Справа № 761/5005/19
Провадження № 1-кс/761/3662/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2019 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_4 в порядку ст.174 КПК України, посилаючись на те, що СУ ФР ГУ ДФС в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000002 від 12.01.2017, в рамках якого ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10.04.2017 накладено арешт на грошові кошти ряду фізичних осіб, зокрема, на грошові кошти ОСОБА_4 , які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в ПАТ «Дельта Банк».

В обґрунтування доводів ОСОБА_4 зазначає, що не був присутній при розгляді клопотання про арешт майна, а тому судом не були враховані його доводи, також те, що останній не має жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні №0000002, у слідчих відсутні докази, що спірні грошові кошти є предметом кримінального правопорушення, набуті протиправним шляхом або отримані в наслідок вчинення кримінального правопорушення.

Посилаючись на зазначене, заявник просив скасувати накладений арешт, оскільки арешт накладено необґрунтовано.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримала заявлені вимоги та просила задовольнити клопотання з наведених у ньому підстав. Зазначила, ОСОБА_4 є законним власником спірного майна.
Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду клопотання повідомлений належним чином та завчасно, причини неявки суду не відомі.
Заслухавши доводи адвоката ОСОБА_3 , вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10.04.2017 задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 2 ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження № 0000002 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 218-1 КК України та накладено арешт на грошові кошти ряду фізичних осіб, зокрема, на грошові кошти ОСОБА_4 , які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в ПАТ «Дельта Банк».
При вирішенні питання про накладення арешту на грошові кошти слідчий суддя виходив з тих обставин, що колишнім керівництвом АТ «Дельта Банк» у період з 30.10.2014 по 03.03.2015, ігноруючи Постанову НБУ №692/БТ від 30.10.2014, за попередньою змовою з службовими особами ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», умисно вчинено дії, які збільшили гарантовану законом суму відшкодування за вкладами фізичних осіб, що призвело до віднесення банку до категорії неплатоспроможних та завдало великої матеріальної шкоди державі.

Підставою для накладення арешту послугувало те, що спірні грошові кошти відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, а відтак обґрунтовано мають статус речових доказів у зазначеному кримінальному провадженні, з метою їх збереження накладено арешт із забороною розпоряджання та використання таких.

Положеннями ст. 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР ратифікована Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція).

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано захист права власності.

Згідно з цією нормою кожна особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом.

Наведена засада закріплена у ст. 41 Конституції України, яка зазначає, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

За змістом положень ст. 2 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Як визначено в ухвалі слідчого судді, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, тобто у даному випадку застосовано положенняч.2 ст.170 КПК України за яким арешт накладено з метою збереження речових доказів, оскільки зазначені грошові кошти визнані речовим доказом у кримінальному провадженні №0000002.

При цьому, чинним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди його вчинення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, набуті кримінально протиправним шляхом.

З наведеного витікає, що певне майно підлягає арешту лише у разі, якщо воно відповідає переліченим вище вимогам та свідчить про обставини вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Об`єктом злочинних посягань за ст. 218-1 КК України є встановлений законодавством порядок здійснення господарської діяльності у частині забезпечення інтересів громадян, юридичних осіб та держави від ризиків, пов`язаних з неплатоспроможністю суб`єктів господарської діяльності.

З огляду на зазначене грошові кошти, що акумульовані на розрахункових рахунках не можуть вважатись доказами в розрізі тих злочинів, досудове розслідування по яким здійснюється СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві.

Враховуючи, що слідчий суддя має можливість встановити наявність у кримінальному провадженні певних обставин виключно з матеріалів поданого клопотання, на його ініціатора і покладається відповідний обов`язок.

Досліджуючи існування на момент розгляду клопотання про арешт майна слідчий суддя при постановленні ухвали виходив виключно з матеріалів, наданих ініціатором клопотання без врахування доводів володільця майна, оскільки питання про арешт спірного майна вирішувалося у відсутності останнього на підставі ч.2 ст. 172 КПК України.
При розгляді клопотання про скасування арешту по суті, встановлено нові обставини, які спростовують твердження слідчого, що спірне майно має ознаки речового доказу у вказаному кримінальному провадженні.

Як вбачається з матеріалів клопотання, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.07.2018, яким задоволено позов ОСОБА_4 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Визнано протиправними рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» щодо визнання нікчемними транзакцій на рахунок ОСОБА_4 та договору банківського вкладу, зобов`язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_4 , як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2018 вказане вище рішення залишено без змін.

Ухвалою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04.12.2018 відкрито провадження за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» по цій справі. ІІри цьому, виконання вказаних вище постанови та ухвали не зупинено, касаційний розгляд ще не відбувався.

Тобто, можливість отримання ОСОБА_4 у власність грошових коштів, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_2 перевірена та підтверджена судом. Постанова суду першої інстанції, станом на час звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна, не скасована та набрала законної сили.

Отже, доводи заявника знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на законі та у сукупності спростовують твердження слідчого, що спірні грошові кошти,відповідають критеріям ст. 98 КПК України, як речового доказу, а тому воно не є доказом та предметом кримінального правопорушення у вказаному кримінальному провадженні.
Щодо інших підстав для накладення арешту, то статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Поряд з тим, адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_4 не має жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні №0000002, іншого протилежною стороною не доведено.
Отже, зважаючи на наявність нових даних, які не були відомі підчас прийняття рішення про арешт спірного майна, недоведеність причетності ОСОБА_4 до вчинення злочину в рамках даного кримінального провадження, слідчий суддя вважає не співмірним застосування накладеного арешту та приходить до висновку, що подальше застосування такого виду забезпечення кримінального провадження знаходяться поза розумною межею, яка повинна виправдовувати саме такий спосіб втручання у права власника майна, у зв`язку з чим, наявні правові підстави для скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10.04.2017.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.04.2017 року на грошові кошти ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ), які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 відкритому в ПАТ «Дельта Банк».

Скасувати в частині заборону розпоряджатись та використовувати грошові кошти ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на рахунку № НОМЕР_1

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 20.02.2019

Слідчий суддя