КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

19 грудня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали судового провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 01 березня 2018 року,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8
та засудженого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01 березня 2018 року засудженому ОСОБА_6 повернуто його заяву, в якій ставилось питання про заміну довічного позбавлення волі на більш м`яке покарання та роз`яснено, що повернення заяви не позбавляє його права повторного звернення до належного суду.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції послався на те, що згідно відомостей з ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_6 прибув із Черкаського СІЗО, для доставки до Апеляційного суду Київської області, а матеріали клопотання не містять відомостей, що ОСОБА_6 відбуває покарання саме у ДУ «Київський слідчий ізолятор», яка не є установою де останній відбуває покарання, згідно ст. 11, ч. 3 ст. 18 КВК України.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 01 березня 2018 року та направити заяву до суду першої інстанції для дотримання норм КПК України.

В обґрунтування поданої скарги апелянт посилається на те що, оскаржувана ухвала є незаконною, не обґрунтованою, не вмотивованою та такою, що ухвалена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства.

Зокрема, як зазначає апелянт у поданій скарзі, суд першої інстанції, розглядаючи його заяву, проігнорував вимоги законодавства, а саме ст. 34 КПК України, якою визначено, що у разі помилкового направлення клопотання не до того суду, суддя зобов`язаний перенаправити справу до належного суду.

Також апелянт просить звернути увагу на те, що в Київському слідчому ізоляторі він знаходився з 14.02.2018 по 23.03.2018, куди його було доставлено для розгляду справи в Апеляційному суді Київської області, про що у своїй ухвалі зазначив суддя Шевченківського районного суду, але, на думку апелянта, вказані факти в ухвалі були викладені таким чином, що ніби то він, перебуваючи в Київському слідчому ізоляторі, не відбуває покарання, а просто утримується в ньому для участі в якихось процесуальних діях.

З наведеного, як вважає апелянт, випливає те, що суддя Шевченківського районного суду м. Києва відмовився здійснювати правосуддя по його заяві від 19.02.2018 року та незаконно її повернув, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Таким чином, як зазначається у скарзі, судом було постановлено незаконну, необґрунтовану та невмотивовану ухвалу про повернення заявнику заяви з усіма доданими матеріалами, яка підлягає скасуванню, з направленням заяви на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, під час якого мають бути дотримані всі вимоги ст. 34 КПК України.

Заслухавши доповідь суддідоповідача; пояснення засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення скарги; вивчивши матеріали провадження за заявою ОСОБА_6 про вирішення питання пов`язаного з виконанням вироку, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як обґрунтовано зазначено в оскаржуваній ухвалі суду, відповідно до вимог, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, в тому числі питання про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років, з яким засуджений ОСОБА_6 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва, повинно подаватись до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.
Згідно відомостей з ДУ «Київський слідчий ізолятор», на які суд першої інстанції послався у своїй ухвалі, засуджений за вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області за сукупністю злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 263 КК України до довічного позбавлення волі ОСОБА_6 прибув до вказаної установи із Черкаського СІЗО для доставки в Апеляційний суд Київської області.
Виходячи з наведених вище вимог закону та обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що матеріали клопотання засудженого ОСОБА_6 не містять відомостей про те, що він відбуває покарання саме в ДУ «Київський слідчий ізолятор», тобто відомостей про те, що вказана установа, згідно вимог ст. 11 та ч. 3 ст. 18 КВК України, є місцем, де останній відбуває покарання, а тому прийняв цілком законне рішення про повернення ОСОБА_6 його клопотання, з роз`ясненням права звернення з ним до належного суду, тобто до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.
При цьому, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, що згідно вимог ст. 34 КПК України, суддя Шевченківського районного суду м. Києва, у разі направлення клопотання не до того суду, був зобов`язаний перенаправити справу до належного суду, оскільки вказана норма не покладає такого обов`язку на суддю.
Як прямо передбачено ч. 2 ст. 34 КПК України, питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого.
З огляду на вказану норму закону, можна зробити висновок про те, що по-перше, звернення до суду апеляційної інстанції з поданням про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого, а не клопотання в порядку виконання вироку суду, є правом, а не обов`язком місцевого суду; по-друге, підсудність розгляду питань, пов`язаних із виконанням вироку, визначається відповідно до положень, передбачених ч. 2 ст. 539 КПК України, а не положень, передбачених ст.ст. 32, 34 цього Кодексу.
За таких обставин, суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення про повернення ОСОБА_6 його клопотання про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку, оскільки відповідно до вимог закону, таке клопотання повинно подаватись до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, тобто до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа виконання покарання, в якій ОСОБА_6 відбуває призначене йому судом покарання, а не установа, в якій він перебуває під час виконання тих чи інших процесуальних дій, в тому числі з метою забезпечення його особистої участі в розгляді поданих ним клопотань або скарг.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів не вбачає законних підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 , а тому за наслідками її розгляду вважає необхідним ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 01 березня 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 01 березня 2018 року, відповідно до якої засудженому ОСОБА_6 повернуто його заяву, в якій ставилось питання про заміну довічного позбавлення волі на більш м`яке покарання без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Справа № 11-кп/824/344/2018

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_9

Доповідач - суддя ОСОБА_1