Справа № 487/639/19
Провадження № 1-кс/487/3248/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2019 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 по кримінальному провадженню №0000286,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернулась дл суду зі скаргою, в якій просила зобов`язати слідчого вчинити певні дії, передбачені ст. 220 КПК України. В обгрунтування скарги ОСОБА_3 вказала, що 08.04.2019 р. подала клопотання у кримінальному провадженні №0000286 до слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Миколаєві, ОСОБА_4 , але до теперішнього часу не одержала ні повідомлення про задоволення, ні постанову про відмову в задоволенні клопотання.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 підтримав скаргу, просив її задовольнити.

Слідчий не був пристунім в судовому засіданні, надавши клопотання про розгляд скарги без його участі, в якому також заперечував проти задоволення скарги, матеріали досудового розслідування №0000286 не надав.

Заслухавши представника ОСОБА_3 , дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні у тому числі можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.
Статтею 220 КПК України визначено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.
Встановлено, що ОСОБА_3 08.04.2019 року звернулась до слідчого ОСОБА_4 з клопотанням у кримінальному провадженні №0000286, в якому просила: направити витяг з ЄРДР; надати копію її заяви, відомості якої стали підставою для проведення розслідування; визнати її потерпілою із наданням відповідної пам`ятки; допитати її у рамках зазначеного провадження, в процесі допиту слідчому будуть надані додаткові докази скоєння злочинів; повідомити її про стан досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000286.

Проте, у спосіб, визначений ст. 220 КПК України, клопотання розглянуто не було. Так, відсутнє рішення про задоволення клопотання в разі наявності для цього підстав. Якщо клопотання задовольняється, слідчий чи прокурор повинен забезпечити виконання прохання, про яке зазначається в клопотанні особою, що його заявила. Для цього слідчий або прокурор, керуючись ст.ст. 111, 112 КПК України, надсилає заінтересованій стороні повідомлення про проведеня процесуальної дії або прийняте процесуальне рішення.

При повній або часткові відмові в задоволенні клопотання слідчий, прокурор складає мотивовану постанову, де аргументує прийняте рішення. Така постанова має бути доведена до віома особи, що зверталась із клопотанням.

Відповідно до вимог ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Ніяких дій, які б свідчили про визнання ОСОБА_3 потерпілою, або про відмову у визнанні потерпілою слідчим не здійснено. Слідчий, який не з`явився до судового засідання і не надав матеріали кримінального провадження, вказані обставини не спростував, тому скарга підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 55, 220, 303-307, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Зобов`язати слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 розглянути клопотання ОСОБА_3 від 08.04.2019 р., отримане ТУ ДБР у м. Миколаєві 08.04.2019 р., подане у кримінальному провадженні №0000286.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1