Провадження №1-кп/761/624/2018
В И Р О К
Іменем України
22 листопада 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залу суду кримінальні провадження

№ 120 161 001 000 099 18 від 11.08.2016 та № 120 161 001 000 155 91 від 07.12.2016, у яких

гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ізмаїл Одеської області, громадянин України, українець, з середньою освітою, офіційно не працевлаштований, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, непрацездатних утриманців не має, місця реєстрації та постійного місця мешкання не має, засуджувався:

-10.02.1998 Ізмаїльським міським судом за ч.2 ст.141, ст. 44, 45 КК України 1960 р. до покарання у виді 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;

-07.07.1998 Ізмаїльським міським судом Одеської області за ч.2 ст.141, ч. 2 ст. 143, ст. 42 КК України 1960 р. до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі;

-23.09.1998 Іллічівським районним судом м. Одеси за ст. 861, 44, 42 КК України 1960 р. до покарання у виді позбавлення волі строком 7 років з конфіскацією майна;

-09.07.2008 Приморським районним судом м. Одеси за ч.3 ст.185, ч.2 ст.187, ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі, звільнився 22.02.2013 після відбуття покарання;

обвинувачується за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 297 КК України,

у с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив умисні злочині проти власності, громадського порядку та моральності за нижченаведених обставин.

ОСОБА_5 10.08.2016, приблизно о 01.10 год. разом із ОСОБА_6 та його матір`ю ОСОБА_7 знаходились біля будинку № 53 по вул. Мельникова у м. Києві, де зустріли раніше незнайомих їм ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з якими почали вживати алкогольні напої.
У подальшому між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_9 дістав з кишені штанів власний мобільний телефон марки «Самсунг Дуос», маючи намір зателефонувати. У цей час ОСОБА_6 завдав ОСОБА_9 удар в обличчя, від чого той впав та випустив з рук вказаний мобільний телефон. У зв`язку з цим у ОСОБА_5 виник умисел, направлений на відкрите заволодіння майном ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих спонукань, відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Самсунг Дуос», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 та ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 230 грн., у комплекті з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «МТС Україна», яка матеріальної цінності для потерпілого не становить, на рахунку якої перебувало 20 грн. та сім-картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар», яка матеріальної цінності для потерпілого не становить, на рахунку якої грошових коштів не було.
Усього обвинувачений заволодів майном потерпілого на загальну суму 250 грн. ОСОБА_5 , утримуючи викрадене, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Крім того, обвинувачений у період з 16:00 год. 06.12.2016 по 08:00 год. 07.12.2016, діючи з корисливих мотивів, на території Військового кладовища, яке розташоване по вулиці Дорогожицькій, 8 у м. Києві, підійшов до місця захоронення генерал-лейтенанта авіації ОСОБА_10 , яке розташоване на дільниці № 4, ряд 11, місце 5, застосовуючи фізичну силу, шляхом розхитування демонтував надгробний бюст похованого.

Вказаний надгробний бюст вивіз за межі кладовища та здав як металобрухт до бази прийому ТОВ «Металгруп» за адресою м. Київ, вул. Бакуніна, 3.
Крім цього, у грудні 2016 року ОСОБА_5 , переслідуючи корисливі мотиви за аналогічних вищевикладеним обставин, порушуючи моральні засади суспільства щодо ставлення до померлих, застосовуючи фізичну силу, шляхом розхитування на дільниці № 13, ряд 7, місце 32, демонтував надгробний бюст похованого генерал-лейтенанта інженерних військ ОСОБА_11 , який перевіз до бази прийому ТОВ «Металгруп» та реалізував як металобрухт.
Також у грудні 2016 року ОСОБА_5 , діючи таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи характер своїх дій, якими порушив моральні засади суспільства в частині ставлення до померлих, перебуваючи на дільниці № 13, ряд 1, місце 5а, підійшов до місця захоронення заслуженого військового льотчика полковника ОСОБА_12 , застосовуючи фізичну силу, шляхом розхитування демонтував надгробний бюст останнього, який перевіз до бази прийому ТОВ «Металгруп» за адресою м. Київ, вул. Бакуніна, 3, де реалізував як металобрухт.
Крім цього, у грудні 2016 року, обвинувачений, переслідуючи мету незаконного збагачення, з корисливих мотивів, перебуваючи на території Військового кладовища, яке розташоване по вулиці Дорогожицькій, 8 у м. Києві, усвідомлюючи характер своїх дій, якими порушив моральні засади суспільства в частині ставлення до померлих, підійшов до місця поховання інженера полковника ОСОБА_13 , яке розташоване на дільниці № 14, ряд 3, місце 21, застосовуючи фізичну силу, шляхом розхитування демонтував надгробний бюст похованого.

