Справа № 629/2661/18
Провадження № 1-кп/629/114/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2019 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лозова, Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000707 відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська, Донецької області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, без постійного місця проживання, раніше судимого:
- 04.08.2008 року Київським районним судом м. Донецька за ч. 1 ст. 186 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;
- 23.12.2008 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 185, 71 КК України до 4 років позбавлення волі; звільнений 12.10.2012 року з Дзержинської ВК Донецької області (№ 2) по відбуттю строку покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
- обвинувачення прокурора Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 ,
- захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , маючи не зняту та не погашену в законному порядку судимість за скоєння корисливого злочину, на шлях виправлення не став і вчинив кримінальні правопорушення при наступних обставинах.

15 квітня 2018 року, близько 17:00 години, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився в житловому будинку ОСОБА_6 , розташованому по АДРЕСА_1 , де розпивали спиртні напої. Побачивши мобільний телефон в кармані халату, який був одягнений на потерпілій, у ОСОБА_3 виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді завдання матеріальної шкоди потерпілій і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи, повторно, таємно викрав з карману халату мобільний телефон «ASUS ZE500RL», який належить ОСОБА_6 , чим завдав матеріальної шкоди потерпілій на суму 1844 грн.

Крім того, 16 квітня 2018 року, близько 10:50 години, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився в житловому будинку ОСОБА_7 , розташованому по АДРЕСА_2 , де розпивали спиртні напої. Побачивши, що під подушкою на дивані лежать грошові кошти, у ОСОБА_3 виник умисел на відкрите викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді завдання матеріальної шкоди потерпілому і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи, повторно, відкрито викрав з-під подушки на дивані гроші в сумі 1200 гривень, які належать ОСОБА_7 , чим завдав матеріальної шкоди потерпілому на вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та частково визнав себе винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України. Пояснив в судовому засіданні, що 15.04.2018 року він прийшов з кладовища до ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 , вони сиділи, випивали. Потім ОСОБА_8 завела чоловіка в будинок, а коли стала прощатися з ним, то вони обнялись і він витягнув у неї з лівої кишені халату мобільний телефон «ASUS», чорного кольору. В подальшому думав його продати. Крім того, 16.04.2018 року він прийшов в гості до ОСОБА_9 , з собою у нього була пляшка горілки. Вони випили по 100 грам, більше пити не стали. Потім ОСОБА_9 повів його до кімнати, де він спить. Він знав, що ОСОБА_9 клав гроші під подушку. Доки ОСОБА_9 пішов до телевізора, він взяв гроші з-під подушки. Скільки захватив не знав. Потім ОСОБА_9 сказав, що буде лягати спати і він пішов. Ніхто його не зупиняв, не окликав. Коли він був в магазині «Кулінічі», то до нього підійшов зять, сказав, що потрібно повернути гроші. Він віддав 1200 гривень. Після цього приїхали працівники поліції.

Враховуючи показання обвинуваченого ОСОБА_3 , а також те, що він не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті відносно епізоду крадіжки 15.04.2018 року, по якому він визнає вину, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду немає сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи відносно епізоду крадіжки 15.04.2018 року, по якому обвинувачений визнає вину, визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого, дослідженням даних, які характеризують його особу, доказів щодо витрат по кримінальному провадженню та речових доказів.

Не зважаючи на часткове невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) за ч. 2 ст. 186 КК України, його вина, повністю доводиться наступними зібраними та дослідженими у кримінальному провадженні доказами, обсяг яких був визначений за погодженням з учасниками судового провадження, а саме зібраними доказами відповідно до вимог ст.ст. 352, 353 КПК України та дослідженими в судовому засіданні протоколами слідчих дій та долученими до матеріалів кримінального провадження документами, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення факту і обставин кримінального провадження, що відповідає вимогам ст. 358 КПК України.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що до нього 15.04.2018 року прийшов ОСОБА_10 , він дав останньому 200 грн. на поповнення рахунку. Гроші у нього були, якраз отримав пенсію, 2800 грн., а ОСОБА_3 бачив, що гроші знаходяться під подушкою. Він побачив, як ОСОБА_3 схопив гроші і побіг. Обвинувачений побіг в сторону Близнюків, він бачив його десь за 20 метрів, кричав йому, але той ні разу не обернувся. Наздогнав його лише на вул. Миру, навіть два рази його вдарив, третій раз бити не став. Йому повернуто 1200 грн., але це не вся сума.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 надала показання, що вона є слідчим Лозівського ВП ГУНП в Харківській області. 18.04.2018 року був проведений слідчий експеримент за участю підозрюваного ОСОБА_3 , його захисника - адвоката ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_7 . Під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_3 розповів, як він викрав гроші, де він їх взяв. Все було зафіксовано в протоколі. Щодо дій потерпілого, підозрюваний відповів, що він чув, як кричав потерпілий, але що саме сказати не міг, не звернув на це увагу.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 надав показання, що він знає і обвинуваченого, і потерпілого, вони є сусідами. ОСОБА_3 украв гроші у ОСОБА_7 , коли пішов з грошима, то ОСОБА_9 прийшов до нього, а він проживає за три будинку, та попросив викликати поліцію. ОСОБА_7 був весь «на нервах», випивши, але йшов середнім шагом. Під час проведення слідчого експерименту його запросили бути понятим. ОСОБА_3 розповів, як взяв гроші під подушкою, як пішов з будинку, також говорив, що ОСОБА_7 йому щось кричав, що саме він вже не пам`ятає.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 надав показання, що він був понятим при проведенні слідчого експерименту. ОСОБА_9 він знає, проживають поряд, а обвинувачений йому незнайомий. Під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_3 показав, що взяв гроші під подушкою на дивані, скільки саме не казав. ОСОБА_3 також казав, що пішов з грошима в «Кулінічі». Точно не пам`ятає, чи кричав ОСОБА_7 , щоб зупинити ОСОБА_3 , при ньому такої розмови не було. Відчувалась образа ОСОБА_7 на ОСОБА_3 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 надала показання, що обвинувачений є її братом, а потерпілий сусідом. Про крадіжку грошей вона дізналася від чоловіка. Знає, що ОСОБА_9 отримує пенсію на карточку, пенсія у нього 2100 грн. Він іноді просить, щоб йому зняли пенсію та принесли. Про це він просив її сина ОСОБА_15 , який зняв йому пенсію, є чек з банкомату, за це ОСОБА_9 дав ОСОБА_15 100 гривень. Гроші, які викрав ОСОБА_16 , її чоловік найшов біля забору і відніс ОСОБА_9 . Особисто вона не бачила, що сталося, про обставини крадіжки знає зі слів сина та чоловіка.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 надав показання, що він син ОСОБА_18 , сестри ОСОБА_3 . ОСОБА_9 попросив його сходити до банкомату та зняти пенсію, що він і зробив. Зняв 2000 грн. та приніс ОСОБА_9 , за це отримав 100 грн. Особисто він нічого не бачив, про все дізнався від матері.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_19 надав показання, що він перебуває у цивільному шлюбі з сестрою обвинуваченого ОСОБА_20 . З обвинуваченим в родинних відносинах не перебуває. Він був вдома, прибіг син ОСОБА_20 , сказав, що ОСОБА_21 вкрав гроші у ОСОБА_9 . Вийшов на вулицю, побачив ОСОБА_9 . Він сказав, що ОСОБА_22 вкрав у нього гроші, сказав, в яку сторону побіг. Після цього знайшов ОСОБА_3 в «Кулінічах», привів його до ОСОБА_9 . Той почав його бити. ОСОБА_16 сказав, де взяв гроші, потім віддав 1200 грн. купюрами по 100 грн. Особисто він нічого не бачив, про те, що ОСОБА_3 кричали зупинитися, знає це зі слів ОСОБА_9 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_23 надав показання, що це сталося літом. Вони з ОСОБА_9 сусіди. Він був у своєму дворі і побачив, як спочатку вибіг з будинку обвинувачений, а потім слідом ОСОБА_7 . Сусід висловлювався нецензурною лайкою, кричав «Стій! Віддай гроші!». Він знає, що ОСОБА_3 часто приходив до ОСОБА_7 .

Зокрема, вина ОСОБА_3 доводиться дослідженими в судовому засіданні протоколом слідчих дій та долученими до матеріалів кримінального провадження документами, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення факту і обставин кримінального провадження:
- протоколом огляду місця події від 16.04.2018 року з фото таблицею до протоколу огляду місця події, в ході якого було оглянуто домоволодіння АДРЕСА_2 . Вхідні двері в будинок не пошкоджені, обстановка в будинку, який складається з кухні, двох кімнат, не порушена. В кімнаті № 2 знаходяться меблі, у тому числі диван-ліжко, на якому під ковдрою з сторони лівого бильця зі слів потерпілого малися грошові кошти в розмірі 3000 грн. Під час огляду місця події застосований дактилоскопічний порошок, проте капілярних ліній задовільної якості не виявлено. Крім цього потерпілий повідомив, що частину викрадених грошових коштів йому повернуто та надав для огляду 12 купюр номіналом 100 грн. кожна, а саме 1200 грн., які були поміщено в паперовий конверт з пояснювальним написом та підписами учасників та понятих;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 18.04.2018 року та фото таблицею до нього, з якого вбачається, що в присутності свого захисника, потерпілого ОСОБА_7 , підозрюваний ОСОБА_3 на місці показав та пояснив, як він забрав у потерпілого грошові кошти. ОСОБА_3 пояснив, що 16.04.2018 року він прийшов в гості до ОСОБА_7 , вони сиділи, випивали. Він побачив, як потерпілий з-під подушки діставав гроші та давав ОСОБА_20 . Коли вони випили, то пішли до кімнати, де він з-під подушки дістав грошові кошти і швидко вийшов на вулицю. Господар щось вслід кричав, але він не придав цьому уваги.

Аналізуючи зібрані по кримінальному провадженню та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України доведеною, оскільки вона підтверджується сукупністю зібраних доказів.
Здійснюючи вказані дії, ОСОБА_3 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від вказаних дій та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.
При цьому, посилання обвинуваченого що його дії не були спрямовані на відкрите викрадення грошових коштів, суд оцінює критично, оскільки даний висновок спростовується протоколом проведення слідчого експерименту та показами свідків і вважає способом захисту обвинуваченого з метою уникнути від покарання за скоєне кримінальне правопорушення.
Таким чином в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 мало місце 15.04.2018 року і містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Крім цього в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 мало місце 16.04.2018 року і містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), скоєне повторно.

Обвинувачений ОСОБА_3 винний у скоєнні даних кримінальних правопорушень і підлягає покаранню.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із наступними змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Окрім того, метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєних злочинів, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_3 скоїв злочин середньої тяжкості та тяжкий злочин.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше судимий, має не зняту та непогашену в законному порядку судимість, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, з 2016 року перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу синдрому залежності від алкоголю, не одружений, має неповну середню освіту, офіційно не працевлаштований, без постійного місця реєстрації.

Обвинувачений ОСОБА_3 взяв участь у підготовці досудової доповіді, надав працівникам пробації всю необхідну інформацію.

Оцінка виявила високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Суд приходить до висновку, що відсутні підстави для застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом.

Крім того, судом враховується досудова доповідь, складена Лозівським міськрайонним відділом з питань пробації на підставі матеріалів, які зібрані Новобаварським районним сектором філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області, згідно висновку якої ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення є високим, ризик шкоди життю і здоров`ю оцінюється як низький. Загальний рівень ризику для суспільства є середнім. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливо лише у винятковому порядку за умови здійснення інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі призначення покарання обвинуваченому не пов`язаного з позбавленням чи обмеженням волі, то з метою виправлення та запобігання вчинення повторного правопорушення в майбутньому застосувати наступні заходи: контроль за поведінкою за місцем проживання особи; застосування соціально-виховних заходів.

З урахуванням тяжкості злочинів, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , висновку органу пробації, обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання, обставин скоєння злочинів та відношення до скоєного, суд, дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливо лише в місцях позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 залишити раніше обрану у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 16 квітня 2018 року, згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 16.04.2018 року.

Цивільні позові по справі не заявлені.

Відповідно до ст.124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого витрати за проведення судових експертиз.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 371, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_24 винним в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та піддати його покаранню:

за ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі,

за ч.2 ст. 186 КК України у виді 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 покарання у виді 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_3 залишити раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 16 квітня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави (УК Слобідсь/мХар Слобідськи/24060300, код банку 37999680, Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, р/р 0005, код доходів 24060300, інші надходження) судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 1943 від 25.04.2018 року в розмірі 572 гривни 00 копійок.

Речові докази по справі:

- мобільний телефон «ASUS ZE500KL», який належить потерпілій ОСОБА_6 та переданий їй на відповідальне зберігання під розписку; грошові кошти в сумі 1200 гривень, які належать потерпілому ОСОБА_7 та передані йому на відповідальне зберігання під розписку - залишити останнім.

Долю речових доказів вирішити після набрання вироком законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1