КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
30 жовтня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Кинів Черкаської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, не депутата, не інваліда, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, із вищою освітою, раніше судимого:
- Броварським міськрайонним судом Київської області 16.02.2018 за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України, звільненого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік,
по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,?
за участі:
прокурора ОСОБА_7
Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 25.05.2018 ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та призначено йому покарання за цією статтею у виді 02 років 06 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного за цим вироком покарання, частково приєднано невідбуте покарання у виді 06 місяців позбавлення волі за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 16.02.2018, і остаточно призначено до відбуття засудженому ОСОБА_5 покарання у виді 03 (трьох) років позбавлення волі. Заходи забезпечення кримінального провадження щодо ОСОБА_5 в тому числі запобіжний захід в порядку, передбаченому ст.ст.131, 176 КПК України до набрання вироком законної сили не застосовувати. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати за проведення у справі судово-хімічної експертизи за № 11-2/1935 від 28.03.2018 в розмірі 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) гривні. Речові докази: по справі, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Броварського ВП ГУ НП в Київській області, а саме в спецпакет № 3954710 «Експертна служба», всередині якого знаходиться наркотичний засіб «метадон», масою 0,085г після набрання вироком законної сили знищити за втратою потреби.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням суду, обвинувачений подав апеляційну скаргу.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений просить апеляційний суд дослідити документи, характеризуючі його особу, що не були досліджені судом першої інстанції, оскаржуваний вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 25.05.2018 змінити та призначити йому покарання, не пов?язане з позбавленням волі.

В обґрунтування апеляційних вимог, не оспорюючи фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, доведеність своєї вини та правову кваліфікацію своїй дій, апеляційна скарга обвинуваченим вноситься в частині призначеного судом покарання, яке на думку апелянта є занадто суворим і таким, що не відповідає особі обвинуваченого. Зокрема, на думку ОСОБА_5 судом в повній мірі не взято до уваги характеризуючі його особу відомості, а саме його діагноз "Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіодів", стан його здоров?я, наявність батьків-пенсіонерів, які являються постраждалими внаслідок Чорнобильської катастрофи і які потребують постійної допомоги. Вважає, що з урахуванням наведеного, а також того, що він проходить курс лікування від наркотичної залежності, видається за можливе призначення йому покарання, не пов?язаного з позбавленням волі.
Інших апеляційних скарг, доповнень та заперечень від учасників кримінального провадження не надходило.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 , маючи не зняту та погашену у встановлений законом строк судимість за вчинення злочину, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, під час відбуття іспитового строку, повторно вчинив новий злочин, а саме незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту за наступних обставин.
Так, 13.03.2018 приблизно о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 перебуваючи за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Гагаріна, поблизу будинку № 15 на асфальто-бетонному покритті біля бордюру, шляхом знахідки повторно, незаконно придбав та розпочав незаконно зберігати наркотичний засіб «метадон» масою 0,085г, для особистого вживання, без мети збуту.
Вказаний наркотичний засіб ОСОБА_5 зберігав у лівій передній кишені штанів, в які був одягнутий до 18 години 30 хвилин 13.03.2018, а саме до моменту його затримання за адресою:

АДРЕСА_2 , де під час його особистого обшуку було вилучено з лівої передньої кишені штанів, полімерний запаяний згорток із вмістом кристалічної речовини білого кольору.
Вилучена у ОСОБА_5 кристалічна речовина білого кольору, яка знаходилась у полімерному згортку білого кольору, згідно висновку експертизи від 28.03.2018
№ 11-2/1935 містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено «метадон» Маса «метадону» (фенадону) в наданій речовині становить 0,085г.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 , органом досудового розслідування кваліфіковано, як вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.309 КК України.

