Справа № 136/2644/18
провадження 1-кп/136/222/18
УХВАЛА
іменем України

"05" березня 2019 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Липовець обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000238 від 05.08.2018 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта професійно технічна, неодруженого, на утриманні має одну неповнолітню дитину, непрацюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,
за участю сторін кримінального провадження
з боку обвинувачення:
прокурора ОСОБА_4
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7
з боку захисту:
обвинуваченого ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
05.08.2018 близько 03:55 год., ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та керуючи технічно-справним автомобілем марки ВАЗ 2101 державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись з центру м. Липовець по вул. Свято-Покровській в напрямку с. Зозів Липовецького району Вінницької області, на заокругленій ділянці дороги поблизу річки Соб, в порушення вимог п.п. б п.2.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 №1306, згідно з яким «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідально реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», передбачаючи можливі суспільно-небезпечні наслідки у вигляді дорожньо-транспортної пригоди, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, відволік свою увагу внаслідок пошуку власного мобільного телефону, який впав на підлогу вказаного транспортного засобу, через що автомобіль під його керуванням, рухаючись прямолінійно, з`їхав на праве узбіччя, де допустив зіткнення з деревом, внаслідок чого 3 пасажири, які знаходились у вказаному автомобілі, отримали тілесні ушкодження, зокрема:
- ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді саден на обличчі, забійно-рвані рани правої гомілки та правого стегна, закритого перелому лівої ліктьової кістки в середній третині зі зміщенням уламку, - з яких закритий перелом лівої ліктьової кістки в середній третині зі зміщенням уламку належать до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такий, що не являвся небезпечним для життя в момент спричинення і не супроводжувався загрозливими для життя явищами, але за своїм характером спричинив тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.
- ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді забійної рани лоба справа, множинних саден обличчя, закритого поперечного перелому середньої третини лівої ключиці зі зміщенням, - з яких закритий поперечний перелом середньої третини лівої ключиці зі зміщенням належить до тілесних ушкоджень середньої ступеня тяжкості, оскільки не являвся небезпечним для життя в момент заподіяння та не супроводжувався загрозливими для життя явищами, а потягнув за собою тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.
- ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: Закрита травма грудної клітки. Закриті переломи 1,2,3,5,6,8-го ребер зліва. Забій лівої легені. Гемопневматоракс зліва. Закрита травма живота. Забій органів черевної порожнини. Забій нирок. Закритий поперечний перелом середньої третини лівого плеча зі зміщенням. Закрита травма живота. Забій лівої легені
Такі умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
У підготовчому судовому засіданні потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 просили суд закрити дане кримінальне провадження, у зв`язку із їх примиренням з обвинуваченим.

Обвинувачений просив суд провадження у справі закрити, а його звільнити від кримінальної відповідальності, вказуючи на те, що відбулось примирення його із потерпілими.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував щодо закриття кримінального провадження за вказаних вище підстав.
Суд, вислухавши сторони кримінального провадження, вивчивши та дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про таке.
Відповідно до ст.46 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.4 ст..286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 вперше вчинив злочин, який відповідно до положень ст.12 КК України, є кримінальним правопорушенням невеликої тяжкості, потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з обвинуваченим ОСОБА_3 примирилися, цивільний позов потерпілими не заявлявся.

Також судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені ч. 3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності, передбачену ст.46 КК України, а також наслідки закриття провадження з цієї підстави і після роз`яснення цих положень наполягав на закритті кримінального провадження.

Будь-яких обставин, які згідно з правилами КПК перешкоджали б суду прийняти процесуальне рішення за заявою потерпілих не встановлено.

Таким чином, оскільки визначені кримінальним законом підстави встановлені, суд дійшов висновку про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

При цьому, суд зауважує, що звільнення від кримінальної відповідальності, в тому числі внаслідок примирення є комплексним, міжгалузевим інститутом кримінального та кримінального процесуального законодавства, спрямованого на задоволення/відновлення прав потерпілого та заохочення позитивної посткримінальної поведінки суб`єкта злочину. На забезпечення дієвості правових механізмів інституту примирення, його цілей і мети впливають «складні» зв`язки між принципами публічності і диспозитивності.

Питання примирення між потерпілим та обвинуваченим з точки зору пріоритетності публічного чи то приватного інтересу було предметом розгляду Верховним Судом України, який в своїй постанові від 31.03.2016 року у справі 5-27кс16 дійшов висновку, що зміна вектора державної політики, на думку Суду, має підняти на новий рівень і практику реалізації приватних інтересів у кримінальному судочинстві.

На думку Верховного Суду України, з якою повністю погоджується суд, існує така група суспільних відносин, охоронюваних кримінальним правом, у яких приватні інтереси їх учасників можуть переважати над суспільними (публічними) інтересами настільки, що волевиявлення потерпілого може мати вирішальне значення для кримінальної відповідальності винної особи. Без наявності приватних інтересів і вираження волевиявлення до їх реалізації ніякі публічні інтереси не можуть бути досягнуті. Значно більшою мірою диспозитивність властива тим нормам кримінально-процесуального закону, які вимагають узгоджених сторонами і судом рішень. Законодавець зобов`язує суд у таких випадках віддавати перевагу узгодженим сторонами рішень і ухвалити їх своїм рішенням.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Питання про речові докази у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не обирався.
Судом встановлено, що у кримінальному провадженні застосовувались заходи забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно ухвалою Липовецького районного суду від 13.08.2018, питання про яке суд вирішує відповідно до ст.174 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 44, 46 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 285, ч. 4 ст. 286, ст.288, 369 - 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № №0000238 від 05.08.2018 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, - закрити, а ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності, у зв`язку із примиренням винного з потерпілими.

Скасувати арешт майна накладений ухвалою Липовецького районного суду від 13.08.2018, а саме: автомобіль марки «ВАЗ 2101» державний номерний знак НОМЕР_1 (двигун № НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 ) власником якого являється ОСОБА_9 , який знаходиться на території спеціального майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів Липовецького ВП ГУНП у Вінницькій області за адресою: Вінницька область, м. Липовець, вул. Г.Майдану, 75, та повернути особі, яка має право користування даним транспортним засобом.
Медичні карти потерпілих повернути до Липовецької ЦРЛ.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали направити до Липовецького ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп"янінння.

Суддя ОСОБА_1