Справа №639/6062/18
Провадження №1-в/639/935/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 листопада 2018 року

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

представника ДУ «Холодногірська ВК №18» - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова клопотання про умовно дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Малинівка Чугуївського району Харківської області, громадянина України, українця, засудженого 22.04.2015 року Чугуївським міським судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі, відбуваючого покарання у ДУ «Холодногірська виправна колонія №18», -

ВСТАНОВИВ:
До Жовтневого районного суду м. Харкова з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до вимог ст. 81 КК України звернувся засуджений ОСОБА_4 .
В судовому засіданні засуджений підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.
Представник ДУ «Холодногірська ВК №18» вважав можливим звільнити засудженого умовно-достроково від відбування призначеного покарання, оскільки останній своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на те, що на теперішній час засуджений не довів свого виправлення, оскільки під час відбування покарання останній мав 5 стягнень, також зауважив, що ОСОБА_4 вчинив злочин у період іспитового строку та має значний строк невідбутого покарання. Крім того, зазначив, що ані засудженим, ані адміністрацією установи до суду не надано інформацію про місце працевлаштування останнього у разі його умовно-дострокового звільнення та на теперішній час ризик того, що ОСОБА_4 буде продовжувати злочинну діяльність не зник.
Вислухавши думку учасників судового процесу, вивчивши матеріали судової справи та особової справи засудженого, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Вимогами п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії (п.13 постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року).

Так, згідно положень п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

З наданих до суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 раніше судимий 12.12.2012 року Чугуївським міським судом Харківської області за ч. 2 ст. 309, ч.1 ст. 317, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки.
Засуджений 22.04.2015 року Чугуївським міським судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі.
Згідно ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.04.2016 року та на підставі ст. 72 ч.5 КК України, зараховано строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 22.04.2015 року по 22.05.2015 року.Початок строку: 22.04.2015 року, кінець строку: 22.06.2020 року. Так на момент розгляду даного клопотання (14.11.2018 року) засуджений відбув 3 роки 7 місяців 22 дні, лишилось 1 рік 7 місяців 8 днів.
Відповідно до характеристики засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 22.04.2015 року. За час тримання в установі виконання покарань (№27) м. Харкова, стягнень та заохочень не мав. З 02.07.2015 року відбуває покарання у державній установі «Холодногірська виправна колонія (№18)». Згідно ст. 118 КВК України працевлаштований. Працює токарем у механо-складальному цеху №2. До праці ставиться добре. За час відбування покарання мав 5 стягнень, які погашені в установленому законом порядку. Надалі змінив свою поведінку на кращу та за виконання покладених на нього обов`язків, додержання, ним правил поведінки, встановлених кримінально-виконавчим кодексом України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, а також дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці 4 рази заохочувався. Із засудженими підтримує дружні стосунки. По відношенню до персоналу ввічливий, виконує їх вимоги. Утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Згідно ст. 123 КВК України, залучений до участі у програмі диференційованого виховного впливу «Духовне відродження» та «Підготовка до звільнення», до їх реалізації ставиться добре. Стосунки з рідними підтримує шляхом листування, побачень та телефонних дзвінків, отримує посилки та передачі. Стан здоров`я: хронічний вірусний гепатит С, гіпертонічна хвороба III ступеню. Після звільнення буде мешкати за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до вироку суду мав судові витрати у розмірі 196-80 грн., які погасив у повному обсязі, вину у скоєнні злочину визнав, розкаюється. Згідно матеріалів, наданих до суду до ОСОБА_4 за час відбування покарання було застосовано чотири заохочення у період з червня 2017 року по липень 2018 року, проте останній мав п`ять стягнень у період з жовтня 2015 року по січень 2017 року за порушення форми одягу та розпорядку дня, неввічливу поведінку до іншого засудженого. Так, після отримання ОСОБА_4 п`яти стягнень, до останнього було застосовано декілька заохочень в подальшому. Вказані обставини свідчать про пристосування засудженого до вимог порядку відбування покарання, з можливістю застосування до нього пільги, передбаченої ст.81 КК України. На думку суду, подальші заохочення засудженого адміністрацією установи з метою стимулювання його правослухняної поведінки, ще не є ознакою виправлення засудженого. Така поведінка засудженого під час відбування покарання свідчить про нестабільність останнього.

Суд також зазначає, що сам по собі факт сумлінного ставлення засудженого до праці та задовільного реагування на заходи виховного впливу, не може служити переконливою підставою для висновку про те, що засуджений виправився та не буде продовжувати вчиняти нові злочини. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_4 раніше судимий за злочини, передбачені ч.2 ст. 309 та ч. 1 ст. 317 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості та був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком. Та під час іспитового строку ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, який є тяжким злочином проти власності. Все це характеризує його як особу із антисоціальною спрямованістю.

Таким чином, суд враховує тяжкість та характер вчинених ОСОБА_4 умисних злочинів та форму вини, один з яких він вчинив у період іспитового строку, звертаючи увагу на нестабільну поведінку засудженого під час відбування покарання, про що свідчить наявність п`яти стягнень, які хоч і погашені та зняті на теперішній час, а також великий строк невідбутого покарання, відтак приходить до висновку, що засуджений не має усіх належних умов, передбачених ст. 81 КК України, для його умовно-дострокового звільнення, оскільки наданими матеріалами не доведено виправлення засудженого на даний час, а тому суд вважає дане клопотання передчасним та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладено, керуючись ст. 81 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 - відмовити.

Відповідно до ч. 7 ст. 539 КПК України роз`яснити засудженому, що повторне звернення з приводу умовно-дострокового звільнення від відбування покарання може мати місце не раніше ніж через рік з дня винесення ухвали суду про відмову.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова, а для засудженого, який тримається під вартою, з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1