Справа № 397/184/19
н/п : 1-кп/397/57/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.04.2019 року. Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Олександрівка в режимі відеоконференції, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 19.12.2018 року за № 0000682, відносно:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Красносілка Олександрівського району Кіровоградської області, українки, громадянки України, освіта середня, яка не одружена, не працює, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,
яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі КК України),
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачена ОСОБА_2 вчинила кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи, а саме: умисне нанесення легких тілесних ушкоджень.

Так, 19.12.2018 року о 09 год. 30 хв. в приміщенні кімнати прийому громадян Красносілківського фельшерсько-акушерського пункту, що розташований за адресою: Кіровоградська область, Олександрівський район, с. Красносілка, вул. Синьогубівська, 26, між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 виникла словесна сварка з приводу того, що син останньої проживає разом з ОСОБА_2 . У той момент у ОСОБА_2 виник злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

ОСОБА_2 з метою реалізації свого злочинного наміру направленого на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, підняла з підлоги частину дерев`яної гілки (палицю) та діючи умисно і цілеспрямовано, не маючи на меті позбавлення життя останньої, на грунті тривалих неприязних відносин, дерев`яною палицею, яку тримала в правій руці, нанесла один удар по голові ОСОБА_5 .

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 ,спрямованих на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , остання отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, підшкірної гематоми, садна в ділянці лобно-скронево-тім`яній ділянці голови зліва, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 4 від 21.01.2019 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_2 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнали повністю, щиро каялася, зазначила, що суть обвинувачення їй зрозуміла повністю, згодна з обставинами вчинення нею злочину, які викладені в обвинувальному акті. Проте, на підставі ст. 63 Конституції України, відмовилася від надання пояснень з приводу обставин вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення. Цивільний позов не визнала повністю.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що 19.12.2018 року у ранковий час в приміщенні кімнати прийому громадян Красносілківського фельшерсько-акушерського пункту, між нею та ОСОБА_2 виникла словесна сварка з приводу того, що син останньої проживає разом з ОСОБА_2 , і під час даної сварки ОСОБА_2 дерев`яною палицею нанесла їй один удар по голові, внаслідок чого вона втратила свідомість і в подальшому її було доставлено до Олександрівської ЦРЛ.

В обґрунтування цивільного позову зазначила, що у зв`язку із незаконними діями ОСОБА_2 їй було завдано непоправиму моральну шкоду, що полягає у сильних душевних та фізичних стражданнях, які в подальшому проявилися на стані її здоров`я - їй встановлено діагноз «гіпертонічна хвороба 2 ступеню». Вона перестала спокійно спати, оскільки постійно відчуває головний біль. Під час лікування витрачено грошові кошти в сумі 807,00 грн. Крім того, нею витрачено грошові кошти на приїзд до Олександрівського районного суду Кіровоградської області та повернення додому в сумі 501,57 грн. Тому є всі підстави для стягнення на її користь матеріальної шкоди в сумі 1308,38 грн. та моральної шкоди в сумі 50000,00 грн.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні, суд провів судовий розгляд справи із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України. Наслідки розгляду судом провадження із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам процесу роз?яснено.

Оскільки, обвинувачена ОСОБА_2 у судовому засіданні повністю визнає провину у вчиненому кримінальному правопорушенні, але відмовилася надати пояснення з приводу вчиненого нею злочину, цивільний позов не визнала, тому за згодою учасників судового провадження, суд обмежився допитом потерпілої ОСОБА_5 та дослідженням матеріалів провадження, які характеризують особу обвинуваченої та в частині цивільного позову, так як немає жодного сумніву в добросовісності та істинності відношення останньої до вчиненого нею кримінального правопорушення.
Таким чином, обвинувачення, висунуте ОСОБА_2 відповідно до обвинувального акта, визнається судом доведеним і воно ніким не оспорюється. У зв?язку з цим суд, розглядаючи справу в межах висунутого обвинувачення, кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_2 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винуватої, обставини, які пом?якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачена ОСОБА_2 вчинила кримінальне правопорушення, яке віднесене до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Як особа, обвинувачена ОСОБА_2 є повнолітньою, осудною, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судима.

Обставинами, які пом?якшують покарання обвинуваченій, суд визнає щире каяття, повне визнання вини та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій судом не встановлено.

Згідно висновку органу пробації, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінено як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, також оцінено як низький. На думку органу пробації, виправлення ОСОБА_2 можливе без позбавлення або обмеження волі.

Із врахуванням всіх обставин кримінального провадження та особи обвинуваченої, а також висновку органу пробації, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_2 покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в межах санкції, встановленої ч. 1 ст. 125 КК України.

У даному кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_5 до обвинуваченої ОСОБА_2 заявлено цивільний позов з вимогами про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 1308,38 грн. та моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн.
Обвинувачена, як зазначалося вище, позов не визнала, оскільки має намір перерахувати особисто кошти в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до рекомендацій, викладених у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», при розгляді кримінальної справи суд зобов?язаний на основі всебічного, повного й об?єктивного дослідження обставин справи з?ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв?язку між вчиненим і шкодою, що настала, роль і ступінь участі кожного з підсудних в її заподіянні, а також, чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам.

Потерпілою на відшкодування матеріальної шкоди надано квитанції про придбання ліків, які датовані лютим місяцем 2019 року, а також довідки від 13.02.2019 року та 22.02.2019 року, яким встановлено діагноз потерпілої (а.с.п. 29-30, 32-33).

Разом з тим, як зазначалося вище подія кримінального правопорушення сталася 19.12.2018 року, а діагноз потерпілої поставлений та придбання ліків здійснювалося у лютому місяці 2019 року, тобто більше як через місяць після події злочину.

Отже, суд позбавлений можливості встановити причинний зв?язок між нанесенням потерпілій легких тілесних ушкоджень і проходженням нею лікування більш як через місяць після отримання тілесних ушкоджень з діагнозом гіпертонічна хвороба 2-го ступеня, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Що стосується стягнення в рахунок відшкодування матеріальної шкоди витрат, пов?язаних з переїздом до смт. Олександрівка Кіровоградської області з м. Дружківки Донецької області, суд виходить з наступного.
Частиною 3статті 122 КПК України передбачено, що потерпілим, цивільним позивачам, свідкам оплачуються проїзд, наймання житла та добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять.
Потерпілою до позову надано квитки датовані 15.01.2019 року, 16.01.2019 року та 10.03.2019 року.
Проте, як вбачається з матеріалів провадження обвинувальний акт отримано судом 04.02.2019 року, а потерпіла не підтвердила у судовому засіданні підстави її приїзду до смт. Олександрівка саме 15.01.2019 року та 16.01.2019 року, тобто доказів, що приїзд потерпілої у вказані числа пов?язаний з досудовим розслідуванням даного кримінального провадження, суду не надано.
У той же час, потерпілою надано проїзний документ датований 10.03.2019 року, підготовче судове засідання було призначено на 11.03.2019 року, тобто суд приймає до уваги зазначений доказ, як доказ проїзду до населеного пункту, для участі у судовому засіданні по вказаному кримінальному провадженню.
Таким чином, позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню частково та з обвинуваченої на користь потерпілої необхідно стягнути вартість проїзду до населеного пункту для участі у розгляді кримінального провадження судом у розмірі 164 грн. 42 коп.

Також потерпілою заявлено вимогу про стягнення обвинуваченої в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 грн.

Судом, при прийняті даного позову, роз?яснювався обов?язок позивача сплатити судовий збір за вказану вимогу, проте на момент ухвалення вироку потерпілою (цивільним позивачем) судовий збір не сплачено і остання посилається на положення Закону України «Про судовий збір», згідно яких вона звільнена від сплати судового збору за вказаною вище вимогою.

Суд роз?яснює позивачу, що у відповідності до згаданого Закону (п. 6 ч. 1 ст. 5), від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відтак, законодавець визначив, що позивач звільнений лише у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто від сплати судового збору про відшкодування моральної шкоди у зазначеній категорії справ, - позивач не звільняється.

Тому, керуючись ст. 257 ЦПК України, суд вважає за необхідне цивільний позов в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди залишити без розгляду.

Разом з тим, суд роз?яснює потерпілій (цивільному позивачу), що вона має право звернутися у порядку цивільного судочинства про відшкодування моральної шкоди з дотриманням усіх вимог, передбачених ЦПК України та Законом України «Про судовий збір».

Підстави до вжиття заходів забезпечення кримінального провадження та процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368-371, 373-374, 376, 394-395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_2 визнати винуватою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 в частині відшкодування матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 164 (сто шістдесят чотири) гривні 42 (сорок дві) копійки.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 в частині відшкодування моральної шкоди залишити без розгляду.

Речові докази:

-полімерний пакет, в якому знаходиться дерев`яна гілка (палиця), вилучена 19.12.2018 року при проведенні огляду місця події Красносілківського фельшерсько-акушерського пункту, що розташований за адресою: Кіровоградська область, Олександрівський район, с. Красносілка, вул. Синьогубівська, 26, який передано на зберігання до Олександрівського ВП Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області - знищити;
-полімерний пакет, в якому знаходиться металевий совок сірого кольору, вилучений 19.12.2018 року при проведенні огляду місця події - Красносілківського фельдшерсько-акушерського пункту, що розташований за адресою: Кіровоградська область, Олександрівський район, с. Красносілка, вул. Синьогубівська, 26, переданий на зберігання до Олександрівського ВП Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області повернути Красносілківському фельдшерсько-акушерському пункту.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити прокурору та обвинуваченій, а іншим учасникам процесу роз`яснити, що вони мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Олександрівський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення,з врахуванням обмежень, визначених ч. 4 ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя (підпис)
Копія вірна:
Суддя Олександрівського районного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1