Вказаний надгробний бюст обвинувачений перевіз до бази прийому ТОВ «Металгруп» та реалізував як металобрухт.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованих злочинів визнав повністю, щиро розкаявся.
Пояснив, що 10.08.2016 в нічний час він з потерпілим ОСОБА_9 та знайомим ОСОБА_6 розпивали спиртні напої біля будинку за адресою : м.Київ, вул. Мельникова 53. У цей час між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 виник конфлікт, в ході суперечки з рук потерпілого випав мобільний телефон «Самсунг». Обвинувачений взяв цей телефон, у такий спосіб заволодівши останнім. Його дії були неприхованими та очевидними для оточуючих. Вартість телефону, розмір завданої шкоди не заперечує.
Наступного дня, коли він дізнався, що потерпілий звернувся до правоохоронних органів із заявою про викрадення мобільного телефону, обвинувачений добровільно повернув йому мобільний телефон.
Суд, враховуючи відсутність заперечень з боку учасників судового провадження, приймаючи до уваги правильність розуміння ними обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, добровільний характер вказаної позиції, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Щодо обвинувачення за ч. 3 ст. 297 КК ОСОБА_5 суду показав, що підтверджує викладені у цьому вироку обставини вчинення вказаного злочину, розкаявся, просив суд врахувати його бажання стати на шлях виправлення.

Вина обвинуваченого за ч. 3 ст. 297 КК України, крім показань ОСОБА_5 , підтверджується сукупністю інших, досліджених судом доказів.

Допитаний судом свідок ОСОБА_14 пояснив, що він у грудні 2016 року працював у ТОВ «Металгруп», де у цей період близько 2-3 разів бачив обвинуваченого, коли той здавав на металобрухт бюсти військових вищого командного складу, виготовлені з бронзи.

Відповідно до протоколу впізнання від 16.02.2017 свідок ОСОБА_14 впізнав у ОСОБА_5 особу, яка здавала на склад металобрухту за адресою м. Київ, вул. Бакуніна, 3, чотири нагрудних бюсти військових командирів.
Свідок ОСОБА_15 повідомив суду, що на прохання обвинуваченого допомагав останньому з вулиці Мельникова у м. Києві вивезти до пункту приймання металобрухту пам`ятник у неповний зріст.

Свідок ОСОБА_16 дав суду показання, відповідно до яких мали місце випадки, коли ОСОБА_5 не рідко здавав металобрухт до пункту прийому, де працював свідок.

ОСОБА_17 , будучи допитаним як свідок, пояснив, що, працюючи в службі таксі, вранці одного з днів грудня 2016 року отримав замовлення на вулицю Мельникова у м. Києві, де до багажника його автомобіля чоловіки завантажили мішок, який потім відвезли на пункт прийму металобрухту. Обвинувачений схожий на одного з чоловіків, які здавали металобрухт.

Крім того, вина ОСОБА_5 доведена письмовими доказами - протоколами огляду місця події від 07.12.2016, 14.12.2016, 15.02.2017, якими зафіксована відсутність на місцях поховання зазначених вище померлих осіб надмогильних пам`ятників.

Згідно з протоколом огляду місця події від 15.12.2016 на складі ТОВ «Металгруп» за адресою м. Київ, вул. Бакуніна, 3, виявлені чотири бюсти військових вищого командного складу.
Свідок ОСОБА_18 під час огляду вказаних бюстів зазначив, що саме вони були викрадені з території військового кладовища у м. Києві.
Оцінка безпосередньо досліджених судом доказів у їх сукупності та взаємному зв`язку приводять суд до висновку, що вина ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованих злочинів доведена поза розумним сумнівом.

Дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 КК України органом досудового розслідування кваліфіковані правильно, як повторне відкрите викрадення чужого майна, також правильною є кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 297 КК України, оскільки ОСОБА_19 з корисливих мотивів, повторно вчинив наругу над могилою, заволодівши предметами, що знаходяться на могилі.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 раніше неодноразово засуджувався за вчинення корисливих злочинів.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК пом`якшує покарання, є щире каяття обвинуваченого, сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка згідно з ст. 67 КК обтяжує покарання, є рецидив злочинів.

При призначенні покарання суд у відповідності до ст. 65 КК враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Крім того, суд надає оцінку особі обвинуваченого, який, будучи раніше засудженим, належних висновків для себе не зробив, продовжив злочинну діяльність.

Суд також враховує, що інкриміновані ОСОБА_5 злочини віднесені до злочинів середнього та тяжкого ступенів тяжкості.

За сукупністю обставин вчинення злочинів, їх ступеню тяжкості, з врахуванням даних про особу обвинуваченого, суд вважає, що до ОСОБА_5 має бути застосоване покарання у виді позбавлення волі на певний строк, оскільки лише такий захід може вплинути на поведінку обвинуваченого та сприяти його виправленню.

Обвинувачений перебуває під вартою з 19.04.2017, отже, період з 19.04.2017 по день набрання цим вироком законної сили підлягає зарахуванню у строк відбування покарання у відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 № 838-VIII з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати не понесені.

Речові докази повернуті потерпілим на відповідальне зберігання.

Застосований до обвинуваченого запобіжний захід має залишитись без змін до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. 63, 65, ч. 1 ст. 70 КК України, ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 та ч. 3 ст. 297 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

-за ч. 3 ст. 297 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.

Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України (у ред. Закону від 26.11.2015 № 838-VIII) у строк відбування покарання зарахувати час попереднього ув`язнення ОСОБА_5 у період з 19.04.2017 по день набрання цим вироком законної сили.

Строк відбування остаточно призначеного покарання ОСОБА_5 відраховувати з 19.04.2017.

Запобіжний захід у вигляді тримання ОСОБА_5 під вартою залишити без змін до набрання цим вироком законної сили.

Речові докази, передані на зберігання потерпілим, залишити у розпорядженні останніх.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва упродовж тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1