Справа № 509/1517/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 березня 2019 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :
слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Овідіополь клопотання слідчого СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погодженого з процесуальним керівником прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чоботарівка, Біляївського району, Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, на даний час в Овідіопольському райсуді Одеської області перебувають матеріали кримінальних проваджень за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.ч. 2,3 ст. 185 КК України, підозрюваного у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

В провадженні СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000455 від 04.03.2019 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, в ході якого встановлено, що 03.03.2019 р. о 22:00 год., ОСОБА_7 знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, з метою повторного таємного викрадення чужого майна, прибув до складського приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 що належить ОСОБА_8 .

Так, перебуваючи біля вказаного складського приміщення ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна шляхом проникнення, діючи умисно, з корисливих мотивів, достовірно знаючи, що останнє не охороняється, шляхом пошкодження скла дерев`яного вінка, проник у приміщення складу, звідки таємно, повторно викрав металеві фрези для обробки профілю у кількості 5 одиниць, вартістю 4500 грн. за одну одиницю, на суму 22500 грн., електричний 4-х жильний кабель, довжиною 20 метрів, вартістю 50 грн. за 1 метр, на суму 1000 грн., шайби для обробки фрез у кількості 5 одиниць, вартістю 100 грн. за одну одиницю, на суму 500 грн., а всього на загальну суму 24000 грн., які в подальшому виніс за межі складського приміщення та поклав біля вікна через, яке проник до вказаного приміщення.

Після чого виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця намагався залишити місце скоєння кримінального правопорушення та розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, однак злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, так як був затриманий працівниками охорони «Олимп-Юг» на місці вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаний з проникненням у інше приміщення, вчинений повторно.

Крім цього, 29.01.2019 р., в нічний час доби, ОСОБА_7 , з метою повторного таємного викрадення чужого майна, прибув до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_9 .

Так, перебуваючи біля хвіртки зазначеного домоволодіння, ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, достовірно знаючи, що власник домоволодіння відсутній, через хвіртку проник на територію домоволодіння, де направився до підсобного приміщення, де, за допомогою заздалегідь підготовленого для вчинення злочину металевого предмету, пошкодивши дерев`яні двері, проник до вказаного підсобного приміщення, звідки таємно, повторно, викрав чотири автомобільні диски, 13-м діаметром диска, вартістю 1500 грн., після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_7 , обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно.

27.03.2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України, які відносяться до тяжких злочинів.

Вина підозрюваного повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами:

1.Заявою потерпілого ОСОБА_8 від 04.03.2019 року;

2.Протоколом огляду місця події від 04.03.2019 року;

3.Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 04.03.2019 року;

4.Речовими доказами вилученими в ході огляду місця події від 04.03.2019 року.

5.Заявою ОСОБА_9 від 03.02.2019 року;

6.Протоколом огляду місця події від 22.03.2019 року;

7.Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 22.03.2019 року;

8.Протоколом проведення з підозрюваним ОСОБА_6 слідчого експерименту від 27.03.2019 року;

9.Іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий та прокурор клопотання підтримали, просили його задовольнити,

Підозрюваний проти задоволення клопотання слідчого заперечував та просив обрати відносно нього міру запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з огляду на існування у нього сім`ї та трьох неповнолітніх дітей.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання слідчого, погодженого з прокурором, суд вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України - кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява № 42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою - є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, судом враховується правова позиція ЄСПЛ, викладена у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п. 84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п. 4 ст. 5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Як неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Ситник підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за які законом передбачено відповідальність у вигляді позбавлення волі строком від трьох до шести років.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 177 КПК України під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків, які дають підстави вважати про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також унеможливлюють застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу під час досудового розслідування, враховуючи, що останній підозрюється у вчиненні повторних, умисних, корисних тяжких злочинів скоєних у стані алкогольного сп`яніння з проникненням у приміщення, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3-х до 6-ти років, раніше був судимий за скоєння умисних корисливих злочинів, в даний час на розгляді в Овідіопольському райсуді Одеської області перебувають матеріали кримінальних проваджень за обвинуваченням ОСОБА_7 за ст. 185 ч.ч. 2,3 КК України, тому, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винуватим, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому тяжкий злочин, непрацевлаштований, у нього відсутні засоби існування та заробітку і постійного джерела доходів, а тому може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити займатися злочинною діяльністю, а також з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та у зв`язку з тим, що на даний час триває досудове розслідування, підозрюваний може незаконно впливати на потерпілих та свідків, може залякувати або у будь-який незаконний спосіб впливати на потерпілих або свідків, з метою зміни їхніх показань, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.
Таким чином, підстави обрання виключного запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 є цілком обґрунтованими з цих підстав є хибними посилання підозрюваного на існуючі підстави для обрання йому міри запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, навіть беручи до уваги сім`ю та трьох неповнолітніх дітей, так як в даному випадку, на думку суду наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків не може слугувати достатнім стримуючим фактором, в повній мірі здатним запобігти зазначеному ризику, так як відсутність у Ситника офіційного працевлаштування, джерел його заробітку свідчить про те, що у кримінальному провадженні наявний ризик подальшого вчинення ним кримінальних правопорушень, що й мало місці в даному випадку під час перебування в Овідіопольському райсуді Одеської області обвинувальних актів відносно ОСОБА_7 у скоєнні злочинів передбачених ст. 185 ч.ч. 2,3 КК України.

При цьому, з урахуванням вищевикладених обставин, зокрема, тяжкості повторних корисних умисних злочинів, особи підозрюваного, його сімейного та матеріального стану, суми матеріальної шкоди та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд вважає можливим визначити підозрюваному Ситнику розмір застави, передбачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України - 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 57630 грн., роз`яснивши підозрюваному або заставодавцю, що вони мають право в будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі суду з урахуванням вимог ч. 4 ст. 182 КПК України, згідно з якою розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Статтею 194 КПК України передбачено наступні обов`язки:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9) носити електронний засіб контролю.

З огляду на викладене, суд вважає необхідним в разі внесення застави покласти на підозрюваного обов`язки та роз`яснити наслідки їх порушення.

Керуючись ст.ст. 177,178,182,183,193,194 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Обрати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеська установа виконання покарань № 21» строком до 10:00 години 26 травня 2019 року.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 днів, який обчислюється з моменту обрання підозрюваному міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тобто з 10:00 години 28.03.2019 року до 10:00 години 26 травня 2019 року.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 26 травня 2019 року о 10:00 годині.

Встановити підозрюваному Ситнику заставу в розмірі 30-ти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 57630 грн., яку внести у вигляді коштів у грошовій одиниці України на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

Роз`яснити підозрюваному або заставодавцю, що вони мають право в будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі суду.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області за першою вимогою в період часу з внесення застави до закінчення досудового розслідування ;

- не відлучатися із Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та контактних номерів телефонів;

- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими у вказаному кримінальному провадженні, відомості про яких наведені у додатках до клопотання.

Роз`яснити підозрюваному та заставодавцю, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

В задоволенні клопотання ОСОБА_7 про обрання йому запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду на протязі п`яти днів з дня її проголошення, а іншими особами з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1