У Х В А Л А

м.Фастів Київська область 21 травня 2019 року

Слідчий суддя Фастівського міськрайонного суду ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши матеріали клопотання прокурора Фастівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000082 від 19.04.2019 року,-

в с т а н о в и в :

До слідчого судді звернувся прокурор Фастівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 з клопотанням про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000082 від 19.04.2019 року, правова кваліфікація за ч.1 ст.366 КК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що в провадженні СВ Фастівського ВП Васильківкого відділу поліції ГУ НП в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0000082 від 19.04.2019 року, правова кваліфікація за ч.1 ст.366 КК України.

В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що рішенням виконавчого комітету Фастівецької сільської ради Фастівського району № 1/2 від 29.01.2002 року визначено право власності у тому числі, на жилий будинок АДРЕСА_1 .

Разом з тим, рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 26.09.2011 року у справі № 22ц-4247/2011 визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Фастівецької сільської ради Фастівського району Київської області від 29.01.2002 року, визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності на будинок по АДРЕСА_2 видане на ПСП Фастівецьке в частині 1/2, що складається з квартири АДРЕСА_3 . На даний час рішення набрало законної сили. Скасуванням вказаного рішення прокурор вважає, фактично скасовується право власності ПСП Фастівецьке на спірні житлові будинки. Отже, всупереч вимогам чинного законодавства, невстановленими особами виконавчого комітету Фастівецької сільської ради надано право власності ПСП Фастівецьке на жилі будинки № 125 по вул. Дружби та № 23,10,28,25,43,52,58,62,64,66 по вул. Зеленій у с. Фастівець Фастівського району Київської області.

Підставами для накладення арешту на нерухоме майно прокурором зазначено: є запобігання відчуженню в подальшому вказаних жилих будинків третім особам, існування підозри, що саме через незаконні дії посадових осіб виконавчого комітету Фастівецької сільської ради Фастівського району Київської області жилі будинки незаконно були передані ПСП Фастівецьке, а також збереження жилих будинків, як речового доказу.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ст.131 КПК України, арешт майна є одним з заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст.171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Частиною 2 ст. 171 КПК України встановлено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Положеннями п.1 ч. 2 ст. 171 КПК України передбачене обов`язкове зазначення у клопотанні слідчого, прокурора підстави та мети відповідно положень ст.170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування арешту майна, а саме що вказані житлові будинки є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна тощо.

З наданих суду матеріалів клопотання, прокурором зазначено, що арешт на житлові будинки необхідно накласти з метою збереження речового доказу.

Разом з тим, аналіз клопотання, з яким звернувся прокурор до слідчого судді дає підстави вважати про недостатність доказів про те, що вказані житлові будинки визнані прокурором, як зазначено в клопотанні, речовими доказами та відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Також, прокурором необгрунтовано наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч.1 ст.170 КПК України та не надав докази цього, як це передбачено ч.2 ст.132 КПК України.

Згідно п.10 ст.170 КПК України, не можебути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З поданих письмових матеріалів клопотання, вбачається, що на даний час вказані житлові будинки перебувають у власності громадян.

Таким, чином прокурором не надано належного обгрунтування необхідності накладення арешту на вказане майно.

В клопотанні про арешт майна повинно бути зазначено перелік і вид майна, що належить арештовувати (п.2 ч.2 ст.171 КПК України), які в подальшому, у разі задоволення клопотання, має зазначити слідчий суддя в ухвалі (п.1 ч.5 ст.173 КПК України).

Дані обставини в клопотанні відсутні.

Згідно частини першої ст.172 КПК України, суд зобов`язаний повідомити особу-володільця майна, що належить арештувати, про судовий розгляд поданого клопотання. Проте данних про місцезнаходження володільця, розпорядника або користувача майна чи інших контактів прокурором в клопотанні не зазначено, що унеможливлює його виклик до суду.

Посилання прокурора про недоцільність виклику в судове засідання власників зазначених в клопотанні житлових будинків нічим не обгрунтовано та не підтверджено належними доказами.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України, слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст.171 КПК України, повертає його прокурору, для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.170-172 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Фастівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000082 від 19.04.2019 року повернути прокурору для усунення недоліків та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1