Справа № 487/5988/17
Провадження № 1-кп/487/245/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2018 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засдіання ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, українця, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

19.12.2000 року Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч.3 ст. 140, ч.3 ст. 193, 42 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

22.06.2016 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч.1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 850 грн.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України

за участю сторін кримінального провадження
зі сторонни обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 ,
зі сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,
іншого учасника: потерпілого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувчення визнаного судом доведенним:

ОСОБА_3 , будучи раніше судимим 22.06.2016 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 850 грн., який ОСОБА_3 на момент вчинення злочину не сплатив, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, повторно вчинив корисливий злочин при наступних обставинах:

22.09.2017 року приблизно о 23:50 годин, ОСОБА_3 , знаходячись біля будинку №14 по вул. Генерала Карпенка в м. Миколаєві, побачив потерпілого ОСОБА_6 , який в цей час прямував від зупинки 2КП в сторону зупинки 1КУ, після чого у нього виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном останнього.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , діючи повторно, попрямував за потерпілим ОСОБА_6 , підійшов ззаду до потерпілого, поклав руку на праве плече, від чого потерпілий повернувся до ОСОБА_3 . Після чого, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння майном потерпілого, ОСОБА_3 , підійшов до потерпілого ОСОБА_6 та відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Lenovo S920» вартістю 500 грн. та грошовими коштами в сумі 200 грн., котрі знаходились у потерпілого в сумці.

Після чого, ОСОБА_3 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушенні зник, розпорядившись ним на власний розсуду.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 700 грн.

Такі дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно та із застосуванням насильства котре не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого. .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину за ст. 186 ч.2 КК України не визнав, зазначивши, що потерпілому він удар не наносів, телефону потерпілого не забирав, а знайшов.

Надаючи більш детальні покази суду ОСОБА_3 показав, що він 22.09.2017 року він повертався додому, біля 1КП до нього підійшов потерпілий, він був напружений, у нього було щось на обличчі, останній намагався у нього щось спитати, але він не зрозумів, що саме. Потім потерпілий пішов, а він знайшов на землі біля 1 КП мобільний телефон, який забрав собі. Телефон був в не робочому стані та в подальшому він його продав на Центральному ринку. Він тілесні ушкодження потерпілому не спричиняв та при ньому також ніхто тілесні ушкодження йому не наносив.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин:

Незважаючи на не визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своє вини у вчиненні інкримінуємого йому злочину, вона повністю підтверджується зібраними в ході судового слідства доказами.

Так, в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду показала, що 22.09.2017 року приблизно о 23:45 годин, він помилився зупинкою громадського транспорту та вийшов на зупинці «Намив», після чого пішов на зупинку, яка йому була потрібна, свій мобільний телефон він тримав у руці. Ще до нападу, то побачив хлопців, з початку подумав, що це його знайомі, підійшов до них, але пойняв, що помилився та пішов далі. Коли він шов, йому хтось ззаду тричі постукав по плечу, коли він обернувся, то його одразу вдарили по обличчю, від чого він впав, дальше не пам`ятає, його мобільний телефон мабуть впав, також у нього в барсетці було 200 грн., які викрали. Йому розбили губу, він її зашивав у ЛШМД. При цьому, він розгледів обличчя нападника, якого в подальшому впізнав по фотознімку, це обвинувачений ОСОБА_3 . Коли він встав то почав шукати телефон, але не знайшов. Наступного дня, він знову прийшов на місці нападу, хотів вияснити, де телефон, поросив продавця з магазину зателефонувати на його номер, хтось відповів на дзвінок та сказав, що буде через 30 хв., але телефон ніхто не повернув. Його мобільний телефон був в робочому стані, екран був з тріщиною.

Вказані покази потерпілого ОСОБА_6 узгоджуються із дослідженими в ході судового розгляду доказами:

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показала, що вона мешкає разом з ОСОБА_3 . В них вдома вона бачила у ОСОБА_3 якийсь мобільний телефон, в не робочому стані та з розбитим екраном, який у ОСОБА_3 з`явився в осені. Вона та ОСОБА_3 спиртні напої вживають рідко.

А також з дослідженими судом письмовими доказами:

заявою ОСОБА_6 щодо прийняття мір до невідомої особи яка 22.09.2017 року приблизно о 23:45 годин, з застосуванням фізичного насильства, забрала у нього мобільний телефон марки «Lenovo» в якому знаходилась сім-картка № НОМЕР_1 та грошові кошти в сумі 200 грн., а всього матеріальний збиток на загальну суму 700 грн.;

витягом з кримінального провадження №0004190 від 27.10.2017 року за правою кваліфікацією ч. 2 ст. 186 КК за заявою ОСОБА_6 , згідно якого 22.09.2017 року приблизно о 23:45 годин, невстановлена особа, перебуваючи на вул. Генерала Карпенка в м. Миколаєві, із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, відкрито заволоділо майном ОСОБА_6 , чим спричинило останньому матеріальний збиток на суму 700 грн.;

протоколом пред`явлення особи для впізнання від 31.10.2017 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_6 з чотирьох осіб пред`явлених їй для впізнання, впізнав чоловіка на фото №4 ( ОСОБА_3 ), який 22.09.2017 року приблизно о 23:45 годин, між 1КП і 2 КП по вул. Генерала Карпенко вчинив грабіж та відкрито заволодів мобільним телефоном та грошовими коштами в сумі 200 грн., впізнав за формою обличчя та зачіскою.

