Єдиний унікальний номер 235/7177/16-к
Номер провадження 11-кп/804/161/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду в складі:

головуючого судді Смірнової В.В.

суддів: Круподері Д.О., Савкової С.В.

секретаря судового засідання Ямчук О.М.

прокурора Оніщенко Г.Г.

обвинуваченого ОСОБА_1

законного представника ОСОБА_2

захисника Онілова В.Л.

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого Сакун В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м.Бахмут Донецької області апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_1 на вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 вересня 2018 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Красноармійська Донецької області, громадянина України, освіта середньо-спеціальна,неодруженого, військовослужбовця військової частини В2970 Збройних Сил України за контрактом, учасника АТО, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

якого визнано винуватим за ст. 128 КК України та призначено йому покарання у виді 120 годин громадських робіт, визначених органом самоврядування. В силу ч.1 ст. 106 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування призначеного покарання за ст. 128 КК України у виді 120 годин у зв'язку зі закінченням строків давності, передбачених ч.2 ст. 106 КК України. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди 100000 грн., втрачений внаслідок ушкодження здоров'я заробіток за період з 14 жовтня 2015 р. по 10 вересня 2018 р. у сумі 128 542 грн. 29 грн, у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 11 823 грн., а всього загальну суму 240 365 грн. 29 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 з 11 вересня 2018 р. у відшкодування втраченого внаслідок ушкодження здоров'я заробітку по 3 254 грн. 20 коп. щомісячно по 01 березня 2021 р, -

ВСТАНОВИЛА:

Обвинуваченим ОСОБА_1 було скоєне кримінальне правопорушення, передбачене ст.128 КК України, за наступних обставин.

14 жовтня 2015 року, близько 20.30 год., коли неповнолітній ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебував в районі гуртожитку, розташованого по пров. Університетському, м. Покровськ, Донецької області, то побачив раніше незнайомого ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, який йшов по тротуару в його напрямку. Помилково вважаючи що ОСОБА_4 належить до так званої Донецької Народної Республіки, неповнолітній ОСОБА_1 вирішив підійти до нього та під час розмови з’ясувати чи є правильним його припущення. Зупинивши ОСОБА_4, неповнолітній ОСОБА_1 став звинувачувати останнього в його належності до так званої Донецької Народної Республіки, що призвело до сварки між ними, яка розпочалась на грунті раптово виниклих особистих неприязнених стосунків. Під час вказаної сварки неповнолітній ОСОБА_1, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді протиправного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, хоча повинен був і міг їх передбачати, тобто діючи необережно, зі злочинною недбалістю, наніс ОСОБА_4 один удар кулаком правої руки в область нижньої щелепи з права, що призвело до втрати останнім рівноваги, надання його тілу прискорення та падіння з положення стоячи на площину з подальшим зіткненням лівою верхнє-боковою ділянкою потиличної області з поверхнею асфальтованого покриття тротуару, внаслідок чого ОСОБА_4 була заподіяна важка закрита черепно-мозкова травма: садна шкіри тім’яної ділянки голови, гематома м’яких тканин потиличної області голови, закритий лінійний перелом луски потиличної кістки зліва з переходом на великий потиличний отвір, закритий лінійний перелом тіла потиличної кістки з права з переходом на яремний горбик і через сонну борозну на задню стінку правої камери основної пазухи з крововиливом в її порожнину, вогнища забиття речовини мозку верхніх відділів лівої лобної долі, вогнища забиття речовини мозку полюса і базальних відділів правої лобної долі з пошкодженням мостових вен, що ускладнилось крововиливом під тверду мозкову оболонку та формуванням (субдуральної) гематоми з права об’ємом до 50 мл (виявлена і видалена під час оперативного втручання), та призвело до здавлення півкулі і зміщення серединних структур мозку, які в своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

У апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_1 прохає змінити вирок, відмовивши потерпілому ОСОБА_4 в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В своїх запереченнях, представник потерпілого Сакун В.А. прохав відмовити у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_1 та залишити вирок без змін, в частині відшкодування шкоди за цивільним позовом, але вважав вирок незаконним щодо засудження ОСОБА_1 саме за ст.128 КК України. Аналогічні вимоги, представник потерпілого Сакун В.А., зазначав у раніше поданій ним апеляційній скарзі, в якій також заявляв клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Ухвалою Донецького апеляційного суду від 22.11.2018 року відмовлено у задоволенні клопотання представника потерпілого Сакун В.А. про поновлення строку на апеляційне оскарження, а апеляційна скарга повернута апелянту.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та захисника, які прохали задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, потерпілого та представника потерпілого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що вона задоволенню не підлягає, а вирок суду слід залишити без змін, за таких підстав.

Фактичні обставини вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення апелянтом по суті не оскаржуються.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.128 КПК України - особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред’явити цивільний позов до обвинуваченого.

Згідно ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як вбачається зі ст.1195 ЦК України - фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров’я фізичній особі, зобов’язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров’я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв’язку з втратою здоров’я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів. Договором або законом може бути збільшений обсяг і розмір відшкодування шкоди, завданої потерпілому каліцтвом або іншим ушкодженням здоров’я.

Відповідно до ст.1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.

Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами, визначеними КПК України, і при цьому застосовуються норми ЦПК України.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зокрема, такими доказами можуть бути письмовими, речовими і електронними.

В матеріалах кримінального провадження до цивільного позову, на підтвердження вартості заподіяного злочином матеріального збитку, потерпілим долучено довідку ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», згідно якої заробітна плата потерпілого до 14.10.2015 р. за три місяці склала: липень 2015 р.-9 464,01 грн.; серпень 2015 р.-12 763,51 грн.; вересень 2015 р. 10 314,47 грн. Тобто середньомісячний заробіток для розрахунку втраченого заробітку складає 10 847,33 грн. з розрахунку (9 464,01 грн.+12 763,51 грн.+ 10 314,47 грн.): 3 місяці = 32 541,99 грн.: 3 місяці = 10 847,33 грн.

Також, згідно довідки ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» від 31.10.2016 року, потерпілий ОСОБА_4 працював в ПАТ «ШУ «Покровське» з 10.06.2013 р. у якості електрослюсаря підземного 3 розряду дільниці КТ-9, з 17.02.2016 р. ОСОБА_4 переведений слюсарем-ремонтником поверхні 4 розряду дільниці РЗО-З у зв’язку з невідповідністю працівника раніше виконуваній роботі внаслідок його стану здоров’я.

Відповідно до ст. 1197 ЦК України розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров’я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров’я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності.

До втраченого заробітку (доходу) включаються всі види оплати праці за трудовим договором за місцем основної роботи і за сумісництвом, з яких сплачується податок на доходи громадян, у сумах, нарахованих до вирахування податку.

Рішенням Міжрайонної МСЕК від 14.01.2016 р. ОСОБА_4 визнаний інвалідом 3 групи по загальному захворюванню вперше на строк по 01.02.2018 р.

Висновком комісійної судово-медичної експертизи № 76 від 03 вересня 2018 встановлено, що стійка втрата професійної працездатності у ОСОБА_4 за період з 14.10.2015 р. по 01.02.2018 р. склала 35 %.

Рішенням Міжрайонної МСЕК від 07.02.2018 р. ОСОБА_4 визнаний інвалідом 3 групи по загальному захворюванню на строк по 01.03.2021 р..

Висновком комісійної судово-медичної експертизи № 76 від 03 вересня 2018 встановлено, що стійка втрата професійної працездатності у ОСОБА_4 за період з 02.08.2018 р. по 01.03.2021 р. склала 30 %.

Згідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.92 із змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розмір відшкодування шкоди, пов’язаної з втратою потерпілим заробітку (його частини) у зв’язку з ушкодженням здоров’я, встановлюється виходячи зі ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, який потерпілий мав до ушкодження здоров’я.

Вказані докази не викликають жодного сумніву у їх достовірності, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо правильності розв’язання цивільного позову в цій частині.

Відповідно до ст.22 КПК України - кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об’єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов’язків.

Із заявленого позову вбачається, що викладені в ньому вимоги щодо відшкодування втраченого заробітку (доходу), втраченого внаслідок втрати професійної працездатності, починаючи з дня нанесення ушкодження здоров’я, із помісячним збільшенням відповідно до зростання розміру мінімальної заробітної плати.

Отже, вищезазначене свідчить про дотримання судом вимог закону щодо розгляду цивільного позову в даному кримінальному провадженні.

Окрім того, відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров’я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням характеру заподіяної шкоди потерпілому, ступеня фізичних та душевних страждань потерпілого, при визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з принципів справедливості, розумності та достатності, передбачених ст. 23 ЦК України.

Судом першої інстанції встановлено, що саме винними діями обвинуваченого ОСОБА_1 14.10.2015 заподіяно тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_4, внаслідок чого потерпілий тривалий час лікувався, як у умовах стаціонару лікарні, так і амбулаторно, що підтверджується епікризами, історії хвороби та судово-медичними експертизами (комплексними), потерпілий визнаний інвалідом 3 групи, та внаслідок чого потерпілий відчував моральні страждання з приводу фізичного болю, отримання інвалідності, тривалого лікування, втрати професії. Спричинення тілесних ушкоджень потерпілому та наступне лікування викликали певні негативні зміни у його житті, чим порушило звичайний уклад життя потерпілого та примусило його докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 із змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» моральна шкода може полягати, зокрема в моральних переживаннях у зв’язку з ушкодженням здоров’я. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов’язковому з’ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв’язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров’я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи викладене, суд прийняв законне та справедливе рішення про стягнення коштів у розмірі 100 000 гривень у відшкодування моральної шкоди на користь потерпілого.

В зв’язку з чим, суд дійшов до законного та справедливого рішення при стягненні коштів у сумі 128 542 гривень 29 коп. з обвинуваченого.

У статті 1 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року визначено, що судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі – у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Оскільки питання про розмір та порядок розподілу судових витрат діючим кримінальним процесуальним кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України.

Якщо позивача, на користь кого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, такий збір відповідно до ч.6 ст.141 КПК України стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Судом першої інстанції було вірно встановлено та стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 2021,82 грн.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону в ході судового розгляду, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_1, є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

Вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 вересня 2018 року щодо ОСОБА_1 – залишити без змін.

На ухвалу сторони можуть подати касаційні скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня проголошення цієї ухвали..

Судді: