваного.
Зазначає, що слідчим не наведено жодних об`єктивних доказів того, що підозрюваний може переховуватись від слідства.
На думку апелянта, слідчий жодним чином не обґрунтував можливість впливу на свідків.
Також апелянт вважає встановлений розмір застави непомірно великим, що унеможливлює її сплату.
Апелянт стверджує, що судом в ухвалі не обґрунтована наявність підозри та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Встановлені слідчим суддею судом першої інстанції обставини.
В провадженні СУ Територіального управління Державного бюро розслідувань перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 квітня 2018 року за №0000025, за підозрою у вчиненні злочинів, передбачених частиною 3 статті 307 Кримінального кодексу України (надалі КК України), тобто у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також у незаконному збуті психотропних речовин обіг яких обмежено, вчинене повторно, організованою групою.
Слідчий суддя, прийшовши до висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, послалась на обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні особливо тяжкого злочину, наявність ризиків передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 частини 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України (надалі КПК України) та неможливість їх запобіганню шляхом застосування менш суворих ніж тримання під вартою запобіжних заходів, а також неможливість завершення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_7 вказаного запобіжного заходу і необхідність для його завершення проведення зазначених у клопотанні процесуальних дій, здійснення яких потребує часу.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваної ухвали, доводи, викладені в апеляційній скарзі, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового та кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд визнає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог частини 4 статті 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Відповідно до вимог частини 5 статті 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що: обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Вказані вимоги закону слідчим суддею виконані в повному обсязі.
Згідно з визначеним Європейським судом з прав людини поняттям, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.
Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду від 24 листопада 2016 року № 5-328кс16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме, питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначив про причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, передбаченого частиною 3 статті 307 КК України, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, наявні докази, які містяться в матеріалах кримінального і судового провадження, зокрема, показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ; дані протоколів проведення негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді контролів за вчиненням злочину у формі оперативних закупок; дані протоколу обшуку автомобіля «Опель Астра» з державним номерним знаком НОМЕР_1 ; дані протоколу обшуку гаражу № НОМЕР_2 розташованого в кооперативі «Портовик» за адресою: м. Миколаїв, вул. Заводська, 47; дані висновками експертів Миколаївського НДЕКЦ., свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину (кримінального правопорушення), передбаченого частиною 3 статті 307 КК України. В ході кримінального провадження встановлені обставини, які є достатніми для підозри ОСОБА_7 у вчиненні даного злочину (кримінального правопорушення) на момент його повідомлення.

Таким чином, ОСОБА_7 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину.

З урахуванням наведеного, доводи апелянтів стосовно відсутності доказів на підтвердження обґрунтованості підозри є неприйнятними.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування ні слідчим суддею суду першої інстанції, ні апеляційним судом перевірці не підлягають, а тому доводи апелянтів і в цій частині є такими, що не заслуговують на увагу.

Виходячи з даних матеріалів судового та кримінального провадження, є вірними висновок слідчого судді відносно того, що не зменшились ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, визначені при застосуванні ОСОБА_7 даного запобіжного заходу.
Як слідує із матеріалів судового та кримінального провадження, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років з конфіскацією майна, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину будучи оперуповноваженим СКР Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області, одружений, має двох малолітніх дітей на утриманні, однак, останній час із сім`єю не проживав, проживав в орендованій квартирі з іншими підозрюваними у цьому ж кримінальному провадженні, в якій зберігали психотропну речовину з метою збуту обіг якої обмежено - амфітамін, свою поведінку оцінює критично, у вчиненому не розкаявся, від надання показів відмовляється, що свідчить про те, що перебуваючи в місцях не пов`язаних з триманням під вартою, на теперішній час звільнений з останнього місця роботи та не має джерела доходів може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення.
Перевіривши доводи клопотання слідчого другого СВ СУ Територіального управління Державного бюро розслідувань, яке погоджене з прокурором відділу прокуратури Миколаївської області на предмет наявності ризиків, слідчим суддею вірно встановлено, що наведені у клопотанні доводи є обґрунтованими, а викладені ризики не зменшились та існують на даний час.
Враховуючи наведене, є безпідставним доводи апелянта відносно необґрунтованості висновків слідчого судді щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Окрім того, посилання апелянта на незадовільний стан здоров`я підозрюваного є таким, що не заслуговує на увагу, оскільки, медична частина державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» забезпечує надання первинної лікувально-профілактичної допомоги ув`язненим і засудженим. Вона включає консультацію лікаря, діагностику і лікування основних найпоширеніших захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги.
Надання ув`язненим і засудженим невідкладної медичної допомоги, що не може бути надана у медичній частині СІЗО, здійснюється відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 лютого 2012 року за № 212/20525.
Будь яких доказів того, що працівники ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» відмовляють ОСОБА_7 у наданні спеціалізованого лікування в умовах ізолятора, матеріали судового провадження не мають.
Посилання апелянта, на не притягнення раніше ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності, його позитивної характеризується за місцем роботи і проживання, участь у бойових дій, наявність постійного місця проживання з його цивільною дружиною та дитиною, не є визначальними аргументами, які б давали можливість обрати підозрюваному запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Апеляційним судом не встановлено порушень істотних порушень положень КПК України, конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді слідчим суддею клопотання слідчого про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, які б потягли скасування оскаржуваної ухвали.
Відповідно до вимог Закону слідчим суддею відмовлено у задоволенні клопотання захисника про зменшення розміру застави, яка на думку суду апеляційної інстанції, визначена та застосована відповідно до положень частини 5 статті 182 КПК України. Тому, доводи апелянта в частині зменшення розміру застави є неприйнятними.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, за обставин вказаних в апеляційній скарзі.
Керуючись статтями 376, 405, 407, 418, 419, 422, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 січня 2019 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: