Справа № 192/706/19
Провадження № 1-в/201/510/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII) строку попереднього ув`язнення до призначеного покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 28 травня 2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 , який відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)» МЮУ, про зарахування у строк покарання його попереднього ув`язнення під час перебування у слідчому ізоляторі після набрання вироком законної сили, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Прокурор у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання засудженого, оскільки вважала вимоги останнього такими, що не ґрунтуються на положеннях кримінально-процесуального закону.

Засуджений, а також представник виправної колонії у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду клопотання повідомлялись належним чином, при цьому останні надіслали на адресу суду заяви, в яких просили проводити розгляд справи без їх участі, а тому, враховуючи положення ч. 4 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання вказаних учасників процесу не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Дослідивши зазначене клопотання і долучені до нього документи, а також вислухавши думку прокурора, суд доходить до таких правових висновків.

Пунктом 14 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків, суд визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Як встановлено з матеріалів долучених до цього клопотання, ОСОБА_4 був засуджений:

- 24 липня 2014 року вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, до остаточного покарання у виді восьми років позбавлення волі з конфіскацією майна, при цьому визначено відраховувати строк відбуття покарання ОСОБА_4 з моменту його затримання 26 серпня 2013 року, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено до вступу вироку в законну силу. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2015 року залишено без змін вирок від 24 липня 2014 року щодо засудженого ОСОБА_4 ;

- 28 травня 2015 року вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 311 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, до остаточного покарання у виді восьми років позбавлення волі з конфіскацією майна, при цьому визначено відраховувати строк відбуття покарання ОСОБА_4 з моменту його затримання 26 серпня 2013 року, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено до вступу вироку в законну силу. Вирок від 28 травня 2015 року щодо засудженого ОСОБА_4 набрав законної сили 29 червня 2015 року.

Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 29 лютого 2016 року засудженому ОСОБА_4 у строк покарання призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 28 травня 2015 року було зараховано строк попереднього ув`язнення з 26 серпня 2013 року по 11 лютого 2015 року включно та з 24 квітня 2015 року по 28 червня 2015 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Викладені обставини свідчать про те, що засудженому ОСОБА_4 у відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року було зараховано строк його попереднього ув`язнення у строк призначеного йому останнім за часом вироком суду покарання з моменту затримання до набрання таким вироком законної сили, а отже, в цій частині судом порушень прав засудженого не встановлено.

Щодо доводів, викладених у клопотанні засудженого ОСОБА_4 про необхідність зарахування йому у строк призначеного вироком суду покарання, строк, протягом якого він перебував у слідчому ізоляторі після набрання вироком законної сили і до направлення його для відбування покарання у виправну колонію, то суд вважає їх такими, що не ґрунтуються на вимогах кримінально-процесуального закону та не узгоджуються із положеннями Закону України «Про попереднє ув`язнення».

Зокрема, частина 1 вищевказаного Закону передбачає, що попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого, вирок щодо якого не набрав законної сили. Статтею 2 встановлено, що підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом.

Згідно абзацу 6 частини 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року у строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, а також те, що ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 29 лютого 2016 року засудженому ОСОБА_4 вже було зараховано у строк призначеного останнім за часом вироком суду покарання строк його попереднього ув`язнення з моменту затримання до набрання таким вироком законної сили з дотриманням вимог ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року, а нових підстав для застосування до засудженого ОСОБА_4 положень вказаного Закону судом не встановлено, у зв`язку із чим клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись, ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII), ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII) строку попереднього ув`язнення до призначеного покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 28 травня 2015 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня проголошення ухвали суду, а засудженим у той же строк з моменту вручення її копії.

Головуючий-суддя: ОСОБА_1