ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/217/19 Справа № 183/1066/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004850,щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Ксил-Сир Вілюйського району Якутської АССР, громадянина Російської Федерації, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,
перекладача ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені фактичні обставини.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2017 рокуОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання з покаранням, призначеним вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2017 року остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 3 місяці з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, з відбуванням покарання в кримінально-виконавчий установі.
Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили залишено раніше обраний - у вигляді тримання під вартою.
Початок строку відбування покарання вирішено рахувати з моменту затримання, тобто з 17 січня 2017 року.
Зараховано обвинуваченому в строк покарання строк попереднього ув`язнення в період з 17 січня 2017 року по 21 червня 2017 року включно, на підставі ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішено питання щодо речових доказів у провадженні.

Як установив суд, 01 грудня 2016 року приблизно о 19.00 годин (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 , перебуваючи біля хвіртки будинку № 26 по вул. Толстого у м. Новомосковську Дніпропетровської області, наніс невстановленим в ході досудового розслідування предметом один удар по голові ОСОБА_10 , від якого останній впав на землю, а ОСОБА_6 наніс йому ще 4 удари руками по голові, після чого відкрито викрав з правої кишені штанів ОСОБА_10 мобільний телефон «Nokia 1680с-2», вартістю 80 гривень з сім картою «Київстар», яка для потерпілого не має матеріальної цінності.
Потім ОСОБА_6 , розбивши віконне скло, проник до середини зазначеного будинку, звідки відкрито викрав дублянку вартістю 660 гривень, монітор «Prestigio P 392», вартістю 84 гривні, системний блок «SP», вартістю 164 гривні, шкіряні туфлі, в`язану шапку, які для потерпілого не мають матеріальної цінності, сорочку, яка для потерпілого не має матеріальної цінності, в кишені якої в чохлі знаходилися посвідчення учасника бойових дій на ім`я ОСОБА_10 та банківська картка «Банк Кредит Дніпро», яка для потерпілого не має матеріальної цінності.
Далі ОСОБА_6 через незачинені двері проник до приміщення літньої кухні, звідки відкрито викрав модем «Huawei HG 530» вартістю 504 гривні, телевізор марки «Samsung L16», вартістю 3344 гривні та 46 мисливських патронів 12 калібру, які для потерпілого не мають матеріальної цінності.
Після чого, ОСОБА_6 з місця скоєння злочину з викраденим майном втік у невідомому напрямку, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 4836 гривень та тілесні ушкодження, які у своїй сукупності відносяться до ушкоджень легкого ступеню тяжкості з короткочасним розладом здоров`я.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка їх подала.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції у новому складі суду. Обґрунтовуючи свої вимоги вказує, що у даному кримінальному провадження неправильно кваліфіковано його дії, при цьому за окремими епізодами взагалі за відсутності доказів. Вказує, що на момент вчинення злочину у нього не було в руках зброї, удари він наносив рукою, при цьому зброю не було знайдено та вилучено. Вважає, що його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 185 КК України, одночасно вказує, що потерпілий не бачив, коли зникли його речі та хто конкретно їх викрав.

