ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

головуючого: ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
з участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6
адвоката ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора прокуратури Чернівецької області юриста 1 класу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Чернівці від 08.12.2018 року,
В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУ НП в Чернівецькій області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту терміном до 22 січня 2019 року в межах строку досудового розслідування.

Покладено на ОСОБА_6 наступні обов`язки терміном до 22 січня 2019 року: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; заборонити залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду в період з 22 год. 00 хв. до 09 год. 00 хв.; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; не залишати межі Чернівецької області без дозволу слідчого, прокурора чи суду; при наявності здати слідчому паспорт для виїзду/в`їзду за кордон.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що прокурором та слідчим доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, а також існування ризиків, але не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених Провадження №11-сс/822/29/18 Слідчий суддя: ОСОБА_9
Категорія:ст.263 ч.1 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ЄУНСС №727/13394/18
ст.177 КПК України.
На вказану ухвалу слідчого судді прокурор прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді від 05.12.2018р. та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити, застосувавши до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що слідчим суддею при обранні запобіжного заходу підозрюваному не було враховано що ОСОБА_6 підозрюється у вчинені тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до 7 років, даний злочин він вчинив під час іспитового строку, вину не визнає. Те, що новий аналогічний злочин вчинено під час іспитового строку, на думку апелянта, свідчить про те, що ОСОБА_6 схильний до вчинення злочинів. За наведених обставин, апелянт вважає, що ОСОБА_6 знаходячись на волі буде переховуватись від слідства та/або суду, незаконно впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Заслухавши суддю доповідача, прокурора, який підтримав доводи поданої апеляції та просив скасувати ухвалу слідчого судді, підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , котрі заперечували проти задоволення апеляції прокурора та просили залишити оскаржувану ухвалу без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити інші дії, вичерпний перелік яких визначений даною нормою процесуального права.
Крім того ч. 1 ст. 183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини у п. 85 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року сформулював правову позицію, відповідно до якої обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Разом з тим, як і в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу, так і в апеляційній скарзі прокурора зазначено лише обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у інкримінованому правопорушенні, а також достатність підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України.
Проте в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого, і апелянтом про такі обставини не зазначено.
А тому, на думку колегії суддів, врахувавши вищенаведене, а також те, що ОСОБА_6 від органів досудового розслідування не переховувався, зареєстрований та має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, приймає активну участь у всіх заходах, що проводяться на території села, міцність соціальних зв`язків, що на його утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей, остання з яких народжена ІНФОРМАЦІЯ_1 , дружина перебуває в декретній відпустці, фактично він являється єдиним годувальником сім`ї, здійснює догляд за ОСОБА_10 1935 р.н., слідчий суддя обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосувавши до нього більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту із покладенням на нього певних обов`язків.
Більш того, матеріали кримінального провадження свідчать про те, що підозрюваний ОСОБА_6 являється на виклики слідчого, прокурора та суду, речові докази вилучені під час обшуку знаходяться у органу досудового розслідування і по ним вже отримано висновки експертиз, свідки допитані і відсутні будь-які дані, що підозрюваний має намір на них незаконно впливати, а тому на думку колегії суддів, апеляційні доводи прокурора про те, що існують ризики, що ОСОБА_6 знаходячись на волі буде переховуватись від слідства та/або суду, незаконно впливати на свідків, є необґрунтованими.

Також колегія судів вважає вірним висновок слідчого судді про те, що безпідставними є твердження слідчого в клопотанні, що злочин вчинено під час іспитового строку, оскільки підозра ОСОБА_6 за ч.1 ст.263 КК України в частині часу вчинення кримінального правопорушення є неконкретизованою, а сам підозрюваний вказує, що зброя та боєприпаси залишились у нього після проведення обшуку в кримінальному провадженні, за яким його було вже засуджено. Виходячи з наведеного, такими що не заслуговують на увагу, колегія суддів вважає апеляційні доводи прокурора, про вчинення ОСОБА_6 даного злочину в період іспитового терміну.

За таких умов тримання під вартою ОСОБА_6 є безпідставним.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.176, 177, 178, 193, 194, 422 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Чернівецької області юриста 1 класу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Чернівці від 08.12.2018 року без зміни.
Ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Суддя-доповідач Судді:

________________ _________________ ___________________
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2