протоколом пред`явлення особи для впізнання від 28.10.2017 року, згідно якого ОСОБА_8 з чотирьох осіб пред`явлених їй для впізнання, впізнав чоловіка на фото №3 ( ОСОБА_3 ), який на початку жовтня 2017 року на території ЦРК продав йому мобільний телефон марки «Lenovo» у неробочому стані, впізнав чоловіка за рисами та формою обличчя та зачіскою.

Що стосується кваліфікуючої ознаки дій ОСОБА_3 як грабіж, вчинений із застосуванням насильства котре не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, суд приходить до наступного:

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.
З об`єктивної сторони вчинення грабежу можливе у формі: 1) відкритого викрадення чужого майна без застосування насильства або погрози його застосування (ненасильницький грабіж); 2) відкритого викрадення чужого майна із застосуванням насильства або погрози його застосування (насильницький грабіж).
При насильницькому грабежі винний не тільки прикладає певні зусилля для того, щоб безпосередньо вилучити чуже майно, а ще і вдається до насильницького впливу на потерпілого чи інших осіб. При цьому насильство застосовується як засіб протиправного вилучення або утримання такого майна.
Насильницький грабіж утворює кваліфікований склад злочину (ч. 2 ст. 186) і може бути двох видів: 1) грабіж, поєднаний з насильством, яке не е небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого; 2) грабіж, поєднаний з погрозою застосування такого насильства.
Під насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, слід розуміти заподіяння легкого тілесного ушкодження, що не призвело до короткочасного розладу здоров`я або короткочасної втрати працездатності, а також вчинення інших насильницьких дій (нанесення ударів, побоїв, обмеження чи незаконне позбавлення волі за умови, що вони не були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння). Такі насильницькі дії, вчинені в процесі грабежу, повністю охоплюються ч. 2 ст. 186 КК України і додаткової кваліфікацїі за іншими статтями КК не потребують.
Проте, стороною обвинувачення та потерпілим не надано жодного належного, допустимого, достовірного доказу на підтвердження того, що обвинуваченим потерпілому було нанесено удар в обличчя.
Інших доказів, які б свідчили про заподіяння легкого тілесного ушкодження, що не призвело до короткочасного розладу здоров`я або короткочасної втрати працездатності, або вчинення інших насильницьких дій, матеріали кримінального провадження не містять, та їх не було здобуто під час судового розгляду кримінального провадження.
У відповідності до ч.3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Тлумачення усіх сумнівів щодо доведеності вини особи на користь такої особи визначено і ч.4 ст.17 КПК України.
Таким чином, аналізуючи вище наведені докази в їх сукупності, за наведених обставин кваліфікуюча ознака - із застосуванням насильства котре не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого підлягає виключенню з обвинувачення, а дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України за кваліфікуючою ознакою - повторність.
Таким чином, суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочину доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України - як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Суд не приймає до уваги, доводи обвинуваченого з приводу того, що він не вчиняв грабіж, оскільки це суперечить зібраним та дослідженим в судовому засіданні доказам.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України віднесно до категорії тяжких злочинів.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України, не виявлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд також враховує особу обвинуваченого то, що він раніше одноразово судимий за вчинення майнових злочинів, має не зняті та не погашені в установленому законом порядку судимість, за місцем проживання сусідями характеризується позитивно, згідно довідки-характеристики заступника начальника СП Заводського ВП ГУНП за місцем проживання характеризується негативно, на обліку МОПЛ не перебуває, перебуває на обліку «П» в ОНД з 14.11.2013 року з діагнозом: зловживання алкоголем. Відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів є покарання у вигляді позбавлення волі.

Між тим, з урахуванням ступені тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, конкретних обставин його вчинення, наслідків вчиненого, даних про його особу, суд вважає можливим призначити покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробування, відповідно до ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, яке є достатнім для того, щоб обвинувачений довів своє виправлення.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зі змінами від 26.11.2015 року № 838 - VIII, ОСОБА_3 слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 06.01.2017 року по 02.07.2018 року включно.
Керуючись ст. ст. 369-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Зарахувати в строк відбуття покарання час перебування під вартою з 06.01.2017 року по 02.07.2018 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1