У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.01.2019 Справа №607/25593/18

провадження №1кс/607/13209/2019

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 при секретарі с/з ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , представника заявника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 від 20 вересня 2018 року про закриття кримінального провадження №0002770 від 12 серпня 2016 року, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за ч.4 ст. 358 КК України, -

встановив:

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області зі скаргою на постанову слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 від 20 вересня 2018 року про закриття кримінального провадження №0002770 від 12 серпня 2016 року, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.4 ст. 358 КК України, мотивуючи її тим, що вказана постанова є необґрунтованою, передчасною та такою, що не відповідає вимогам закону, виходячи із наступного. Під час проведення досудового розслідування не перевірялись та не з`ясовувались питання щодо вчинення ОСОБА_6 стосовно заявника шахрайських дій, направлених на незаконне заволодіння її квартирою.

Як вбачається з тексту постанови, одним із доказів, які свідчать про відсутність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення є те, що свідок ОСОБА_6 особисто написав заяву у відділ реєстрації проживання особи Тернопільської міської ради та додав пакет документів, на підставі яких ОСОБА_3 було виписано із квартири, а також, відповідно до довідки, виданої відділом реєстрації проживання особи УДР ТМВ встановлено, що п.26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою КМУ від 02 березня 2007 року №207 встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі документів, що свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням, зокрема відчуження житла та інших визначених законодавством документів (абз.8 п.26). Допитаний в якості свідка ОСОБА_7 в своїх показаннях зазначив, що 29 липня 2016 року прийшов ОСОБА_6 та написав заяву про зняття ОСОБА_3 з місця проживання, а також надав пакет документів, які підтверджують його право власності на квартиру. На підставі документів, які надано ОСОБА_6 , відомості про зняття ОСОБА_3 були внесені у відповідні документи реєстрації проживання особи УДР ТМВ. Пізніше в цей день до нього прийшла ОСОБА_3 , дані про зняття останньої з місця проживання були занесені у її паспорт. Разом з тим, вказані слідством «докази» свідчать не про невинуватість ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, а навпаки, про зловмисну домовленість ОСОБА_6 з посадовими особами центру з надання адміністративних послуг, відділу реєстрації проживання особи УДР ТМВ на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого іншою статтею КК України, можливо зловживання службовим положенням чи перевищенням службових повноважень, і, як наслідок, про необ`єктивність проведення досудового розслідування.

Так, відповідно до абз.1 ч.1 п.26 Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органам реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затв. постановою КМУ від 02 березня 2016 року №207 (надалі Правила), зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника за формою згідно з додатком 11. Згідно ч.4 п.26 Правил разом із заявою особа подає документ, до якого вносяться відомості про зняття з реєстрації місця проживання, квитанцію про сплату адміністративного збору. У разі подання заяви представником особи, додатково подаються документи, що посвідчує особу представника та документ, що підтверджує повноваження особи як представника.

Отже, слідством не з`ясовані питання законності прийняття документів від ОСОБА_6 , оскільки ОСОБА_3 особисто заяву до відділу реєстрації проживання особи УДР ТМВ не подавала, паспорт свій не надавала, адміністративний збір не сплачувала. Також, не надавала ОСОБА_6 будь-яких повноважень на вчинення вказаної дії, у зв`язку з чим у посадових осіб були відсутні будь-які підстави для прийняття такої заяви від ОСОБА_6 та внесення відповідних відомостей про зняття її з реєстрації місця проживання та внесення таких відомостей у відповідні документи реєстрації проживання особи УДР ТМВ.

Більше того, слідством навіть не з`ясовувалося питання щодо викрадення ОСОБА_6 у ОСОБА_3 паспорта громадянина України, подання даного паспорта для скасування реєстрації місця проживання.

Поза увагою слідства залишено той факт, що в порушення вимог закону, керівник органу реєстрації, зловживаючи своїм положенням, після звернення ОСОБА_3 щодо незаконності скасування реєстрації її місця проживання, в порушення вимог п.28 Правил не провів перевірку підстав реєстрації зняття з місця проживання, і, як наслідок, не склав висновок, не прийняв рішення про скасування реєстрації зняття з реєстрації місця проживання особи та не направив їй письмове повідомлення за формою згідно з додатком 12.

