КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/199/2019 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , що діє в інтересах власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 серпня 2018 року у кримінальному провадженні за № 0004806 від 10.08.2018 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 погоджене прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_9 та накладено арешт на вилучений під час огляду місця події за адресою: м.Київ, вул.. Харківське шосе, 152 - автомобіль марки «Toyota RAV - 4» номерний знак « НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Слідчий суддя керуючись вимогами ст. 170 КПК України та врахувавши наведені у клопотанні правові підстави для накладення арешту на вилучене під час обшуку майно, дійшов висновку про його задоволення оскільки останнє відповідає вимогам ст.98 КПК України

В апеляційній скарзі, захисник власника майна адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та повернути ОСОБА_7 автомобіль що їй належить.

Апелянт зазначає, що слідчий суддя розглянув клопотання органу досудового розслідування без детального дослідження обставин справи, зокрема, доказів які б вказували на відповідність арештованого майна вимогам статті 98 КПК України. Додає, що судом неправомірно накладено арешт, оскільки автомобіль не є знаряддям, засобом або предметом вчинення злочину. Також додає, що власниця майна ОСОБА_7 не має статусу підозрюваної, не є стороною кримінального приводження, а тому накладення арешту на майно тимчасово вилучене в ході обшуку, обмежує її права у зв`язку з чим виникає право на захист прав та законних інтересів. Додає, що мета з якою накладено арешт та не підтверджується належними доказами що містяться в матеріалах справи.

Сторони у справі в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча про дату, час та місце судового засідання були завчасно повідомлені належним чином. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу у відсутність сторін, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405, ч. 1 ст. 172 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали провадження по розгляду клопотання про накладення арешту, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, Слідчим відділом Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київськійобласті здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004806 від 10.08.2018 року, за підозрою ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289, ч.1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, 20.08.2018 проведено огляд приватного домоволодіння АДРЕСА_1 . Дозвіл на проведення огляду без дозволу суду надано користувачем земельної ділянки ОСОБА_12 .
В ході огляду домоволодіння встановлено, що на земельній ділянці за вищевказаною адресою розташований приватний будинок та гаражне приміщення в якому знаходиться автомобіль марки «Toyota RAV - 4» без номерних знаків, номер кузова НОМЕР_2 .
Під час огляду гаража виявлено та вилучено: поліс № АК/6965569 з 18.10.2017; поліс № АК 4854864 з 18.10.2017; документи з надання послуг ремонту; номерні знаки « НОМЕР_1 », « НОМЕР_3 »; автомобіль марки «ToyotaRAV - 4» без номерних знаків, номер кузова НОМЕР_2 ..

Відповідно до бази даних НАІС установлено, що номерний знак « НОМЕР_1 » зареєстрований за автомобілем марки «Toyota RAV - 4», власником якого є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З метою проведення перевірки щодо можливого незаконного заволодіння автомобілем марки «Toyota RAV - 4» номерний знак НОМЕР_1 оперативним шляхом встановлено, що за адресою: м.Київ, Харківське щщосе, 152в подвір`ї багатоквартирного будинку припаркований автомобіль без номерних знаків, який за зовнішніми ознаками та характеристиками відповідає автомобілю «Toyota RAV - 4» номерний знак « НОМЕР_1 »та саме у вказаному будинку проживає власник ОСОБА_7 .
Старший слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 за погодженням із прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_9 звернувся до Києво-Святошинського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на автомобіль, враховуючи те, що автомобілі за зовнішніми параметрами та характеристиками є ідентичними, тому орган досудового розслідування має достатньо підстав вважати, що ОСОБА_11 , який є чоловіком ОСОБА_7 , використовував номерні знаки з аналогічного автомобіля « НОМЕР_1 » для транспортування викраденого автомобіля «Toyota RAV - 4» номерний знак « НОМЕР_3 » до гаражного приміщення розташованого на території домоволодіння АДРЕСА_1 утримуючи при собі документи прикриття у вигляді свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_7 .
21 серпня 2018 року ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Постановою слідчого слідчого управління ГУНП в Київській області ОСОБА_13 від 21 серпня 2018 року автомобіль марки «ToyotaRAV - 4» номерний знак « НОМЕР_1 » визнано речовим доказом у кримінальному провадженні..
Слідчий суддя вказав, що клопотання слідчого містить достатньо правових підстав для арешту майна, у відповідності до вимог ст.ст. 170, 171 КПК України та задовольнив його наклавши арешт на майно зазначене у ньому.
Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею рішення колегія суддів в матеріалах судової справи по розгляду клопотання по накладенню арешту не вбачає, оскільки покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання прокурора, слід визнати обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги такими, що не заслуговують на увагу колегії суддів і не ґрунтуються на законі, виходячи з наступного.

КПК України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер.
Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ст. 171 КПК України, то слідчий повинен неухильного їх дотримуватися.
Так, згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.
Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
З огляду на вищенаведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно зазначене у клопотанні, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Зважаючи на вищезазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно зазначене у клопотанні слідчого, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.

Підстав сумніватися в співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження у колегії суддів не виникає.

Твердження апелянта про те, що власник майна не має статусу підозрюваного або обвинуваченого та не несе за законом матеріальну відповідальність за їх дії, слід визнати непереконливими, оскільки увипадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, що має місце в даному випадку.
Доводи апеляційної скарги в частині того, що оскаржувана ухвала та клопотання слідчого не містять обгрунтування потреб у застосуванні арешту, є непереконливими, з урахуванням відповідності ухвали слідчого судді вимогам ст. 370 КПК України та відповідності клопотання слідчого вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України. Крім того, твердження апелянта про відсутність підстав для накладення арешту на майно, спростовуються постановою про визнання вилученого майнаречовим доказомвід 21 серпня 2018 року, відповідно до якої, майно, на яке слідчий просить накласти арешт, визнано речовими доказами у даному кримінальному провадження.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно, зазначене у клопотанні слідчого, з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому вимоги апелянта, слід визнати непереконливими.
Враховуючи встановлені обставини та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської областівід 27 серпня 2018 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 погоджене прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_9 та накладено арешт на вилучений під час огляду місця події за адресою: м.Київ, вул.. Харківське шосе, 152 - автомобіль марки «Toyota RAV - 4» номерний знак « НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без змін,

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , що діє в інтересах власника майна ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_14 ОСОБА_4