Справа №585/3350/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/157/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Суми матеріали кримінального провадження № 585/3350/18 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06 вересня 2018 року, якою було відмовлено в задоволенні подання Державної установи «Роменська ВК ( №56) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , -

учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

засудженого - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

У поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити подання ДУ «Роменська ВК ( №56) про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, встановленого вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 01.04.2013 року.

В обґрунтування своїх вимог посилається на характеристику, додану до матеріалів подання, із змісту якої вбачається, що він характеризується позитивно, був заохочений 10 разів, працевлаштований, приймає активну участь у роботах по благоустрою місць позбавлення волі. Вважає, що суд першої інстанції при вирішенні питання щодо його умовно дострокового звільнення від відбування покарання керувався лише матеріалами його особової справи за 2016 рік, які містять в собі лише негативну інформацію, а не надав відповідної оцінки його позитивній зміні, відображеній у поданні ДУ«Роменська ВК ( №56) та що він дійсно став на шлях виправлення і відповідно до абз. 8 ст. 152 КВК України, ст. 81 КК України має право на умовно- дострокове звільнення.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06 вересня 2018 року відмовлено в задоволенні подання ДУ «Роменська ВК ( №56) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .

Відмовляючи у задоволенні подання суд першої інстанції зазначив, що засуджений ОСОБА_6 за час відбування покарання не довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці за весь період строку відбування покарання.

Вислухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_6 та його захисника, які підтримали вимоги поданої апеляційної скарги, прокурора, який вважав ухвалу суду законною, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання застосовується до засуджених, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули встановлену законом частину покарання.

При вирішенні питання про наявність чи відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання, суд виходив з вимог ст. 81 КК України про те, що підставою для такого звільнення є не тільки відбуття засудженим певного строку покарання, а й наявність даних, які свідчать, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому, зазначене положення закону є правом, а не обов`язком суду.

Відповідно до ст.6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

При розгляді подання суд першої інстанції, у відповідності до вимог КПК України дослідив дані, які характеризують особу засудженого, та належним чином вмотивувавши своє рішення, обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення.

Такий висновок суду узгоджується з доказами, які містяться у матеріалах провадження та свідчать про те, що засуджений ОСОБА_6 за весь час відбування покарання не проявляв того ступеню сумлінної поведінки, яка б могла довести його виправлення.

Як установлено, вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 01.04.2013 року ОСОБА_6 засуджений за ч.4 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна, що належить йому на праві особистої власності, а вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 20 червня 2013 року вищевказаний вирок місцевого суду скасовано в частині призначення покарання і призначено ОСОБА_6 покарання за ч.4 ст. 187 КК України у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання в Роменській ВК (№56) з 14 жовтня 2013 року.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_6 , будучи раніше неодноразово судимим, 02 серпня 2005 року був звільнений умовно-достроково від відбування покарання, на невідбутий строк 01 рік 03 місяці 1 день згідно ст. 81 КК України, проте 17 травня 2006 року вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва знову засуджений ст.ст. 190 ч.2, 71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; 19 вересня 2007 року знову був звільнений умовно достроково на 3 місяці 26 днів згідно ст. 81 КК України, однак 27 липня 2012 року ОСОБА_6 скоїв особливо тяжкий злочин, за який на даний час відбуває покарання.

Тобто, ОСОБА_6 звільнявся умовно-достроково, проте належних для себе висновків не зробив та знову вчиняв злочини.

Окрім того, з наявних в матеріалах справи характеристик на засудженого ОСОБА_6 від 21.08.2015р., 14.10.2015р., 06.04.2016р., які були досліджені в судовому засіданні, вбачається, що він зарекомендував себе посередньо, допускає порушення вимог режиму утримання, за що має стягнення, за сумлінну поведінку та ставлення до праці неодноразово заохочувався, працевлаштований на дільниці по ремонту автомобілів слюсарем, підвищує свій загальноосвітній рівень, у відношенні до представників адміністрації ввічливий, виконує їх законні вимоги, але потребує контролю, вину в скоєному злочині визнає, розкаюється. При цьому, в усіх характеристиках однаковий висновок про те, що засуджений ОСОБА_6 за час відбування покарання не стає на шлях виправлення ( арк. пр.35,36,37).

Також із матеріалів провадження вбачається, що 26 травня 2016 року Комісією Роменської ВК ( №56) було відмовлено ОСОБА_6 , у зміні умов тримання шляхом переведення до виправної колонії середнього рівні відповідно до ч.1 ст. 101 КПК України , у зв`язку з тим, що він не стає на шлях виправлення, а 15 листопада 2017 року даною Комісією відмовлено ОСОБА_6 у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким по відбуттю двох третин строку покарання, у зв`язку з тим, що він не стає на шлях виправлення.

Лише із наданої характеристики від 17 серпня 2018 року, яка приєднана до подання ДУ «Роменська виправна колонія ( №56) можна зробити висновок про позитивну динаміку змін в поведінці засудженого ( арк. пр. 14-16).

Відтак, аналізуючи поведінку засудженого ОСОБА_6 за весь період відбування покарання, колегія суддів не вбачає стабільного та повного виправлення засудженого.

З огляду на це, доводи засудженого ОСОБА_6 з приводу того, що, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно нього не врахував його позитивні характеристики, наявність заохочення, його працевлаштування, є безпідставними та спростовуються вищевикладеним.

Отже, матеріалами кримінального провадження справи повністю підтверджуються висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення подання ДУ «Роменська ВК ( №56) про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 .

За таких обставин, оскаржувана ухвала є обґрунтованою та відповідає вимогам КПК України, підстав для її скасування, як про це поставлено питання в апеляційній скарзі засудженого, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06 вересня 2018 року, якою було відмовлено у задоволенні подання ДУ «Роменська ВК ( №56) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 - залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4