703/3082/18
1-кп/703/417/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 грудня 2018 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань приміщення суду в м. Сміла кримінальне провадження №1-кп/703/417/18 (справа №703/3082/18), провадження під час досудового розслідування №0001140, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.06.2018 р. відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сміла Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працює, не одружений, на утриманні має непрацездатну особу ОСОБА_5 (77 років), неповнолітніх дітей не має, проживає по АДРЕСА_1 , раніше судимого 02.12.2008 Апеляційним судом Черкаської області за ст. 115 ч.2 п. 7, 12, ст. 121 ч. 1, ст. 296 ч. 4, ст. 70 ч. 1 КК України до 13 років позбавлення волі, звільнений 15.11.2017 по відбуттю строку покарання (судимість у встановленому законом порядку не погашена), ухвалою Піщанського районного суду Віницької обалсті від 13.11.2017 встановлено адміністративний нагляд строком на один рік,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 395 КК України.

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за умисний злочин, на шлях виправлення не став та знову скоїв умисний злочин. Будучи особою, щодо якої ухвалою Піщанського районного суду Вінницької області від 13.11.2017 встановлено адміністративний нагляд терміном на 1 рік та обрано наступні обмеження: - заборонити виїзд за межі Смілянського району та м. Сміли без дозволу відділу поліції; - заборонити вихід з будинку за місцем проживання з 23 години по 6 годин щодобово; - з`являтися для реєстрації в поліцію три рази на місяць. Незважаючи на це ОСОБА_6 , будучи ознайомленим з ухвалою про встановлення адміністративного нагляду та встановленими йому обмеженнями, з 03.02.2018 і по теперішній час умисно з метою ухилення від адміністративного нагляду самовільно, без поважної причини виїхав за межі м. Сміли та Смілянського району, тобто залишив місце свого проживання, без відповідного дозволу Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою винуватість в інкримінованому йому злочині і у встановлених досудовим слідством фактичних обставинах його вчинення, як вони пред`явлені в обвинуваченні, визнав, однак уточнив, що повідомляв працівників Смілянського відділу поліції про намір виїхати у зв`язку з пошуком роботи, проте належного підтвердження цьому немає, а тому з кінця січня 2017 до середини червня 2018 фактично самовільно поїхав до м. Києва, оскільки в м. Сміла не міг підшукати відповідний підробіток. Коли повернувся назад, одразу прийшов щоб відмітитись, але проти нього було порушено кримінальну справу. В подальшому вимушено в період часу з 22.06.2018 до 22.08.2018 перебував у зв`язку із захворюванням в ДЗ СЕС «Приморський» МОЗ України в с. Курортне Одеської області.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Під час розгляду справи судом, з урахуванням показів обвинуваченого та вимог ст.374 КПК України, встановлено, що ОСОБА_4 , будучи обізнаним про ухвалу Піщанського районного суду Вінницької області від 13.11.2017 строком на 1 рік, якою йому встановлено наступні обмеження: - заборонити виїзд за межі Смілянського району та м. Сміли без дозволу відділу поліції; - заборонити вихід з будинку за місцем проживання з 23 години по 6 годин щодобово; - з`являтися для реєстрації в поліцію три рази на місяць, проте в порушення вимог Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» і зазначеної вище ухвали суду, маючи непрямий умисел на порушення правил адміністративного нагляду, оскільки свідомо припускав настання суспільно-небезпечних наслідків, шляхом самовільного залишення місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та виїхав до м. Києва для проживання та відшукання роботи, де перебував в період з лютого 2018 до 12.06.2018, всупереч встановленим обмеженням, належним чином не повідомив та не отримав дозволу про зміну місця проживання працівників Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області.

Виходячи з аналізу та оцінки показань учасників судового провадження, суд вважає доведеним обвинувачення та правову кваліфікацію вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, зокрема самовільному залишенні особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду у формі непрямого умислу - за яке передбачено відповідальність ст. 395 КК України.

Прокурор у судових дебатах при призначенні міри покарання просив застосувати обвинуваченому за ст. 395 КК України арешт строком на 1 місяць

Обвинувачений у судових дебатах та останньому слові свою вину у вчиненні злочину визнав, просив призначити йому покарання із застосуванням ст69 КК України, намірів вчиняти злочини не має, щиро розкаявся у вчиненому.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття останнього, а також вчинення злочину внаслідок збігу тяжких життєвих обставин (здійснює догляд за бабусею ОСОБА_5 , не мав можливості працевлаштуватись в м. Сміла).

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , суд визнає рецидив злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує, що згідно зі ст.12 КК України вчинений злочин невеликої тяжкості, сукупність всіх обставин, які характеризують злочинне діяння, обставини, які пом`якшують та обставину, яка обтяжує покарання, а також те, що ОСОБА_4 у цілому характеризується позитивно, має на утриманні бабусю похилого віку, має міцні родинні стосунки, за станом здоров`я з листопада 2017 перебуває на обліку в Смілянському проти-туберкульозному диспансері, громадський порядок не порушує та до адміністративної відповідальності не притягався, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога на лікаря-психіатра, дані досудової доповіді з інформацією про соціально-психологічну характеристику ОСОБА_4 , згідно з якою ризик вчинення останнім повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик його небезпеки для суспільства - як дуже високий.

Окрім даних про особу обвинуваченої, обставин, які пом`якшують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах санкції закону з урахуванням ступеню тяжкості злочину, даних про особу засудженого та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Оскільки через ці засади реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, особі, що вчинила злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і для попереджених нових злочинів (пункт 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання»).

Відповідно до положень ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Відповідно до п.8 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.

Покарання, призначене судом із застосуванням ст. 69 КК, не може бути нижчим від мінімальної межі відповідного виду покарання, встановленої у Загальній частині КК, тобто меншим, ніж один рік позбавлення чи обмеження волі, шість місяців виправних робіт, один місяць арешту тощо.

Таким чином, суд при призначенні покарання має враховувати дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Відповідно до абзацу 17 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Враховуючи фактичні обставини справи, у тому числі особу обвинуваченого, наявність двох пом`якшуючих обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, і відсутність будь-яких тяжких його наслідків, приймаючи до відома викладену в досудовій доповіді інформацію щодо обвинуваченого, і з наведених підстав суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_4 із застосуванням вимог ст. 69 КК України та доцільність призначення йому іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин, а саме у виді громадських робіт, який в повній мірі відповідає характеру скоєного злочину, його суспільній небезпеці, та буде належним чином сприяти виправленню обвинуваченого і запобіганню вчинення ним інших злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 371, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді громадських робіт на строк 60 (шістдесят) годи.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Черкасьої області через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1