В апеляційній скарзі прокурор, не оскаржуючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеність вини у скоєнні злочину та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду змінити у зв`язку з порушенням вимог кримінального процесуального закону та виключити з резолютивної частини вироку посилання суду на місце відбування покарання, а саме в кримінально - виконавчій установі. Обґрунтовуючи свої вимоги зазначає, що у відповідності до ч. 2 ст. 86 КВК України вид колонії, в якій засуджені до позбавлення волі відбувають покарання, визначається Державним департаментом України з питань виконання покарань, а тому не входить до компетенції суду, що тягне за собою зміну вироку у цій частині.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник просили задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_6 , проти задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення не заперечували.
Прокурор у судовому засіданні просив задовольнити апеляційну скаргу сторони обвинувачення, проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого заперечував, посилаючись на її необґрунтованість.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 стосовно неправильної кваліфікації його дій, які слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 185 КК України, апеляційний суд вважаєнеобґрунтованими з огляду на сукупність наявних в матеріалах провадження доказів, які вказують про спрямованість дій обвинуваченого саме на розбійний напад.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 370, п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, за яке він засуджений, ґрунтуються на об`єктивно з`ясованих обставинах, які підтверджені доказами, безпосередньо дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
В судовому засіданні у суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні розбою не визнав, показав, що він прийшов до потерпілого, щоб поговорити стосовно повернення рушниці, яку він забрав у ОСОБА_11 , та дочекавшись, коли ОСОБА_10 прийде додому, постукав у вхідні двері, які відчинив потерпілий, та запитав у нього про рушницю, на що ОСОБА_10 відповів нецензурною лайкою, після чого він завдав удар рукою по голові ОСОБА_10 , від якого той упав на підлогу та вдарився головою об водяний насос, в подальшому він сказав, де рушниця, Оскільки двері у будинок були закриті, він ошукав потерпілого, шукаючи ключі, які не знайшов, та забрав телефон. Після чого розбив вікно за допомогою металевого кутка, заліз у будинок, оглянув його, але рушниці не знайшов та повернувся до потерпілого, який сказав йому, що рушницю віддав зятю, при цьому потерпілий вдарив його сковорідкою по голові, на що він у відповідь наніс ОСОБА_10 близько 10 ударів кулаком по обличчу, після чого закрив у погребі та пішов з двору. В подальшому повернувся у домоволодіння потерпілого, звідки викрав телевізор, патрони, роутер, системний блок з монітором, склав їх у два мішки, обклавши телевізор і монітор взятим із шафи одягом. З викраденим майном того ж вечора він поїхав в с. Олексіївка. 14 січня 2017 року, він, попередньо заклавши викрадений у потерпілого телефон, взяв із собою монітор і системний блок, поїхав в м. Новомосковськ, щоб повернути їх потерпілому, однак не віддав їх, а сховав в підсобному приміщенні сусіднього будинку, де мешкає молодша дочка ОСОБА_11 . Наступного дня він повернувся в с. Олексіївку, щоб забрати залишені речі, однак, 16 січня 2017 року, вранці, його затримали працівники поліції, яким він видав речі ОСОБА_10 та повідомив куди заклав телефон.
Встановлені судом обставини підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, зокрема:

- показаннями потерпілого ОСОБА_10 про те, що 01 грудня 2016 року близько 19.00 годин він знаходився у себе вдома по АДРЕСА_2 . Почувши, що його кличуть з вулиці, він вийшов у двір, відчинив хвіртку, після чого одразу відчув удар предметом, який має тверду поверхню в область перенісся. Від нанесеного удару у нього пішла кров і в цей час йому нанесли ще 4 удари в область обличчя. Потім ОСОБА_12 затягнув його в двір, в перехід, що з`єднує їх будинок та кухню, де наніс йому чисельні удари ногами по всім частинам тіла. В цей час у нього з кишені забрали мобільний телефон. Пам`ятає, що ОСОБА_12 намагався з`ясувати у нього, де знаходиться рушниця та вимагав ключі від будинку, які він відмовився надати, після чого почув, як було розбите віконне скло у будинку, а його штовхнули в погріб, який знаходиться на господарському дворі його домоволодіння, зачинивши за ним двері. Через деякий час він зміг відчинити замок, вибрався з погребу, зміг доповзти до сусіда, який за його проханням зателефонував його рідним. Доповнив, що коли він лежав у переході між будинком та літньою кухнею, він після побиття зміг доповзти до приміщення кухні, де взяв сковорідку та вдарив нею ОСОБА_12 , який знову почав наносити йому тілесні ушкодження ногами, після чого з зазначеного приміщення обвинувачений викрав телевізор та патрони, які знаходилися в дивані. Крім цього з будинку були викрадені куртка (дублянка), комп`ютер, телевізор, пенсійне посвідчення, сорочка, туфлі, в`язана шапка, модем, однак як і коли зазначені речі виносились із будинку, він не бачив;
- показаннями свідка ОСОБА_13 про те, що 01 грудня 2016 року вона знаходилась на роботі і приблизно о 19.00 годині їй зателефонувала сусідка, повідомивши, що до неї додому прийшов її чоловік ОСОБА_14 з наявними тілесними ушкодженнями. Наступного дня, вона повернулася додому після роботи, де в переході, який з`єднує будинок з літньою кухнею та в самому приміщенні літньої кухні побачила сліди крові, також в крові була домашня одежа. Крім того, в зазначеному переході вона виявила розбиту сковорідку, а зайшовши в будинок, побачила, що розбірні частини дивана були розібрані, одежа з шафи розкидана, а поряд лежала ніжка від табуретки довжиною приблизно 50-60 см, зі сторони городу в прихожій було розбите вікно, біля якого вона знайшла каблук від взуття. Перевіривши речі, вона виявила, що зникли чоловіча дублянка, зимова кепка, чоботи, сорочка, посвідчення учасника бойових дій її чоловіка, мобільний телефон "Нокіа", телевізор білого кольору, який знаходився на кухні разом з пультом, комп`ютер: монітор та модем, спортивна сумка синього з чорним кольору. Наступного дня, зранку вона поїхала до чоловіка в лікарню, який їй розповів обставини події;
- показаннями свідка ОСОБА_15 про те, що 01 грудня 2016 року прийшовши в кімнату до батька вона побачила сліди крові на його обличчі та одежі. В кімнаті був розібраний диван, були розкидані речі, лежала ніжка від якогось стільця. В прохідній кімнаті було розбите скло вікна, а зайшовши до своєї колишньої кімнати вона побачила, що зникли комп`ютер, модем, системний блок, на кухні зник маленький телевізор білого кольору, також були викрадені зимова куртка батька, синя спортивна сумка, чоботи, зимова чоловіча кепка. Потім вона пішла на кухню через перехід та побачила на полу, на кухонному столі, на дивані, на стінах сліди крові, а також весь посуд, що знаходився в безладі і це, на її думку, свідчило про те, що відбулася боротьба. Наступного дня вона прийшла до батька в лікарню та він їй розповів обставини події;
- показаннями свідка ОСОБА_11 про те, що в 2014 році вона в інтернет мережі познайомилась з ОСОБА_6 та в подальшому він доглядав її будинок, коли вона поїхала до м. Новомосковськ. Приблизно 19 січня 2017 року від працівників поліції їй стало відомо, що ОСОБА_6 пограбував їх сусідів ОСОБА_16 , оскільки в її будинку в с. Олексіївка були знайдені викрадені у них речі;
- показаннями свідка ОСОБА_17 про те, що приблизно у січні 2017 року, її мама ОСОБА_11 , зайшла у двір її будинку АДРЕСА_2 , та побачила на снігу сліди, які вели до сараю. Відкривши двері, які були зачинені лише на клямку, побачила системний блок від комп`ютеру, який, як потім їй стало відомо, належав їх сусідам ОСОБА_16 ;
- показаннями свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 про те, що 16 січня 2017 року вони знаходилися в с. Олексіївка Нікопольського району та які були залучені понятими під час обшуку в будинку по АДРЕСА_1 , у вказаному селі, де мешкав обвинувачений, де в спальній кімнаті знайшли поліетиленовий пакет з патронами, у другій кімнаті під матрацом знайшли пакет з гранатою, телевізор "Самсунг", посвідчення учасника бойових дій, банківські картки, куртку чоловічу темно - болотного кольору. Знайдені речі працівники поліції опечатали, а вони розписалися на бірках та в протоколі.
