Номер провадження: 11-сс/785/1892/18
Номер справи місцевого суду: 512/688/18 1-кс/512/193/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2018 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 , представника власника майна ОСОБА_7 , слідчого ОСОБА_8 , особи, у володінні якої знаходилось майно директора ПСП «Буревісник» ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі апеляційну скаргу прокурора Котовської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Савранського районного суду Одеської області від 08.11.2018 року про відмову в арешті майна, вилученого 13.10.2018 року під час огляду місця події, проведеного в рамках кримінального провадження № 0000144 від 17.05.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

СВ Савранського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000144 від 17.05.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.
Підставою для порушення кримінального провадження була заява ОСОБА_10 від 16.05.2018 року про те, що невстановлена особа здійснила самозахват належної йому ділянки, а саме, самовільно здійснила на ній посів кукурудзи, чим завдала йому матеріального збитку на суму близько 50 000 гривень. 13.10.2018 року до Савранського ВП знову надійшла повторна заява ОСОБА_10 про те, що з належного йому поля, яким він користується на правах оренди, договір укладений з ОСОБА_11 19.06.2016 року строком на 7 років, вдруге здійснює збір врожаю кукурудзи ОСОБА_12 разом з робітниками ПСП «Буревістник». В цей же день було проведено огляд місця події, а саме, земельної ділянки, розташованої в межах Дубинівської сільської ради Савранського району Одеської області, якою користується ОСОБА_10 , в ході якого на її території було виявлено вантажний автомобіль марки «КАМАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 та вантажний автомобіль марки «КАМАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на яких знаходилось зерно кукурудзи, загальною кількістю 21700 кг., після чого вказане зерно було передано на відповідальне зберігання ОСОБА_10 в приміщення складу, розташованого та території газової дільниці за адресою: АДРЕСА_1 . Слідчий СВ Савранського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно. Ухвалою слідчого судді Савранського районного суду Одеської області від 08.11.2018 року в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна було відмовлено, майно - зерно кукурудзи вагою 21700 кг., вилучене 13.10.2018 року під час огляду місця події було повернуто особі, у якої воно було вилучене, а саме, ПСП «Буревістник», що знаходиться за адресою: с. Дубинове, Саранського району, Одеської області. Не погоджуючись з ухвалою, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді від 08.11.2018 року, постановити нову увалу, якою задовольнити клопотання слідчого, та накласти арешт на майно, а саме, на зерно кукурудзи вагою 21700 кг., яке було зібране працівниками ПСП «Буревісник», що було вилучено під вас огляду місця події, та передати його на відповідальне зберігання ОСОБА_10 і зберігати його в приміщенні складу, розташованого на території газової дільниці по АДРЕСА_1 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки слідчий суддя не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, а саме, що ОСОБА_10 , законно користується вказаною ділянкою на праві оренди строком 7 років, про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги, та зауважив, що слідчий суддя зробив неправильні висновки, та не прийняв до уваги всі обставини провадження, не отримано документів з Державного Кадастру, ділянка не ідентифікована, адвоката, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, та зауважив, що йдеться не про земельну ділянку, а про вирощений врожай, тож підстав для накладення арешту немає, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

З наданих до суду матеріалів провадження вбачається, що в клопотанні слідчого, всупереч вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, не зазначено підстави і мету та відповідне обґрунтування необхідності накладення арешту на майно, на вказані документи, які б свідчили про володіння, користування та розпорядження таким майном а також не зазначено розмір заподіяної шкоди вказаним кримінальним правопорушенням. Долучені до клопотання слідчого копії витягу з ЄРДР, протокол огляду місця події, протокол зважування від 13.10.2018 року, розписка ОСОБА_10 про отримання ним на відповідальне зберігання зерна кукурудзи, свідчать лише про проведення огляду земельної ділянки, розташованої в межах Дубинівської сільської ради, якою користується ОСОБА_10 , та вилучення зерна кукурудзи, загальною кількістю 21700 кг., після чого вказане зерно було передано на відповідальне зберігання ОСОБА_10 в приміщення складу, розташованого та території газової дільниці за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, за час, що пройшов з моменту з внесення відомостей про скоєне кримінальне правопорушення до ЄРДР до моменту звернення слідчого з клопотанням про арешт майна, нікому не було повідомлено про підозру, а були було проведено лише кілька слідчих дій. Натомість, з матеріалів провадження вбачається, що 01.08.2015р. між ОСОБА_13 і ПСП «Буревісник» було укладено договір оренди землі, за яким ОСОБА_13 (за договором орендодавець) надає, а ПСП «Буревісник» (за договором орендар) приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Дубинівської сільської ради, масив № НОМЕР_3 , ділянка № НОМЕР_4 , кадастровий номер :01:001:0172, загальною площею 3,3064га, строком на 10 років (п.п.1, 2, 8 договору оренди землі від 01.08.2018р.) (а.с.19-22). Зазначенй договір оренди землі від 01.08.2015р. підлягає державної реєстрації, але державна реєстрація договору не відбулася. Зазначені обставини також були підтверджені ОСОБА_13 , який повідомив, що у 2015 році між ним і ПСП «Буревісник» дійсно був укладений договір оренди належної йому земельної ділянки строком на 10 років, після чого він передав земельну ділянку цьому підприємству і у 2015 році отримав за неї орендну плату, але у 2016 і 2017 роках орендну плату він не отримував. Також ОСОБА_13 повідомив, що у 2016 році він уклав договір оренди на цю ж земельну ділянку з ОСОБА_10 , але договір оренди, який він уклав раніше з ПСП «Буревісник», не розірвав, оскільки не знав, що так треба було зробити. За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що у даному випадку йдеться про використання земельної ділянки без правовстановлюючого документа, в період часу між отриманням земельної ділянки за договором оренди та реєстрацією цього договору оренди, а не про самовільне зайняття земельної ділянки, оскільки для встановлення факту самовільного зайняття земельної ділянки важливим є визначення моменту виникнення права користування земельною ділянкою, що виникає за чинним земельним законодавством після одержання її користувачем документа, який посвідчує право користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації, тож надання її у користування не створює права на землю і є лише умовою виникнення такого права у майбутньому, враховуючи, що право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди та його державної реєстрації. Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки ухвали слідчого судді, про те, що стороною обвинувачення не доведено, що майно, а саме, врожай зерна кукурудзи загальною вагою 21700 кг., що було вилучене 13.10.2018 року під час огляду місця події - земельної ділянки, розташованої в межах Дубинівської сільської ради, може являтися речовими доказами у кримінальному провадженні або є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197-1 КК України, враховуючи, що надані слідчому судді матеріали провадження на момент розгляду клопотання, взагалі не містять ознак жодного кримінального правопорушення, вчиненого будь-якими особами, тож має бути повернуто СП «Буревісник». Рішення слідчого судді відповідає вимогам ч. 3 ст. 132 КПК України. Досліджені в судовому засіданні суду апеляційної інстанції матеріали провадження вказують на те, що слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого були дотримані зазначені вимоги КПК України, що дозволило ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, за вказаних обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Савранського районного суду Одеської області від 08.11.2018 року - без змін. Керуючись ст.ст. 170-173, 376, 405, 407, 419, 422КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Савранського райсуду Одеської області від 08.11.2018 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого Савранського ВП про накладення арешту на майно та негайне повернення вказаного майна, а саме, зерна кукурудзи вагою 21700кг, яке було вилучене 13.10.2018 року -без змін. Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3