Справа № 202/1505/19
Провадження № 1-кс/202/2448/2019
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А
4 березня 2019 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого відділу розслідування ОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий відділу розслідування ОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним клопотанням, в якому просить накласти арешт на нерухоме майно (домоволодіння)літ. А-1, що розташоване за адресою: м. Дніпро, пров. Сорочинський, 17, шляхом позбавлення права на його відчуження, розпорядження, заборонивши будь-які дії щодо цього майна.
Клопотання обґрунтовано тим, що відділом РОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000047 від 18 січня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України.
Так, до відділу за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтримання державного обвинувачення прокуратури Дніпропетровської області надійшла заява секретаря Дніпропетровської міської ради ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення. Згідно даної заяви міською радою було виявлено, що 10.11.2018 року державним реєстратором Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області ОСОБА_6 було зареєстровано право приватної власності на житловий будинок літ. А-1, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_7 . Реєстрація проведена згідно з пунктом 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.10.2015 року № 1127 зі змінами.

В діях вищезазначених осіб присутні ознаки кримінального правопорушення.

Відповідно до рішення Бабушкінського районного народного суду м. Дніпропетровська від 28.11.1991 року право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 було визнано за ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 19.10.1995 року у зв`язку зі смертю ОСОБА_12 державним нотаріусом Сьомої Дніпропетровської Державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину, відповідно до якого частка домоволодіння, яка перебувала у власності ОСОБА_12 , перейшла до держави. Рішенням виконавчого комітету Бабушкінської районної ради народних депутатів від 20.10.1995 року № 623 «Про взяття на баланс 16/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 » шістнадцять сотих частин домоволодіння, розташованого на земельній ділянці розміром 577 кв. м., яке знаходиться в АДРЕСА_1 , було вилучено з приватного і включено до державного житлового фонду. Відповідно до листа Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 11.09.2018 року № 13243 станом на 31.12.2012 року в інвентаризаційній справі за адресою: АДРЕСА_1 містяться такі відомості про право власності: 22/100 частин - за ОСОБА_13 , 11/100 частин - за ОСОБА_14 , 16/100 частин - за ОСОБА_8 , 17/100 частин - за ОСОБА_9 , 13/100 частин - за ОСОБА_15 , 13/100 частин - за місцевою радою, 10/100 частин - за ОСОБА_16 , 10/100 частин - за ОСОБА_17 . Відповідно до листа відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 31.10.2018 року № 5920/03.1-41 ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зі слів сусідів, спадщину, що відкрилась після його смерті, ніхто не приймав, тому Дніпровською міською радою проводиться робота щодо визнання її відумерлою. Крім того, відповідно до листа відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 31.10.2018 року № 5918/03.1-41 ОСОБА_15 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дніпровською міською радою проводиться робота щодо визнання спадщини, яка відкрилась після його смерті, відумерлою. Також встановлено, що свою частку вищезазначеного домоволодіння міська рада не відчужувала.

Тобто державний реєстратор Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області ОСОБА_6 зареєструвала право приватної власності на житловий будинок літ. А-1, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_7 незважаючи на те, що це домоволодіння вже перебуває у приватній власності інших осіб та місцевої ради. Крім того, підставою для реєстрації права власності на вищезазначену будівлю за ОСОБА_7 стало рішення органу місцевого самоврядування від 14.03.2014 року № 20-р «Про присвоєння адреси житловому будинку по АДРЕСА_1 ». Такого рішення міською радою не приймалося.

Отже, вищевказане нерухоме майно є предметом кримінального правопорушення. З метою забезпечення збереження майна, котре визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та забезпечення ймовірного позову в рамках кримінального провадження, є достатні підстави для накладення арешту на нерухоме майно, а саме на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки є підстави вважати, що заінтересовані особи, у тому числі ОСОБА_7 , можуть знищити майно або змінити його власників шляхом продажу. У зв`язку з чим просить проводити розгляд вказаного клопотання без виклику ОСОБА_7 .
У судове засідання слідчий не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі.
Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України слідчий суддя розглядає клопотання без виклику власника майна.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про арешт майна підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне:

Слідчим суддею встановлено, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000047 від 18 січня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України.
Як зазначено у витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, державний реєстратор Чумаківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області ОСОБА_6 , зловживаючи своїми повноваженнями, з метою отримання неправомірної вимоги, здійснила реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на житловий будинок у АДРЕСА_1 за ОСОБА_7 без законних підстав, що завдало істотної шкоди власнику будинку.

Зокрема, як вбачається з матеріалів клопотання, рішенням Бабушкінського районного народного суду міста Дніпропетровська від 28.11.1991 року у справі № 2-64/91 було визнано право власності на приміщення в будинку літ. АДРЕСА_3 за ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

19 жовтня 1995 року державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яке зареєстровано в реєстрі за № 6-4533, відповідно до якого 16/100 часток будинку по АДРЕСА_1 , які належали ОСОБА_12 перейшли до держави.

Рішенням виконавчого комітету Бабушкінської районної ради народних депутатів № 623 від 20.10.1995 року 16/100 частин домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , належних раніше ОСОБА_12 , вилучено з приватного і включено до державного житлового фонду.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 10.11.2018 року державним реєстратором Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області ОСОБА_6 було зареєстровано право приватної власності на житловий будинок літ. А-1 загальною площею 118 кв.м., житловою площею 63,9 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та складається з цокольного поверху під літ. А-1, житлової прибудови літ. А-1, прибудови літ. а2-1, тамбуру літ. а4-1, прибудови літ. а7-1, прибудови літ. а8-1, ганок літ. а та літ. а1, балкон літ. а2, за ОСОБА_7 .

Підставою для реєстрації права власності зазначено пункт 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127; рішення органу місцевого самоврядування "Про присвоєння адреси житловому будинку по АДРЕСА_1 , серія та номер: 20-р, видане 14.03.2014 року Дніпропетровською міською радою.

Відповідно до заяви Дніпровської міської ради про вчинення кримінального правопорушення від 11.01.2019 року № 7/11-106 рішення "Про присвоєння адреси житловому будинку по АДРЕСА_1 " від 14.03.2014 року № 20-р міською радою не приймалося.

Постановою слідчого від 19 лютого 2019 року житловий будинок літ. А-1, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , визнаний речовим доказом.

За змістом частини першої статті 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з частиною другої статті 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Зокрема, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК).

Так, за приписами статті 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що згідно статті 131 КПК заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до частини третьою статті 132 КПК не допускається застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Статтею 173 КПК визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб (частина четверта статті 170 КПК).

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з ч. 12 цієї ж статті заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.
Матеріали клопотання слідчого свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення і що будинок літ. А-1 по АДРЕСА_1 , на який слідчий просить накласти арешт, був об`єктом кримінально протиправних дій, а, отже, відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, та визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.
В той же час існує загроза відчуження будинку чи розпорядження ним, у тому числі шляхом знищення, з боку нинішнього власника ОСОБА_7 , оскільки він як власник даного нерухомого майна вправі на власний розсуд вчиняти будь-які дії щодо цього майна. Крім того, ОСОБА_7 є особою, заінтересованою в результатах кримінального провадження, оскільки встановлення незаконності реєстрації за ним права власності на зазначений будинок може вплинути на його права щодо цього майна.
Отже, матеріали клопотання слідчого доводять наявність правових підстав для накладення арешту на будинок літ. А-1 по АДРЕСА_1 .

На переконання слідчого судді, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна і не матиме тяжких наслідків як для нього, так і для третіх осіб, оскільки на сьогодні істина у кримінальному провадженні не встановлена, в той же час існує обґрунтована підозра щодо порушення внаслідок вчинення кримінального правопорушення прав територіальної громади та попередніх власників нерухомого майна.
Тому з метою забезпечення кримінального провадження та запобігання відчуження чи розпорядження будинком літ. А-1загальною площею 118 кв.м., житловою площею 63,9 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та складається з цокольного поверху під літ. А-1, житлової прибудови літ. А-1, прибудови літ. а2-1, тамбуру літ. а4-1, прибудови літ. а7-1, прибудови літ. а8-1, ганку літ. а та літ. а1, балкону літ. а2, необхідно накласти арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження цим майном.

Правові підстави для заборони вчинення будь-яких інших дій щодо цього нерухомого майна відсутні, оскільки цим може бути порушено право на користування житлом, що не відповідатиме положенням ч. 12 ст. 170 КПК України.

Таким чином, клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого задовольнити частково.
Накласти арешт на будинок літ. А-1загальною площею 118 кв.м., житловою площею 63,9 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та складається з цокольного поверху під літ. А-1, житлової прибудови літ. А-1, прибудови літ. а2-1, тамбуру літ. а4-1, прибудови літ. а7-1, прибудови літ. а8-1, ганку літ. а та літ. а1, балкону літ. а2, шляхом заборони відчуження та розпорядження цим майном.
В іншій частині клопотання відмовити.

Роз`яснити, що відповідно до частини 1 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п`яти днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1