ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №644/5548/17 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1 ,
Провадження №11-кп/818/476/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.81 КК України
УХВАЛА
Іменем України

26 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харковавід 23.05.2018р. відносно ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою відмовлено у задоволені клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовнодострокове звільнення.

Приймаючи вищевказане рішення, суд першої інстанції вказав, що дослідивши особу засудженого пришов до висновку про непереконливість доводів про можливість застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки з урахуванням перевірених матеріалів справи, суд не вбачає підстав для застосування ст.81 КК України.

Так, суд звернув увагу на те, що відповідно до протоколу №34 засідання комісії ДУ «Харківська виправна колонія (№ 43)» від 30.08.2017р., засудженому відмовлено в направленні матеріалів до суду для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення засудженого, оскільки він не довів своє виправлення.

З матеріалів справи встановлено, що під час відбування покарання за попереднім вироком до засудженого 02.08.2012р. вже застосовувалось положення ст.81 КК України про умовно-дострокове звільнення на строк 1 рік 4 місяці 29 днів. Однак, належних висновків він для себе не зробив, оскільки вчинив злочини в період умовно-дострокового звільнення, за які на теперішній час відбуває покарання.

Засуджений у поданій апеляційній скарзі, не погоджується з висновком суду, а тому просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав рішення районного суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, ст.81 КК України встановлює умови та підстави умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Запровадження вищевказаного правового інституту, згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у згаданій Постанові Пленуму в п.17 оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як вбачається з ухвали суду першої інстанції, ОСОБА_7 , відбуває покарання за вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 18.02.2014р. за вчинення злочинів передбачених ч.2 ст.190, ч.ч.2, 3 ст.185, ч.2 ст.310, ч.2 ст.309, ч.2 ст.186, ч.1 ст.317, ч.1 ст.311 КК України та йому призначено покарання із застосуванням ч.1 ст.70, ст.72 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 01.09.2009р. та остаточне покарання 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахується з 18.02.2014р..

При цьому засудженому ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20.03.2017р. зараховано у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 18.02.2014р. по 06.10.2014р. включно у відповідності до ч.5 ст.72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

За час відбування покарання ОСОБА_7 характеризується посередньо, має два заохочення, стягнень немає, підтримує рівні стосунки з іншими засудженими. До виконання передбачених законом вимог персоналу ставиться не завжди сумлінно.

Крім того, відповідно до протоколу №34 засідання комісії ДУ «Харківська виправна колонія (№ 43)» від 30.08.2017р., ОСОБА_7 відмовлено в направленні матеріалів до суду для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення засудженого, оскільки він не довів своє виправлення.

Поряд з цим, під час відбування покарання за попереднім вироком до засудженого 02.08.2012 року застосовувалось положення ст.81 КК України про умовно-дострокове звільнення на строк 1 рік 4 місяці 29 днів. Однак, належних висновків засуджений для себе не зробив, оскільки вчинив злочини в період умовно-дострокового звільнення, за які на теперішній час відбуває покарання.

З огляду на вище приведене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду відповідає фактичним обставинам кримінального провадження оскільки висновки суду повністю підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, а наведені засудженим обставини враховані судом при ухваленні рішення.

Разом з цим, згідно інформації наданої ДУ «Харківська виправна колонія (№ 43)» ОСОБА_7 29.12.2018р. вже звільнився за відбуттям покарання тож втратив процесуальний інтерес до справи у зв`язку з її неактуальністю.

Звідси, оскільки судом при постановленні ухвали не допущене порушення вимог чинного процесуального та матеріального законодавства то апеляція засудженого не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення, а ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харковавід 23.05.2018р. відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді