Провадження №1-кп/447/1/18
Справа №447/3748/14-к
У Х В А Л А
Іменем України

07.11.2018 року Миколаївський районний суд Львівської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві Львівської області кримінальне провадження внесене до єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001185 від 11.10.2014 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новий Розділ Львівської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше неодноразово судимог, а саме: 18.08.2006 року Миколаївським районним судом Львівської області за ст. ст. 15, 186 ч.2, 309 ч.1, 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, 13.03.2014 року Миколаївським районним судом Львівської області за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у вигляді 200 годин громадських робіт, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України

встановив:

ОСОБА_5 , будучи раніше судимим, останнє 13.03.2014 року Миколаївським районним судом Львівської області за ч. 1 ст. 125 КК України засудженого до покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний злочин.

Засудженому ОСОБА_5 на підставі вироку Миколаївського районного суду Львівської області від 13.03.2014 року присуджено покарання у виді 200 годин громадських робіт, 14.08.2014 працівником Миколаївського РП Пустомитівського МРВ КВІ УДПтСУ у Львівській області інспектором ОСОБА_6 , було роз`яснено порядок і умови відбування покарання та надано йому під розписку направлення для відбування громадських робіт в КП «Розділжитлосервіс» м. Новий Розділ Львівської області.

ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що повинен відбувати покарання у виді громадських робіт в ДП «Розділжитлосервіс», а також додержуватися встановлених відповідно до законодавства порядку і умов відбування покарання, повідомляти інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися за викликом до кримінально-виконавчої інспекції і відпрацьовувати встановлений судом строк у виді 200 годин громадських робіт, в період з 15.08.2014 по 19.08.2014 відпрацював лише 12 годин, і при повторному отриманні 17.09.2014 у КВІ направлення для відбування громадських робіт в КП «Розділжитлосервіс» м. Новий Розділ Львівської області, до якого мав приступити з 18.09.2014, умисно, без поважних причин не приступив до його відбування. Таким чином, в порушення умов та порядку відбування даного покарання, умисно, впродовж періоду з 20.08.2014 р. по 27.11.2014 р. не з`являвся для відбування покарання, без поважних на те причин, встановлених йому обов`язків не виконував, без поважних причин не прибував у КВІ для реєстрації у встановлені йому дні реєстрації.

Таким чином, ОСОБА_5 , умисно, ухилився від відбування громадських робіт, будучи засудженим до цього покарання, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 389 КК України.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 19.03.2015 року було призначено стаціонарну судово-психіатричну експертизу, згідно висновку якої вбачається, що ОСОБА_5 на даний час страждає хронічним психічним захворюванням у формі параноїдної шизофренії, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих йому дій, ОСОБА_5 також страждав хронічним психічним захворюванням у формі параноїдної шизофренії, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_5 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 23.07.2018 року змінено порядок розгляду кримінального провадження, внесеного в ЄРДР під № 0001185 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України та продовжено судовий розгляд згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом підтримала.

Заслухавши думки учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч.2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

В силу ст. 93 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно - небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною Кримінального кодексу України, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно - небезпечних діянь. Примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом, зокрема, до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

На підставі п. 2 ч.1 ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру, як госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

За правилами ч. 4 ст. 503 КПК України примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

Відповідно до ч.2 ст. 513 КПК України, суд, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно-небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року №7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», примусові заходи медичного характеру мають застосовуватись лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів -психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність і викликають потребу у застосуванні до неї таких заходів.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 29 від 15.02.2017 року ОСОБА_5 на даний час страждає хронічним психічним захворюванням у формі параноїдної шизофренії, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

В період інкримінованих йому дій, ОСОБА_5 також страждав хронічним психічним захворюванням у формі параноїдної шизофренії, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

За своїм психічним станом ОСОБА_5 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Оскільки, в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_5 хворіє на психічну хворобу, яка позбавляє його можливості усвідомлювати значення своїх дій (бездіяльності) або керувати ними, то суд приходить до висновку, що до нього слід застосувати примусові заходи медичного характеру.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 інкримінується вчинення кримінального правопорушення не пов`язаного з посяганням на життя інших осіб та з урахуванням психічного стану ОСОБА_5 та характеру вчиненого суспільно небезпечного діяння, не становить загрози для суспільства, однак потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах звичайного нагляду, відповідно до п.2 ч.1 ст. 94 КК України.

Керуючись ст.ст. 19 п.2, 92, 93 п.1, 94 ч.1 п.2 КК України, ст.ст. 362, 503, 512, 513 КПК України,

постановив:

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із зичайним наглядом.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано, та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через суд, який постановив ухвалу, протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1