Крім того, викладені обставини підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, що узгоджуються між собою, в тому числі: протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.01.2017 року та 17.01.2017 року, згідно яких потерпілий ОСОБА_10 та свідок ОСОБА_11 впізнали особу за фотознімками особу, яка скоїла розбійний напад відносно потерпілого та особу, з яким ОСОБА_11 знайома з 2014 року по вересень 2016 року, та який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , а саме ОСОБА_6 (а.п. 76-78, 113-116); висновком судово-медичної експертизи № 67/Е від 02.12.2016 року, згідно з яким у потерпілого ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження, які у своїй сукупності відносяться до легкого ступеню тяжкості; - протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицею за участю потерпілого ОСОБА_10 від 08.02.2017 року, в ході якого ОСОБА_10 розказав та показав як 01 грудня 2016 року, коли він вийшов до хвіртки свого домоволодіння, так як його покликав ОСОБА_6 , якого він впізнав по фото, який завдав йому один удар невідомим предметом по голові в область носа та в подальшому наніс йому чисельну кількість ударів, після чого ОСОБА_6 відкрито викрав його майно (а.п.83-89); висновком судово-медичної експертизи № 107/Е/Д від 02.12.2016 року, згідно з яким виявлені тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_10 у виді струсу головного мозку, забійних ран на переніссі, верхній губі, лобі виникли від дій тупих, твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо при механізмі, на який вказує потерпілий під час проведення слідчого експерименту від 08.02.2017 року (а.п. 82); протоколом огляду житлового будинку розташованого по АДРЕСА_1 від 16.01.2017 року, в ході якого виявлено та вилучено речі (а.п.90-103); - протоколом огляду добровільно виданого ОСОБА_20 , мобільного телефону "Nokia 1680 с-2", чорного кольору, імеі: НОМЕР_1 (а.п. 108-110), який визнано та залучено до справи, як речовий доказ (а.п.111); протоколом огляду добровільно дублянки коричневого кольору, в ході якого ОСОБА_6 пояснив, що вказану річ він 01 грудня 2016 року відкрито викрав по вул. Толстого, 26 в м. Новомосковську у потерпілого ОСОБА_10 (а.п. 122-123), яка визнана та залучена до справи, як речовий доказ (а.п.124); протоколом огляду системного блоку та монітору, які знаходяться біля домоволодіння № 24-а по вул. Толстого в м. Новомосковськ, Дніпропетровської області, (а.п. 125-128); протоколом огляду телевізора марки "Samsung L16", роутера "Huawei HG530", банківської картки "Банк Кредит Дніпро": НОМЕР_2 , посвідчення учасника бойових дій на ім`я ОСОБА_10 , які були вилучені по АДРЕСА_1 , мобільного телефону "Nokia 1680с-2", добровільно виданого свідком ОСОБА_20 , дублянки, добровільно виданої підозрюваним ОСОБА_6 , монітора "Prestigio Р392", системного блоку "SP", добровільно виданими свідком ОСОБА_21 , в ході якого потерпілий ОСОБА_10 вказав, що телевізор "Samsung L16" належить йомуі; роутер (модем) "Huawei HG530", ОСОБА_10 упізнав, як свій, за його зовнішніми ознаками, за формою, кольором, підключеним проводам; банківську картку "Банк Кредит Дніпро": НОМЕР_2 ОСОБА_10 упізнав як свою так, як вона має вибиті слова з його прізвищем та ім`ям; посвідчення учасника бойових дій на ім`я ОСОБА_10 , упізнав, як своє, за фотокарткою з його зображенням, його прізвищем, ім`ям та по батькові, мобільний телефон "Nokia 1680с-2", ОСОБА_10 упізнав, як свій, за зовнішніми ознаками, по потертостям, які є по краям телефону, ремінцю-тримачу тканевому; дублянку ОСОБА_10 впізнав, як свою, по кольору, формі виготовлення; монітор "Prestigio Р392" та системний блок "SP", упізнав, як свої, по кольору, моделі та формі (а.п.129-131); висновком судово-товарознавчої експертизи № 472-17 від 01.12.2016 року, згідно з яким загальна вартість викраденого майна станом на 01.12.2016 року складає 4836 гривень (а.п. 144-146); протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_6 від 21.02.2017 року (а.п.156-168) та іншими доказами, зміст яких детально відображено у вироку.
З урахуванням наведеного за встановлених у даному провадженні фактичних обставин, які підтверджується у своїй сукупності наявними в матеріалах провадження доказами, зокрема і поясненнями потерпілого та свідків, які хоч і не могли безпосередньо бачити обставини вчинення злочину, проте з огляду на їх послідовність і взаємодоповненість, при цьому підтвердженість низкою вчинених процесуальних дій у кримінальному провадженні органами досудового розслідування, які спростовують позицію обвинуваченого стосовно відсутності у його діях ознак розбою та навпаки свідчить саме про спрямованість дій обвинуваченого ОСОБА_6 на вчинення розбою, який передбачає напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я, викладене свідчить про необгрунтованість доводів обвинуваченого стосовно наявності у його діях складу кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 125, 185 КК України, що в свою чергу є позицією захисту, спрямованого на ухилення від відповідальності за більш тяжкий злочин.
Таким чином, аналізуючи у своїй сукупності наявні в матеріалах провадження докази та покази учасників провадження, враховуючи встановлені фактичні обставини провадження дії ОСОБА_6 кваліфіковані правильно за ч. 3 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний з проникненням у житло та інше приміщення, а тому доводи обвинуваченого в цій частині є такими, що виходять з його особистих міркувань та аналізу тих даних, які на його думку відповідають ознакам складу кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 125, 185 КК України.
Одночасно слід вказати, що доводи апелянта стосовно того, що потерпілий не бачив хто конкретно виносив речі з дому, то такі доводи судом оцінюються критично, оскільки з огляду на вищенаведені та проаналізовані докази у своїй сукупності, сумнівів стосовно вчинення інкримінованого злочину саме ОСОБА_6 не виникає, а тому суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги прокурора стосовно виключення з резолютивної частини вироку посилання суду на місце відбування покарання, а саме в кримінально - виконавчій установі, то такі доводи заслуговують на увагу з огляду на наступне.

