Житомирський апеляційний суд
Справа №278/5010/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретарів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
прокурораів: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого: ОСОБА_9
захисника: ОСОБА_10 ,
потерпілих: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15
представника потерпілих: ОСОБА_16 ,
спеціаліста: ОСОБА_17 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_16 в інтересах потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , потерпілого ОСОБА_14 на виправдувальний вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 15 листопада 2017 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комсомольське Козятинського району Вінницької області, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, раніше не судимого, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ,

визнано не невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченому п.7 ч.2 ст.115 КК України та виправдано у зв`язку із не доведенням, що кримінальне правопорушення вчинено ним.

Застосований запобіжний захід у вигляді застави ухвалено припинити із дня вступу вироку в законну силу, а внесений його розмір - повернути заставодавцю.
Заявлені цивільні позови потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , та ОСОБА_18 заявлені до ОСОБА_9 ухвалено залишити без розгляду.
Процесуальні витрати за проведення судово-портретної експертизи № 720П від 23.07.2015 року, вартість проведення якої склала 1 227,6 гривень (а.с.137, т.3); судово-психологічної експертизи № 8-98п від 30.07.2015 року, вартість проведення якої склала 5 539,8 гривень (а.с.8, т.4); судово-психологічної експертизи № 8-99п від 30.07.2015 року, вартість проведення якої склала 5 909,12 гривень (а.с.149, т.3); комплексної судово-комп`ютерно-технічної експертизи № 9-1/345К; 9-2/37ФП від 28.04.2016 року, вартість проведення якої склала 7 703,05 гривні (а.с.155, т.4) та комісійної судово-психологічної експертизи № 3941/16-61 від 12.12.2016 року, вартість проведення якої склала 18 006,40 гривень (а.с.36, т.5) ухвалено віднести на рахунок держави.
Речові докази - автомобіль марки "VOLKSWAGEN", модель "Transporter", номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер " НОМЕР_2 " залишити власнику. Жорсткий диск "Western Digital", модель "WD20EARX-00PASBO", серійний номер " НОМЕР_3 ", та відеореєстратор "HIKVISION", серійний номер "428417529", належний ОСОБА_19 ухвалено повернути останній.

Згідно вироку суду, ОСОБА_9 органом досудового розслідування обвинувачується у тому, що 11 липня 2014 року, маючи умисел на вчинення умисного вбивства ОСОБА_20 ІНФОРМАЦІЯ_2 , близько 11 години 40 хвилин, таємно переслідуючи останнього, на зупинці громадського транспорту "Універмаг", що на вул. Київській в м. Житомирі, сів у маршрутне таксі сполученням м. Житомир с. Зарічани.
Близько 12 год. ОСОБА_9 вийшов із вказаного маршрутного таксі поблизу зупинки громадського транспорту "Криничка", що в с. Зарічани, Житомирського району, та зайшов на територію ТОВ "Житомирська дорожньо-будівельна колона", що розташоване за адресою: с. Зарічани, вул. Цюрупи, 4, Житомирського району.
Знаходячись на території вказаного ТОВ, ОСОБА_9 переслідував рух ОСОБА_20 від зупинки громадського транспорту "Криничка" до місця його проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 .
Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на умисне вбивство ОСОБА_20 , ОСОБА_9 близько 12 год. 17 хв. через хвіртку зі сторони АДРЕСА_3 зайшов на територію подвір`я вказаного домоволодіння, після чого проник до будинку, у якому проживав ОСОБА_20 .
Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на умисне вбивство ОСОБА_20 , ОСОБА_9 з хуліганських мотивів, тобто без будь-яких видимих причин, на ґрунті явної неповаги до суспільства, нехтуючи загальнолюдськими правилами співжиття і нормами моралі, діючи з особливою зухвалістю у приміщенні даного будинку умисно наніс невстановленим слідством ножем декілька ударів в розташування життєво важливих органів потерпілого, а саме грудну клітину зліва та шию, і таким чином умисно його вбив.
Відповідно до висновку експерта №673 від 18.08.2014, смерть ОСОБА_20 настала внаслідок гострої крововтрати як ускладнення ран на шиї, тулубі з ушкодженням лівої загальної сонної артерії, білясерцевої сорочки, серця, діафрагми, печінки.
Дії обвинуваченого були кваліфіковані органом досудового слідства за п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині ОСОБА_20 , вчинене з хуліганських мотивів.

Роблячи висновок про необхідність виправдання ОСОБА_9 у вчиненні даного кримінального правопорушення за недоведеністю вчинення ним даного правопорушення, суд першої інстанції при цьому визнав його не невинуватим за п.7 ч.2 ст. 115 КК України .

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні та призначити покарання: за п 7 ч. 2 ст. 115 КК України - 15 років позбавлення волі. Крім того стягнути з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням в ході судового розгляду провадження. Цивільний позов ОСОБА_12 та ОСОБА_11 до ОСОБА_9 у повному обсязі на загальну суму 316 564 грн. 44 коп, з них: 16 564 грн. 44 коп. - матеріальної шкоди та 300 000 грн моральної шкоди. Цивільний позов ОСОБА_18 до ОСОБА_9 у повному обсязі на загальну суму 500 000грн в якості моральної шкоди. У задоволенні цивільних позовів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 до ОСОБА_9 про стягнення моральної шкоди на загальну суму 200 000 грн. та 100 000 грн. відмовити. Долю речових доказів, з урахуванням думки сторін кримінального провадження, вирішити в порядку ст. 100 КПК України. Арешт на майно ОСОБА_9 , а саме: автомобілі: VOLKSWAGEN TRANSPORT, 1998 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 ; VOLKSWAGEN TRANSPORT 2008 року випуску номерний знак НОМЕР_5 , який накладено у кримінальному провадженні на підставі ухвали слідчого судді Корольвського районного суду м. Житомира ОСОБА_21 від 01.09.2014 р., залишити без змін для забезпечення відшкодування цивільних позовів. Міру запобіжного заходу ОСОБА_9 до вступу вироку в законну силу змінити у залі суду з застави на тримання під вартою. Питання щодо застави у розмірі 200 970 грн. просить вирішити у відповідності до вимог ч. 11 ст. 182 КПК Україні. Строк покарання ОСОБА_9 рахувати з часу його затримання. Посилається на те, що вирок є незаконним і підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду, фактичним обставинам кримінального провадження, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вказує, що у ході судового розгляду достовірно встановлено, що вбивство ОСОБА_20 було вчинено в умовах неочевидності. Крім того, судом беззаперечно спростовано алібі обвинуваченого, незаконні методи досудового розслідування щодо нього та визнано недопустимими як докази всі експертизи, висновки по яких були надані стороною захисту для приєднання до матеріалів кримінального провадження (а.5, 7 та а.12 вироку). Суд, приймаючи рішення по вищезазначеним експертизам мотивував його тим, що вони різняться своїми результатами щодо категоричності відповідей на поставлені перед ними запитання. Допитані у судовому засіданні експерти ОСОБА_22 та ОСОБА_23 надані ними висновки підтримали, зокрема допитаний в судовому засіданні 20.01.2017 р. судовий експерт ОСОБА_24 надав детальні пояснення (показання) з приводу зазначених висновків експертизи та показав, що «високий ступінь імовірності» - це означає максимальну ступінь вірогідності, яка може бути того, що вони належать одній і тій же особі, оскільки не існує метричних методик оцінки ні в балах, ні в процентах. Зазначає також, що згідно з показаннями, які свідки надавали під час досудового розслідування і які були оголошені в суді, вони при огляді всіх вилучених відеозаписів чітко впізнавали на них саме ОСОБА_9 . Згідно оголошених у судовому засіданні протоколів допиту свідків ОСОБА_25 слідчим виконано вимоги ст.63 Конституції України, ст.ст. 18,66, 67, ч.7 ст.224 КПК України. Аналіз зазначених фактичних обставин проведення допиту свідків ОСОБА_25 на досудовому розслідуванні у сукупності із вимогами процесуального закону дають беззаперечні підстави для спростування твердження суду про грубе порушення їхніх прав при проведенні допиту таких осіб на досудовому розслідуванні. Судом визнано (а.9 вироку) правомірність вилучення відеозаписів камер спостереження та файли, на підставі яких проводились психологічна експертиза від 30.07.2015 № 8-99п (т.3 а.с.150-163) та комісійна судова психологічна експертиза №3941/16-61 від 12.12.2016 (т.5 а.с.35-44). Дані файли є однаковими з файлами, які були пред`явлені на досудовому слідстві свідкам ОСОБА_25 . Крім того, ОСОБА_25 у судовому засіданні показали, що на відео, яке їм показували, вони впізнали саме підсудного ОСОБА_9 . На підставі викладеного, можна зробити категоричний висновок про те, що свідки ОСОБА_25 впізнали саме ОСОБА_26 і ні в кого із учасників процесу та вважає, що і у суду не виникло сумнівів у цьому. Аналізуючи покази свідків, матеріали досліджені судом: час прибуття потерпілого, час настання смерті, час його виявлення можна зробити висновок про те, що саме особа, яку впізнали свідки на відео і є тією особою, яка вчинила вбивство потерпілого ОСОБА_20 . За таких обставин, вважає, що твердження суду про те, що не спростовано стороною обвинувачення відповідними та належними доказами версія того, що особа, яка переслідувала ОСОБА_20 та в подальшому вибігала з будинку - вчинила вбивство останнього, повністю спростована. На підставі вищевикладеного, спростувавши алібі обвинуваченого, те що до нього застосовувались недозволені методи слідства, висновками експертів, показаннями свідків, дослідженими матеріалами справи державне обвинувачення вважає, що вбивство ОСОБА_27 без будь-яких на те причин скоїв саме ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі представник потерпілих адвокат ОСОБА_16 просить вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винним за п. 7 ч. 2 ст. 115 Кримінального кодексу України та засудити до покарання у вигляді довічного позбавлення волі. Заявлені цивільні позови потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 до ОСОБА_9 задовольнити повністю. Посилається на те, що вирок є незаконним та необґрунтованим і підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду. Суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності. Саме ця невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула на вирішення питання про невинуватість обвинуваченого. Вказує, що в процесі судового розгляду провадження було достовірно встановлено, що алібі у обвинуваченого ОСОБА_9 на момент спричинення смерті ОСОБА_20 відсутнє, і про це безпосередньо зазначено v вироку. Сторона обвинувачення не тільки спростовувала це, а й доводила всіма відповідними та належними доказами те, що вчинила вбивство ОСОБА_20 саме та особа, яка слідкувала за ним 11 липня 2014 р. і вибігала з будинку, в якому жив ОСОБА_20 , і що свідок ОСОБА_28 одразу ж після того, як ця особа вибігла за територію домоволодіння, знайшов ОСОБА_20 вже вбитим, хоча за декілька хвилин до цього ОСОБА_20 був ще живий. Отже, всі висновки суду, які зводяться до того, що в матеріалах провадження недостатньо доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого, базуються лише на переліченні доказів, але з дуже чітким неспівпадінням змісту цих доказів, перекручуванням фактичних обставин, без правдивого викладення текстів письмових доказів та без повного викладення доказової бази, в т.ч. показань допитаних в суді свідків, що в цілому підтверджує те, що висновки суду, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, які були встановлені під час судового розгляду провадження. Ні у кого з учасників судового розгляду даного кримінального провадження не виникає сумніву стосовно того, що обвинувачений прийняв всі міри, щоб не залишити або знищити свої сліди на місці скоєння злочину та поза межами цього місця, в т.ч. взуття, одяг, знаряддя злочину і т.п., які могли б викрити його. Але ті докази, які були безпосередньо досліджені під час судового процесу, з достовірністю підтверджують винуватість саме ОСОБА_9 у вбивстві ОСОБА_20 .