ОСОБА_5 в судове засідання у визначений судом день, час та місце не з?явився. Про слухання його апеляційних вимог повідомлений завчасно належним чином, що підтверджується долученими до матеріалів справи документами, які свідчать про його виклик та належне повідомлення, в тому числі телефонограмою отриманою ним особисто. Клопотань про відкладення судового розгляду до суду не направляв, причини своєї неявки не повідомив. Таким чином, із урахуванням положень ч.4 ст.405 КПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд апеляційної скарги ОСОБА_5 наявним складом.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка заперечила проти поданої обвинуваченим апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого за клопотанням обвинуваченого, яке міститься в апеляційній скарзі, заслухавши промову сторони обвинувачення в судових дебатах, перевіривши матеріали судового провадження в межах поданої апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційні вимоги ОСОБА_5 задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються наявними в ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ст.349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорюються, а тому згідно ч.1 ст.404 КПК України не є предметом апеляційного розгляду.
Натомість, доводи, наведені в апеляційній скарзі щодо невідповідністю призначеного ОСОБА_5 покарання особі обвинуваченого, колегія суддів апеляційного суду вважає необґрунтованими, виходячи з наступного.
Згідно змісту положень ст.50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.
У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Як слідує із мотивувальної частини вироку, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_5 врахував тяжкість та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Зокрема, суд першої інстанції визнав обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом встановлено не було. Також судом зважено, що ОСОБА_5 на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, має постійне місце проживання за яким характеризується посередньо, раніше притягувався до кримінальної відповідальності та був засуджений за злочини пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів.
З урахуванням наведених обставин, особи обвинуваченого, наявність обставин, які пом?якшують покарання, а також враховуючи принцип індивідуалізації покарання, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про призначення останньому міри покарання у виді 02 (двох) років 06 (шести) місяців позбавлення волі, тобто в розмірі наближеному до мінімальної межі санкції, що передбачає відповідальність за інкримінований ОСОБА_5 злочин .
Крім того, суд вірно зазначив, що оскільки ОСОБА_5 даний злочин вчинив у період іспитового строку менш ніж через місяць після його засудження за злочин, який теж пов`язаний з незаконним обігом наркотичних засобів, що вказує на недосягнення визначеної законом мети заходу примусу при звільненні останнього від відбування покарання з випробування, при цьому обвинувачений належних висновків не зробив та не став на шлях виправлення, а отже виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише при ізоляції його від суспільства, тобто при призначенні йому реальної міри покарання.
Поряд з цим, колегія суддів приймає до уваги, що санкція ч.2 ст.309 КК України є абсолютно визначеною та не передбачає альтернативи при призначенні покарання за нею. Ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, які пом?якшують покарання ОСОБА_5 , характеризуючі особу обвинуваченого дані ? суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання врахував, пославшись на них у вироку і обрав з їх урахування міру покарання ОСОБА_5 наближеної до мінімальної межі, яка передбачена нормою закону, яка ставиться йому в вину.
Між тим, ті відомості, на які апелянт посилається в своїй апеляційній скарзі, а саме стан його здоров?я, в суді першої інстанції документально підтверджені не були. Перенесена 14.12.2017 ОСОБА_5 операція внаслідок розриву селезінки є механічним травмуванням, а отже не може бути розцінено судом як важко протікаюче захворювання, яке потребує постійного медичного нагляду, а отже не є тією обставино, яка впливає на вид та розмір покарання, яке особа повинна понести за свої злочинні дії.
Діагноз ОСОБА_5 , пов?язаний з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання наркотичних засобів, було йому встановлено 19.06.2018 при проходженні останнім курсу лікування від наркотичної залежності тобто вже після ухвалення судом першої інстанції вироку і, не відноситься до психічних вад. Дані про існування у ОСОБА_5 батьків пенсійного віку, а також інвалідність його матері, суду першої інстанції не надавались, відтак з урахуванням принципу змагальності судом не досліджувались. При цьому, оскільки факт знаходження батьків-пенсіонерів на утриманні обвинуваченого нічим не підтверджується, то зазначена обставина не є такою, яка впливає на неможливість понесення ОСОБА_5 призначеного місцевим судом покарання.
Не знаходить свого підтвердження і посилання обвинуваченого на наявність у нього хронічного імунного захворювання, оскільки такі доводи не підтверджується жодними доказами.
Таким чином, оскільки судом першої інстанції у відповідності до вимог, передбачених ст.ст. 50, 65 КК України, враховані всі ті обставини, які повинні бути ним враховані при вирішенні питань, пов`язаних з призначенням покарання, в той час як доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 в ході апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження, то підстав для зміни ухваленого Броварським міськрайонним судом Київської області вироку із застосуванням положень ч.1 ст. 71 КК України, як того просить апелянт, суд апеляційної інстанції не знаходять.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А
Апеляційну скаргу ОСОБА_5 ? залишити без задоволення.
Вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 25.05.2018, яким ОСОБА_5 визнано винним за ч.2 ст.309 КК України та призначено йому покарання за цією статтею у виді 02 (двох) років 06 (шести) місяців позбавлення волі з частковим приєднанням відповідно до ч.1 ст. 71 КК України невідбутого покарання за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 16.02.2018 та остаточно визначено до відбування покарання у виді 03 (трьох) років позбавлення волі, ? залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою в той самий строк з часу отримання ним копії ухвали.
СУДДІ

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3