У відповідності до вимог ч.ч. 3, 4 ст. 374 КПК України законодавцем встановлено вичерпний перелік відомостей, які підлягають зазначенню у вироку, зокрема за умови визнання особи винною у вчиненні інкримінованого їй злочину або злочинів, резолютивна частина вироку має містити відомості щодо прізвища, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його винуватим та відповідні статті ЗУ про кримінальну відповідальність.

Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" покарання має бути визначене у вироку таким чином, щоб під час його виконання не виникло жодних сумнівів стосовно його виду і розміру.

Згідно ч. 2 ст. 86 КВК України вид колонії, в якій засуджені до позбавлення волі відбувають покарання, визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань.
Як вбачається з оскаржуваного вироку вищевказаних вимог закону судом належним чином дотримано не було та при складанні вироку в його резолютивній частині було вирішено питання про відбування обвинуваченим ОСОБА_6 покарання у кримінально - виконавчій установі, що в свою чергу не входить до компетенції суду, а має бути вирішено в процесі звернення до виконання вироку центральним органом виконавчої влади як уповноваженим на те органом, а тому таке порушення процесуального закону тягне за собою зміну оскаржуваного вироку в цій частині.
У зв`язку з вищенаведеним, апеляційний суд вважає, необхідним залишити апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення, а апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Згідно з ч. 6 ст. 368 КПК України обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вирішуючи питання про застосування ст.ст. 4, 5, ч. 5 ст. 72КК України апеляційний суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, який викладений в постанові від 29 серпня 2018 року у справі № 663/537/17 щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України ( зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числа на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

У таких випадках, якщо після вчинення особою діяння, передбаченого КК України, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи (ч. 4 ст. 5 КК України).

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_6 визнаний винуватим у злочині, вчиненому 01 грудня 2016 року, затриманий 17 січня 2017 року.

Враховуючи зазначені обставини, а також положення ч.ч. 1, 4 ст. 5 КК України, апеляційний суд приходить до висновку про зарахування ОСОБА_6 строку попереднього ув`язнення в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язненняза два дня позбавлення волі, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII).

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції задовольнити.
Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2017 рокущодо ОСОБА_6 змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку посилання суду на відбування обвинуваченим ОСОБА_6 покарання в кримінально - виконавчій установі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року у строк покарання обвинуваченого ОСОБА_6 зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 17 січня 2017 року по 30 січня 2019 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В решті вирок суду щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня отримання ним копії судового рішення.

Судді:

________________ _________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4