Провадження № 1-кп/679/42/2019
Справа № 679/157/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року м. Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Нетішин кримінальне провадження №0000013 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нараївка Славутського району Хмельницької області, українця, громадянина України, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, із середньою-спеціальною освітою, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 357 КК України,

ВСТАНОВИВ:

19 листопада 2018 року приблизно о 19 годині 00 хвилин потерпілий ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого проживання, що за адресою АДРЕСА_2 , надав для ОСОБА_6 свій мобільний телефон марки «Sigma X-treme AZ68» та зарядний пристрій до нього з метою його застави у ломбард, для отримання грошових коштів у особистих потребах та банківську картку «Приват Банку» № НОМЕР_1 , для перевірки стану рахунку.

Після цього ОСОБА_6 пішов до банкомату, що знаходиться у «Торговому центрі», який розташований за адресою: Хмельницька область, м. Нетішин, просп. Незалежності 22. Перебуваючи біля банкомату, ОСОБА_6 набравши пін-код, який йому повідомив потерпілий ОСОБА_8 , перевірив стан рахунку та виявив там наявні грошові кошти в сумі 95 грн. 70 коп. Реалізуючи свій злочини намір, діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, ОСОБА_6 зняв грошові кошти в сумі 90 грн., якими в подальшому розпорядився на власний розсуд, при цьому банківську картку № НОМЕР_1 , належну ОСОБА_9 , викинув.

Після чого ОСОБА_6 20 листопада 2018 року, переслідуючи єдиний умисел на незаконне заволодіння чужим майном, шляхом шахрайства, а саме, зловживаючи довірою потерпілого, взявши перед цим у нього мобільний телефон марки «Sigma X-treme AZ68» разом із зарядним пристроєм до нього, заставив його у ломбард ПТ «ПП «Ера-Дон» і компанія «Ваш ломбард», що підтверджується договором про надання фінансового кредиту та заставу на майно № від 20 листопада 2018 року, після чого отримані грошові кошти потерпілому не надав, а розпорядився ними на власний розсуд.

В подальшому, 16 грудня 2018 року, ОСОБА_6 викупив мобільний телефон марки «Sigma X- treme AZ68» та зарядний пристрій до нього, який належить потерпілому ОСОБА_9 , у ломбарді ПТ «ПП «Ера-Дон» і компанія «Ваш ломбард», та виходячи зі своїх корисливих мотивів, мобільний телефон власнику не повернув, а розпорядився ним на власний розсуд, а саме подарував своїй матері ОСОБА_10 , чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 600 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 шляхом ведення в оману та зловживання довірою ОСОБА_7 , заволодів його мобільним телефоном марки «Sigma X-treme AZ68» та зарядним пристроєм до нього, якими розпорядився на власний розсуд, чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

Тим самим ОСОБА_6 своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України.

Крім цього, 19 листопада 2018 року приблизно о 19 годині 00 хвилин потерпілий ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , надав ОСОБА_6 свою банківську карту «Приват Банку» № НОМЕР_1 , для перевірки стану рахунку. В свою чергу ОСОБА_6 , керуючись єдиним умислом, діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, таємно, усвідомлюючи, що дана банківська картка належить іншій особі, є офіційним документом та містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя цього спеціального засобу, взяв дану банківську картку, та власнику її не повернув, а розпорядився нею на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними діями, які виразились у викраденні офіційних документів шляхом шахрайства вчиненого з корисливих мотивів, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України.

У судовому засіданні прокурор, обвинувачений та потерпілий підтримали угоду про примирення, просили її затвердити.

Обвинувачений ОСОБА_6 беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, із запропонованим видом та мірою покарання погодився.

Потерпілий пояснив, що жодних претензій до обвинуваченого не має.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений повністю розуміє свої права визначені в п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди.

Також судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_5 повністю розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

На підставі пояснень обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_5 , суд переконався, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 357 КК України і вказані злочини відповідно до ст. 12 КК України є злочинами невеликої тяжкості.

Також судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про примирення відповідають вимогам ст.ст. 469, 471 КПК України, міра покарання, узгоджена потерпілим та обвинуваченим, визначена у межах санкції ч. 1 ст. 190 , ч.1 ст. 357 КК України, з врахуванням положень ст. 70 КК України. Підстав для відмови у затвердженні угоди про примирення, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_6 , та призначення останньому, узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст.ст. 100, 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним від 23 січня 2019 року, укладену між потерпілим ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000013.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 357 КК України, і призначити йому узгоджене в угоді про примирення покарання:

- за ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень;

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_6 призначити покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначивши остаточно покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Речові докази мобільним телефоном марки «Sigma X-treme AZ68» та зарядний пристрій до нього, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Нетішинського ВП Славутського ВП ГУ НП у Хмельницькій області, повернути ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити учасникам судового провадження їх право на отримання в суді копії вироку.

Головуюча ОСОБА_1