ОСОБА_3 просить оскаржувану постанову слідчого скасувати.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 та заявник ОСОБА_3 скаргу підтримали з мотивів наведених у ній та просять її задовольнити.

Слідчий СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про дату та час судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку.

Слідчий суддя, заслухавши доводи заявника та її представника адвоката ОСОБА_4 , дослідивши матеріали скарги та витребуванні матеріали кримінального провадження №0002770, приходить до наступного висновку.

В ч. 1 ст. 303 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування та право на оскарження. Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Постановою слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 від 20 вересня 2018 року кримінальне провадження №0002770 від 12 серпня 2016 року, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.4 ст. 358 КК України, закрите у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (ч.2 ст. 9 КПК України).

Згідно вимог п. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

У відповідності до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

В ст. 284 КПК України чітко визначені підстави до закриття кримінального провадження. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження і оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, встановленим матеріалами кримінального провадження, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Всупереч наведеним нормам Закону, оскаржувана постанова слідчого є не вмотивованою та передчасною, враховуючи наступне.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 28 серпня 2017 року скасовано постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0002770 від 30 листопада 2016 року. В подальшому це провадження знову було закрите, однак вказана ухвала слідчого судді виконана не була.

Так, при здійсненні досудового розслідування слідчим не в повній мірі з`ясовано обставини з приводу того хто готував документи для оформлення договору купівлі продажу квартири за адресою АДРЕСА_1 , оскільки ОСОБА_3 у своїх показах вказала, що цим займалася ОСОБА_8 . Допитана ОСОБА_9 , яка проводила експертну оцінку зазначеної квартири, вказала, що таку оцінку замовляла ОСОБА_3 , яка і оплачувала її послуги. Разом з тим пакет документів та фотофіксацію об`єкта ОСОБА_9 передала ОСОБА_10 . Ця особа органом досудового розслідування не допитана та не з`ясовано, яке відношення вона має до ОСОБА_3 та на якій підставі вказаний пакет документів передавала саме вона. Не досліджені з цього приводу і документи щодо замовлення експертної оцінки у приватного підприємця ОСОБА_9 .

Крім цього, органом досудового розслідування не досліджено питання оплати вартості квартири за адресою АДРЕСА_1 , не допитано з цього приводу приватного нотаріуса ОСОБА_11 , не з`ясовано чи повідомляла ОСОБА_3 під час підписання договору купівлі-продажу про отримання коштів за квартиру, чи з`ясовувалося це питання самим нотаріусом, чи зачитувався договір ОСОБА_3 та у який спосіб. Не допитано ОСОБА_6 з приводу наявних у нього підтверджень передачі грошей в рахунок оплати за квартиру, не з`ясовано чому, з його слів, така передача відбувалася в автомобілі а не у нотаріуса.

Також не перевірені покази ОСОБА_3 з приводу використання її паспорта.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 від 20 вересня 2018 року про закриття кримінального провадження №0002770 від 12 серпня 2016 року, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.4 ст. 358 КК України підлягає скасуванню.

При проведенні досудового розслідування органу розслідування слід вжити заходів для встановлення об`єктивної істини, в повному обсязі провести необхідні слідчі (розшукові) дії, усунути недоліки, які наведені у мотивувальній частині вказаної ухвали, допитати свідків, при необхідності провести одночасний допит осіб, у показах яких містяться розбіжності, за результатом чого необхідно прийняти законне та обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 від 20 вересня 2018 року про закриття кримінального провадження №0002770 від 12 серпня 2016 року, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за ч.4 ст. 358 КК України задовольнити.

Постанову слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 від 20 вересня 2018 року про закриття кримінального провадження №0002770 від 12 серпня 2016 року, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за ч.4 ст. 358 КК України скасувати.

Направити ухвалу в СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1