УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0012016 від 12.11.2018, за ознакою вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
22 листопада 2018 року слідчий Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 звернулася до Шевченківського районного суду м.Києва з клопотанням, погодженим з прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0012016 від 12.11.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, про арешт майна, а саме: чоловічої помади; банківської карти «Ощадбанку»; грошових коштів в сумі 7 грн., номіналами 5 грн. 1 шт., 1 грн. 2 шт.; монет номіналами 25 коп. 2 шт., 10 коп. 1 шт., 5 коп. 1 шт.; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 ; мобільного телефону «Додж» з сім картками «Київстар» та «Водафон» ІМЕІ: НОМЕР_1 ; ІМЕІ: НОМЕР_2 ; запальнички «Віс» червоного кольору, яке було виявлено та вилучено 12.11.2018 року в ході обшуку ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає про те, що у провадженні Шевченківського управління поліції ГУНП в м. Києві знаходяться матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0012016 від 12 листопада 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст. ст.7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 № 60-95-ВР (в редакції Закону № 530-У від 22.12.2006), Закону України (Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними» від 15.02.1995, наказу Міністерства охорони здоров`я України № 481 від 20.08.2008 та наказу Міністерства охорони здоров`я України № 634 від 29.07.2010, з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних, актів, маючи намір, спрямований на незаконне придбання, зберігання, з метою збуту та збут наркотичного засобу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його і спільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив кримінальне правопорушення в сфері незаконного обігу наркотичних засобів за таких обставин.

ОСОБА_5 12.11.2018 у невстановленому в ході досудового слідства місці та точний період часу діючи умисно, незаконно, з метою подальшого збуту, придбав особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, який став незаконно зберігати з метою подальшого збуту.

Після чого, ОСОБА_5 , 12.11.2018, приблизно о 14.00 год., прибув за адресою: м. Київ вул.Дегтярівська, 13, де намагався перекинути через паркан, на територію ДУ «Київській слідчий ізолятор», поліетиленовий згорток з речовиною рослинного походження, під час чого був зупинений працівниками ДУ «Київській слідчий ізолятор».

В подальшому 12.11.2018 о 15.41 год. під час складання протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, проведено обшук ОСОБА_5 в ході якого у останнього виявлено та вилучено поліетиленовий пакет з написом «Фора» в середині якого знаходився особливо небезпечні наркотичний засіб - канабіс.

Таким чином, ОСОБА_5 , своїми діями незаконно придбав, зберігав з метою збуту особливо небезпечні наркотичні засоби, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України.

В ході складання протоколу про затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину та особистому обшуку затриманої особи, серед речей що знаходилися у ОСОБА_5 , було виявлено та вилучено наступні речі: чоловіча помада; банківська карта «Ощадбанку»; грошові кошти в сумі 7 грн., номіналами 5 грн. 1 шт., 1 грн. 2 шт.; монети номіналами 25 коп. 2 шт., 10 коп. 1 шт., 5 коп. 1 шт.; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 ; мобільний телефон «Додж» з сім картками «Київстар» та «Водафон» ІМЕІ: НОМЕР_1 ; ІМЕІ: НОМЕР_2 ; запальничка «Віс» червоного кольору.

Вищевказані речі визнано речовими доказами по даному кримінальному провадженні оскільки зберегли на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

13 листопада 2018 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

З метою повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування кримінального провадження, а також з`ясування об`єктивної істини по справі, а також з метою забезпечення збереження речового доказу, слідчий звернулася з зазначеним клопотанням.

Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, подала заяву в якій просила розглядати клопотання про арешт майна без її участі.

Особа, у якої було вилучено майно підозрюваний ОСОБА_5 про час та дату розгляду клопотання були повідомлені завчасно та належним чином, із заявою про відкладення судового розгляду та іншими клопотаннями не зверталися.

Разом з цим, відсутність у судовому засіданні вказаних осіб не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, у тому числі для можливої конфіскації майна.

Згідно зі ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч.2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою зокрема забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт накладений у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Однак, матеріали клопотання про арешт майна та матеріали кримінального провадження, які є у розпорядженні слідчого судді, не містять належного обґрунтування необхідності накладення арешту на майно, а саме: чоловічу помаду; банківську карту «Ощадбанку»; грошові кошти в сумі 7 грн., номіналами 5 грн. 1 шт., 1 грн. 2 шт.; монети номіналами 25 коп. 2 шт., 10 коп. 1 шт., 5 коп. 1 шт.; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 ; мобільний телефон «Додж» з сім картками «Київстар» та «Водафон» ІМЕІ: НОМЕР_1 ; ІМЕІ: НОМЕР_2 ; запальничку «Віс» червоного кольору, яке було виявлено та вилучено 12.11.2018 року в ході обшуку ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , а також можливості використання вказаного майна як доказу у кримінальному провадженні.

Як вбачається зі змісту клопотання, слідчий посилається на те, що вилучене в ході обшуку ОСОБА_5 майно, а саме: чоловіча помада; банківська карта «Ощадбанку»; грошові кошти в сумі 7 грн., номіналами 5 грн. 1 шт., 1 грн. 2 шт.; монети номіналами 25 коп. 2 шт., 10 коп. 1 шт., 5 коп. 1 шт.; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 ; мобільний телефон «Додж» з сім картками «Київстар» та «Водафон» ІМЕІ: НОМЕР_1 ; ІМЕІ: НОМЕР_2 ; запальничка «Віс» червоного кольору, містить ознаки речових доказів у кримінальному провадженні, однак належних доказів на підтвердження цього до клопотання слідчим не долучено, не зазначено, які ознаки цих документів вказують на їх відповідність критеріям, визначеним у статті 98 КПК України.

Згідно постанови слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_3 від 13.11.2018 року вищевказане майно було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0012016, з огляду на те, що вказані предмети зберегли на собі сліди вчинення даного кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Однак, така постанова про визнання речовими доказами від 13.11.2018 року, містить лише загальне формулювання та цитування норм КПК України, без посилання на конкретні дані, які дають підстави для висновку про те, що вказані предмети і речі можуть мати доказове значення у кримінальному провадженні.

Також до матеріалів клопотання не долучено протоколу огляду речей, з якого б вбачалося, що вилучене майно оглядалося та була встановлена сукупність ознак майна як речового доказу у вказаному кримінальному провадженні та його відповідність критеріям ст.98 КПК України.

З інших, наявних у розпорядженні слідчого судді, матеріалів також не вбачається належного обґрунтування необхідності накладення арешту на чоловічу помаду; банківську карту «Ощадбанку»; грошові кошти в сумі 7 грн., номіналами 5 грн. 1 шт., 1 грн. 2 шт.; монети номіналами 25 коп. 2 шт., 10 коп. 1 шт., 5 коп. 1 шт.; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 ; мобільний телефон «Додж» з сім картками «Київстар» та «Водафон» ІМЕІ: НОМЕР_1 ; ІМЕІ: НОМЕР_2 ; запальничку «Віс» червоного кольору, а також можливості використання вказаного майна як доказу у кримінальному провадженні, а тому слідчий суддя з урахуванням принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И Л А:
Клопотання слідчого Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0012016 від 12.11.2018, за ознакою вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, про арешт майна залишити без задоволення.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголосити 30 листопада 2018 року о 15 годині 40 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1