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_14 просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винним у пред`явленому обвинувачені у вчиненні злочину, передбаченого п.7 ч.2 ст. 15 КК України та призначити йому покарання у вигляді довічного позбавлення волі, а також задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Посилається на те, що вирок є незаконним, необгрунтованим та невмотивованим. Вказує, що не зрозуміло, які конкретні докази, що досліджувались судом, викликали у нього сумніви, що свідчить про необґрунтованість вироку. У вироку суд зазначив тільки останні показання обвинуваченого, при цьому не навів мотиви того, чого він не приймає до уваги початкові показання ОСОБА_9 , у судовому засіданні не встановив причини розбіжності між ними та не оцінив їх критично враховуючи наявність інших доказів, що підтверджують винність дій ОСОБА_9 . Стверджує також, що суд в порушення процесуального закону визнав недопустимим висновок експерта № 8-88 п від 30.07.2015 року, який підтверджував, що показання ОСОБА_9 наданні ним під час досудового розслідування є вільними, без застосування до нього заходів фізичного чи психологічного примусу (стр. 7 вироку). Судом не у повному обсязі прийняті до уваги показання свідка ОСОБА_29 , невмотивовані причини не прийняття таких показань у повному об`ємі (стр. 13 вироку). У судовому засіданні допитані у якості свідків ОСОБА_30 та ОСОБА_31 пояснили, що згідно з їх показаннями, які вони надавали під час досудового розслідування і які були оголошені в суді, вони при огляді всіх вилучених відеофайлів чітко впізнавали на них саме обвинуваченого ОСОБА_9 . Суд не прийняв до уваги висновки психологічної експертизи, яка встановила, що на відео знятих камерами відео спостереження, що долучені до матеріалів кримінального провадження, особа у светрі із капюшоном є саме ОСОБА_9 , що встановлено за ознаками невербальної поведінки. Також суд не прийняв до уваги висновок комісійної психологічної експертизи, яка із ймовірністю у 90% прийшла до аналогічних висновків. Зазначає, що суд взагалі не надав жодної правової оцінки таким доказам, що досліджувались судом, як слідчі експерименти за участю ОСОБА_32 , ОСОБА_33 та померлого свідка ОСОБА_34 та протоколи пред`явлення їм речей для впізнання. Судом взагалі не була дана оцінка тій обставині, що у день вбивства телефоні номери ОСОБА_20 та обвинуваченого були в один час у зоні дії одних і тих же базових станцій, і не тільки у с. Зарічани, але й у місті Житомирі.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_10 просить апеляційні скарги прокурора ОСОБА_35 , представника потерпілих ОСОБА_16 і потерпілого ОСОБА_14 на вирок суду відносно ОСОБА_9 - відхилити, а вирок суду залишити без змін. Посилається на те, що доводи апеляційних скарг є надуманими, а висновки суду зроблені на підставі доказів, досліджених і оцінених під час судового розгляду, і вони відповідають фактичним обставинам справи.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 просить дану апеляційну скаргу відхилити, а вирок суду щодо нього залишити без змін. Посилається на те, що суд першої інстанції повно і об`єктивно провів судове слідство, дотримався вимог ст.ст. 369-374 КПК України, ухвалив виправдувальний вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені дослідженими доказами. Викладені у вироку висновки суду відповідають усім фактичним обставинам справи, суд правильно застосував кримінальний закон та дотримався норм кримінального процесуального закону, досконало дослідив усі докази, надавши їм належну правову оцінку за критеріями належності, допустимості, достовірності і достатності, як це передбачено ст. 94 КПК України.

