АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/127/19 Справа № 712/686/18 Категорія: ч.2 ст.28, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.2 ст.28, ч.3 ст.185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
прокурораОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_10 , на вирок Сосніського районного суду м.Черкаси від 22 червня 2018 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Харків, українця, громадянина України, освіта середня, непрацюючого, не постраждалого внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 18.06.2013 р. Московським районним судом м. Харків за ч. 2 ст. 187 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком 7 років. Звільнений 22.08.2016 р. Холодногорська ВК, у зв`язку відбуттям строку покарання,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.2 ст.28, ч.3 ст.185 КК України, та засуджено, за

- ч. 2 ст. 28, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 України до 3 (трьох) років позбавлення волі,

- ч.2 ст.28, ч.3 ст.185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного покарання, з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі ч.1 п.1,2 , ч.2 п.2 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_9 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції); періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції); повідомляти уповноважений орган з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції) про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Зараховано ОСОБА_9 у строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 23.11.2017 р. (протокол затримання 23.11.2017 р.) по 26.01.2018 р. що 1 дню попереднього ув`язнення відповідає 1 день позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_9 судові витрати за проведення експертиз в сумі 2471 (дві тисячі чотириста сімдесят одну) грн. 75 коп.

Доля речових доказів вирішена в порядку, встановленому ст.100 КПК України,

в с т а н о в и л а :

Як вбачається з вироку, ОСОБА_9 визнано винним та засуджено за те, що він в період з 17.11.2017 р. по 23.11.2017 р., точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_9 повторно, за попередньою змовою з особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, проник до квартири АДРЕСА_2 , у якій проживає потерпіла ОСОБА_11 , звідки вони разом викрали її майно, а саме: фотоапарат «Кенон», чорного кольору, ринкова вартість якого, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 4-002437 від 21.12.2017 р. станом на 25.11.2017 р., могла становити 7560 гривень, золоту каблучку з камінцем білого кольору, 585 проби, чистою вагою 1,51 г, ринкова вартість якої, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 4-002451 від 22.12.2017 р. станом на 25.11.2017 р. могла становити 1306 гривень 15 копійок, та золоті сережки з камінцем червоного кольору, ринкова вартість яких, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 4-002424 від 22.12.2017 р. станом на 25.11.2017 р. могла становити 2376 гривень 79 копійок, після чого з місця вчинення злочину зникли.

Він же, 23.11.2017 р., точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, повторно, за попередньою змовою з особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, проник до квартири АДРЕСА_3 , що належить потерпілій ОСОБА_12 , звідки вони разом викрали її майно, а саме ноутбук марки «ЛЕНОВО», ринкова вартість якого, згідно висновку судової товарознавчої експертизи №4-002436 від 22.12.2017 р. станом на 23.11.2017 р. могла становити 12810 гривень 66 копійок, та з місця вчинення злочину зникли.

Також, він же, 23.11.2017 р. приблизно о 17 год. 30 хв. повторно, за попередньою змовою з особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, проник до квартири АДРЕСА_4 , яка належить потерпілому ОСОБА_13 , звідки вони разом намагалися викрасти майно заявника, але свої злочинні дії не довели до кінця з причин, що не залежали від їх волі, оскільки на місці були затримані працівниками патрульної поліції.

Таким чином, ОСОБА_9 обвинувачувався у скоєнні діянь, що містять ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.2 ст.28, ч.3 ст.185 КК України.

Не погодившись з указаним вироком місцевого суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, не заперечуючи доведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, просить вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 22.06.2018 р. змінити з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність - змінити в частині кваліфікації діяння, а саме кваліфікувати дії останнього за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України, в решті вирок залишити без змін та дослідити докази, що характеризують особу ОСОБА_9 .

Свої вимоги мотивував тим, що у ст.28 КК України передбачені форми співучасті, які виділені залежно від стійкості суб`єктивних зв`язків (суб`єктивних ознак) між учасниками злочинних груп, а саме вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою. Цій формі співучасті притаманне: а) у вчиненні злочину беруть участь дві чи більше особи, які задовольняють вимоги суб`єкта злочину; б) між цими особами ще до початку злочину відбулася змова про спільне його вчинення. В Особливій частині КК значна кількість статей передбачає вказану ознаку як кваліфікуючу, в тому числі зазначена ознака врахована в кваліфікації діяння, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а тому додаткової кваліфікації дій ОСОБА_9 за ч.2 ст.28 його діяння не потребують.

В судове засідання потерпілі ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , будучи належним чином повідомлені про місце, дату і час проведення судового засідання, не з`явилися, причин своєї неявки суду не повідомили.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора ОСОБА_6 про задоволення апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підтримали вимоги апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.404 КПК в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції перевіряється в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з апеляційної скарги, прокурор висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень не оспорює, тому суд апеляційної інстанції виходить з того, що було встановлено вироком суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних вимог, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст.409 КПК України, підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.413 КПК України, неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Так, судом першої інстанції при кваліфікації діянь та призначенні покарання ОСОБА_9 за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України, допущено зайву додаткову кваліфікацію їх за ч.2 ст.28 КК України як вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до положень ч.2 ст.28 КК України, злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб, які заздалегідь, тобто до початку вчинення злочину, домовилися про спільне його вчинення.

Згідно диспозиції ст.185 КК України, зазначена норма містить в собі таку форму співучасті, як вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб.

Таким чином, кваліфікація дій ОСОБА_9 не потребує додаткової кваліфікації за ч.2 ст.28 КК України, оскільки його обвинувачення повністю охоплюється нормою ст.185 КК України.

Із цих підстав колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора є обґрунтованою, у зв`язку із чим вирок суду щодо ОСОБА_9 підлягає зміні з виключенням і з його мотивувальної та резолютивної частини зайвої кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст.28 КК України.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 22 червня 2018 року стосовно ОСОБА_9 за ч.2 ст.28, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.2 ст.28, ч.3 ст.185 КК України, змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині кваліфікації діяння, а саме кваліфікувати дії останнього за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України. В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Головуючий :

Судді :