Справа № 173/2645/18
Номер провадження1-кп/173/268/2018
04 грудня 2018 року Верхньодніпровський районний суд
Дніпропетровської області
У складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області, учня Ерастовського коледжа ім. Е.К. Бродського ДДАЕУ, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, -
Обвинувачений ОСОБА_4 26.08.2018 близько 01.00 години, перебуваючи в АДРЕСА_2 , маючи заздалегідь умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме матеріальних цінностей, які знаходились у житловому будинку по АДРЕСА_3 , вищевказаного населеного пункту, належному ОСОБА_5 , діючи з корисливим мотивом та метою незаконного збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, через паркан проник на територію зазначеного домоволодіння, де пройшов до одного з вікон житлового будинку та за допомогою металевого предмету (фомки), яку він заздалегідь взяв з собою для полегшення вчинення злочину, а саме з метою злому замку метало пластикового вікна, усвідомлюючи свої протиправні дії та бажаючи їх подальшого настання, відчинив віконну раму та через утворений отвір проник до середини будинку, знаходячись в якому, керуючись корисливими намірами, таємно, викрав ноутбук марки " ASUS" Х552С білого кольору, планшет марки «Iраd» а 1432, жіночий годинник з жовтого металу із стразами у виді каміння марки «Lе Сhіс СМ 1938 G», бусинку «Пандора», хрестик срібний вагою 2 г, ланцюг срібний вагою 2 г, дві сережки срібні вагою 2 г, одну пару золотих сережок вагою 3 г, дві пари золотих сережок вагою по 2 г кожна, золоте кільце вагою 2,5 г, золоту підвіску вагою 2 г, два золотих хрестика вагою 1 г кожний, золотий ланцюг вагою 1 г, золотий ланцюг вагою 2 г які в подальшому, склав у рюкзак, який заздалегідь приніс з собою, та з викраденим майном покинув територію вказаного домоволодіння, розпорядившись ним на власний розсуд.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою повністю визнав, обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорює та суду пояснив, що дійсно він 26 серпня 2018 року, проник до вказаного житлового будинку та викрав вказані цінності та майно, поклав все у рюкзак і покинув будинок. У скоєному щиро кається.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні суду пояснила, що дійсно при вказаних в обвинувальному акті обставинах у неї було викрадено належне їй майно. Позову до суду не подавала.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його вина у вчиненні вказаного в мотивувальній частині вироку злочину підтверджується матеріалами кримінального провадження, однак за згодою учасників судового провадження, в силу ч.3 ст.349 КПК України, суд, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
У відповідності до ч. 3 ст.349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Крім того учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст.349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються в апеляційному порядку.
Таким чином, оскільки всі досліджені судом докази логічно взаємопов`язані, послідовно доповнюють один одного та не мають протиріч суд, оцінивши їх окремо та в сукупності, з точки зору достатності приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доказана в повному обсязі та дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням в житло.
Що стосується питання осудності обвинуваченого ОСОБА_4 , суд керується тим, що його поведінка в ході досудового слідства та в судовому засіданні була адекватною, свої пояснення він надавав послідовно та змістовно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, а тому на думку суду обвинувачений є осудною особою.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує обставини та ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, характеризується посередньо, скоєний ним злочин відноситься до категорії тяжких злочинів.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до ст.50 КК України з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , а також запобігання скоєння нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами суд, з урахуванням обставин та ступеня тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченого, обставин, які пом`якшують покарання, вважає необхідним призначити покарання у виді позбавлення волі, в той же час, суд приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, яке, на думку суду, буде справедливим, достатнім для досягнення мети покарання та відповідатиме принципу пропорційності обмеження прав та легітимної мети покарання, передбаченого Конвенціею про захист прав людини і основоположних свобод.
Що стосується питання продовження запобіжного заходу, у вигляді особистого зобов`язання обвинуваченому ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили, суд виходить з того, що сторона обвинувачення, клопотання про продовження запобіжного заходу не заявляла, обвинувачений постійно з`являвся в судові засідання, покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі, а тому продовження запобіжного заходу вважає недоцільним.
Що стосується питання відшкодування матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_5 , суд, виходить з того, що відповідно до ст. 128 КПК України, потерпіла не надала до суду позовної заяви, а тому питання про відшкодування завданих матеріальних збитків судом не обговорювалось.
Питання про речові докази підлягає вирішенню за правилами ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369- 371,373 -376 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки .
На підставі п.п.1, 2, ч.1 ст. 76 КК України суд зобов`язує ОСОБА_4 :
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Запобіжний захід, відносно ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили, не застосовується.
Речові докази по справі відсутні.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського Апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд, протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же термін з моменту вручення копії вироку.