В судовому засіданні прокурори у повному обсязі підтримали апеляційні скарги, просили їх задовольнити, визнавши обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого п.7 ч.2 ст. 115 КК України , призначивши йому покарання у виді 15 років позбавлення волі, задовольнивши цивільні позови потерпілих, вирішивши питання щодо судових витрат, запобіжного заходу, арешту майна та речових доказів.

Потерпілі та їх представник адвокат ОСОБА_16 також підтримали свої апеляційній скарги та апеляційну скаргу прокурора, підтримавши у повному обсязі всі доводи та пояснення, викладені в них. При цьому потерпілі ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 відмовилися від своїх цивільних позовів до ОСОБА_36 .

Обвинувачений ОСОБА_37 та його захисник ОСОБА_10 заперечили проти апеляційних скарг, підтримавши у повному обсязі заперечення, викладені в письмовій формі та надавши додаткові усні заперечення проти доводів апеляційних скарг. Просили вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення та доводи учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційних скарг, обговоривши зазначені доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку у разі визнання особи виправданою зазначається прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та його виправдання.

Суд першої інстанції при постановленні оскарженого вироку зазначених вимог закону в повній мірі не дотримався.

В мотивувальній частині вироку судом здійснено висновок про недостатність доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 . Однак в супереч вказаним висновкам, зазначеним в мотивувальній частині вироку, в резолютивній його частині судом зазначено про визнання ОСОБА_9 не невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за п. 7 ч. 2 ст.115 КК України.

Такі суперечності у вироку суду є суттєвими та свідчать про те, що судом не прийнято однозначного рішення щодо суті обвинувачення та винуватості ОСОБА_9 в пред`явленому обвинуваченні.

Зазначені недоліки та суперечності у висновках суду є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону щодо законності рішення суду, які у відповідності до положень ч.1 ст. 412 КПК України є підставою для скасування вироку суду, а у зв`язку з відсутністю такого однозначного рішення суду першої інстанції, що унеможливлює прийняття апеляційним судом рішення по суті обвинувачення, в тому числі і в межах доводів апеляційних скарг, - в свою чергу є також підставою для призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції у відповідності до положень ст. 415 КПК України.

На підставі наведеного вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_9 за п.7 ч.1 ст. 115 КК України в суді першої інстанції.

При цьому відповідно до положень ч.2 ст. 415 КПК України призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
Враховуючи вищенаведені положення ч.2 ст. 415 КПК України апеляційний суд позбавлений можливості прийняти рішення по суті доводів та вимог апеляційних скарг, не дивлячись на проведення часткового судового слідства, повторного дослідження доказів в даному кримінальному провадженні. Усі доводи, викладені в апеляційних скаргах учасників судового розгляду, повинні бути перевірени та враховані судом першої інстанції при новому розгляді кримінального провадження, встановленні фактичних обставин провадження з дослідженням та оцінкою усіх наданих сторонами провадження доказів у відповідності до положень КПК України.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_16 в інтересах потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , потерпілого ОСОБА_14 задовольнити частково.

Виправдувальний вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 15 листопада 2017 року щодо ОСОБА_9 за п.7 ч.2 ст.115 КК України скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: