ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 619/154/19 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1486/19 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: про умовно-дострокове
звільнення від відбування покарання
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 23 січня 2019 року у відношенні ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:
Оскаржуваною ухвалою задоволено подання адміністрації державної установи «Дергачівська виправна колонія (№109)» та спостережної комісії при Дергачівській районній державній адміністрації Харківської області від 09.01.2019 року у відношенні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо умовно-дострокового звільнення останнього.
Засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнено умовно-достроково від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 20 березня 2014 року на невідбутий строк 3/три/ місяці 8/вісім/ днів.

В обґрунтування прийнятого рішення судом зазначено, що ОСОБА_7 відбув понад призначеного покарання, позитивно характеризується, а відтак підлягає умовно-достроковому звільненню.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суд першої інстанції.

При цьому зазначає, що ОСОБА_7 раніше неодноразово засуджений, в тому числі за тяжкі злочини.

При цьому до нього раніше тричі застосовувалось умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Крім того він не визнав провину, що свідчить про те, що він не кається та не стає на шлях виправлення.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши заяву обвинуваченого ОСОБА_7 , у якій він просив відмовити йому в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання, оскільки бажає звільнитись з Дергачівської виправної колонії № 109 за відбуттям строку покарання, та згідно телефонограми, прийнятої від державної установи «Дергачівська виправна колонія (№109)» наполягав на розгляді апеляційної скарги прокурора без його участі, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів п. 3 ч. 3ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

В той же час, відповідно до ч.2 ст. 81 КК України, обов`язковою складовою для прийняття судом рішення про безумовне умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного вироком суду кримінального покарання, є сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого, як умова доведеності виправлення останнього.

За змістом зазначеної норми сумлінну поведінку слід розуміти як комплекс зразкового дотримання режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації колонії, відсутність порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.

Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної робити, підвищення виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержання охорони праці та техніки безпеки.

Крім того, у роз`ясненнях Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які викладені в постанові Пленуму Верховного суду України «Про умовнодо-строкове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002, відповідно до яких суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії.

Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.

Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

З досліджених під час судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції даних встановлено наступне:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українця, громадянин України, одружений, з середньою освітою, раніше судимий: 04.12.2001 року Ружинським районним судом Житомирської області за ст. 185ч.3 КК України. На підставі ст. 70 КК України шляхом сукупності злочинів частково приєднано покарання за вироком від 15.08.2001 року Ружинського місцевого суду Житомирської області, яким засуджувався за ст. 140ч.2, 208, 42, 43 (вирок від 14.04.1999 року) КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, з відбуттям покарання у виправно-трудовій колонії суворого режиму, - і остаточно до відбуття призначено 3 роки 9 місяців позбавлення волі. Звільнений 16.04.2005 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 місяць за постановою від 15.04.2005 року Коростенського міськрайонного суду Житомирської власті, відповідно до вимог ст. 81 КК України; 07.07.2006 року Ружинським районним судом Житомирської області за ст. 187ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 13.05.2009 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 10 днів за постановою від 05.05.2009 року Коростенського міськрайонного суду Житомирської області, відповідно до вимог ст. 81 КК України; 12.03.2010 року Козятинським міськрайонним судом Вінницької області за ст. 186 ч.3, 71 КК України до 5 років позбавлення волі. Ухвалою від 21.05.2013 року Сарненського районного суду Рівненської області невідбуту частину покарання у виді 1 року 5 місяців 25 днів позбавлення волі замінено більш м`яким покаранням обмеженням волі на 1 рік 5 місяців 25 днів, відповідно до вимог ст. 82 КК України. Звільнений 02.09.2013 року умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 2 місяці 7 днів за ухвалою від 23.08.2013 року Рівненського районного суду Рівненської області, відповідно до вимог ст. 81, ч.5 ст.82 КК України,
Наразі відбуває покарання за вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області 20 березня 2014 року, яким його засуджено за ст. 152ч.1, 162ч.1, 186ч.3, 70 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання за вироком від 12.03.2010 року цього ж суду, яким засуджувався за ст. 186ч.3, 71 КК України до 5 років позбавлення волі, - і остаточно до відбуття призначено 5 років 6 місяців позбавлення волі.
На час постановлення оскаржуваної ухвали ОСОБА_7 відбув понад 3/4 частини строку покарання.
Характеризується адміністрацією колонії наступним чином: мав одне стягнення, яке на теперішній час погашене у встановленому законом порядку. Чотири рази заохочувався правами начальника відділення, три рази - правами начальника установи за сумлінну поведінку і ставлення до праці, та ще чотири рази дисциплінарною комісією за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи.
При вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд хоча і враховано характеристику засудженого за час перебування в колонії, проте не прийнято до уваги що ОСОБА_7 раніше тричі звільнявся умовно-достроково і в період невідбутої частини покарання вчиняв нові умисні тяжкі злочини, за які в подальшому також був засуджений.

За таких обставин, колегія суддів констатує, що ОСОБА_7 має стійку тенденцію на систематичне вчинення умисних і тяжких злочинів, раніше звільнявся умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі, але знову вчинив умисні тяжкі злочини, а відтак він не може бути умовно- достроково звільнений від відбування покарання.

При цьому, колегія суддів також враховує висловлене у заяві ОСОБА_7 прохання, щодо відмови йому в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання, оскільки бажає звільнитись з Дергачівської виправної колонії № 109 за відбуттям строку покарання.

За таких обставин ухвала суду підлягає скасуванню, а в поданні адміністрації державної установи «Дергачівська виправна колонія (№109)» та спостережної комісії при Дергачівській районній державній адміністрації Харківської області від 09.01.2019 року у відношенні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо умовно-дострокового звільнення останнього належить відмовити.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 23 січня 2019 року у відношенні ОСОБА_7 - скасувати.
Відмовити в задоволенні подання адміністрації державної установи «Дергачівська виправна колонія (№109)» та спостережної комісії при Дергачівській районній державній адміністрації Харківської області від 09.01.2019 року у відношенні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо умовно-дострокового звільнення останнього.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді