Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 718/3123/18
Провадження № 1-кп/723/4711/18
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2018 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд
Чернівецької області в складі
колегії суддів :

головуючого суддi ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю:
секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянувши у вiдкритому підготовчому судовому засiданнi в м.Сторожинець клопотання прокурора Кіцманської місцевої прокуратури щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, українця за національністю, громадянина України, не одруженого, з середньою спеціальною освітою, фізична особа- підприємець, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 263, ч.1ст.14, ч.3 ст.187 КК України .
встановив:
В провадженні Сторожинецького районного суду Чернівецької області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000284 від 03.05.2018 року, щодо обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 263,ч.1ст.14, ч.3 ст.187 КК України.
Під час здійснення підготовчого судового розгляду від прокурора отримано клопотання про продовження дії попередньо обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 з огляду на обґрунтованість обвинувачення, незмінність ризиків та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.
В судовому засіданні прокурор підтримав своє клопотання, посилаючись на обставини, зазначені в ньому.
Захисник ОСОБА_7 відмовився висловлювати думку відносно даного клопотання прокурора посилаючись на те що прокурор порушив порядок надання копій обвинувального акту підозрюваному та захиснику, оскільки не надав обвинувальний акт підозрюваному під розписку в присутності саме його як захисника, і не повідомив про час вчинення такої процесуальної дії його як адвоката підозрюваного ОСОБА_6 ..
Обвинувачений заперечив проти задоволення клопотання, вказуючи на свою невинуватість та надуманість обвинувачення.
Частиною 3 статті 331 КПК України визначено, що суд зобов'язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування запобіжного заходу і може продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Таким чином, в суді правомірно виникло питання щодо продовження обраної ОСОБА_6 міри запобіжного заходу, так як строк дії такого заходу закінчується 07.01.2019 року.
Розглянувши клопотання прокурора та враховуючи думку інших учасників судового провадження, суд вирішуючи клопотання, виходить із положень ст.199 КПК України та перевіряє обставини, які свідчать про не зменшення ризиків чи появу нових ризиків, а також обставини, внаслідок дії яких неможливо завершити судовий розгляд до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
На думку суду обставини встановлені ухвалою Сторожинецького районного суду від 09 листопада 2018 року, якою запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено до 07.01.2019 року щодо існування трьох, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, ризиків на які посилається і прокурор в розглядуваному клопотанні, знайшли своє підтвердження тільки частково, що свідчить про зменшення кількості ризиків.
Суд знаходить, що зазначений прокурором ризик щодо перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, який в попередній ухвалі суду вже не враховувався, як не доведений, внаслідок не зазначення способів такого перешкоджання, в ході розгляду даного клопотання також не знайшов свого доказового підтвердження.
Разом з тим суд вважає , що ризики передбачені п.1 і п.3 ч.1 ст.177 КПК України не зменшилися і продовжують існувати, зважаючи на те, що по справі дійсно заявлені для допиту свідки в кількості восьми осіб, і обвинувачений має можливість незаконного впливу на заявлених свідків.
Ризик щодо переховування від суду також не змінився і суд приймає до уваги обґрунтування цього ризику зазначений прокурором, а саме: виготовлення документів які дають право на керування автомобілем на інше прізвище, а також зміну прізвища із « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 ».
Однак суд знаходить не підтвердженим ризик передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, щодо можливості вчинення іншого кримінального правопорушення з підстав зазначених прокурором в клопотанні, а саме, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких корисливих злочинів проти власності.
Не підтвердження вказаного ризику, на думку суду, є очевидним оскільки ОСОБА_6 хоч раніше і притягувався до кримінальної відповідальності але він вважається таким, що раніше не судимий, оскільки судимість погашена, а тому суд не погоджується з прокурором, що обвинувачений опинившись на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Таким чином враховуючи наявність двох ризиків, а також неможливість завершення розгляду кримінального провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, оскільки суд тільки завершив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду вважає, що наявний суспільний інтерес, в даному випадку, переважує принцип поваги до свободи особистості ОСОБА_6 , що відповідає положенням п.79 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року.
Будь-яких доказів, які б спростовували доводи клопотання прокурора, стороною захисту, суду не надано.
Разом з тим суд враховує обставини зазначені в ст.178 КПК України, а саме вік обвинуваченого та стан його здоров`я, а також позитивну характеристику по місцю його проживання та тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.263 та ч.1 ст.14 ч.3 ст.187 КК України, які класифікуються як тяжкий та особливо тяжкий злочини, санкціями яких передбачено покарання до семи та до дванадцяти років позбавлення волі.
Згідно вимог ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків передбачених частиною четвертою цієї статті.
Зазначена частина передбачає, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочинів вчинених із застосуванням насильства або погрозою його застосування або такого, що спричинив загибель людини, а також щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Досліджуючи випадки реалізації судом свого права на не визначення розміру застави у кримінальному провадженні щодо злочинів вчинених із застосуванням насильства або погрозою його застосування або такого, що спричинив загибель людини, суд встановив, що один із злочинів у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , а саме передбачений ч.3 ст.187 КК України, дійсно законодавцем пов`язується із насильством або з погрозою застосування такого насильства.
Однак суд зважає на те, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 щодо скоєння грабежу, кваліфікуються також і за ч.1 ст.14 КК України, а саме готування до злочину, а відповідно насильство щодо певної особи не вчинялось і відсутня також погроза застосування такого насильства, а відповідно вказані випадки до уваги при вирішенні питання щодо визначення розміру застави до уваги не приймаються.
Досліджуючи випадок щодо вчинення злочину особою, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею, суд знаходить, що такий випадок не відповідає фактичним обставинам цього кримінального провадження, хоча до ОСОБА_6 і визначався розмір застави в цьому провадженні.
Так ухвалою слідчого судді Кіцманського районного суду Чернівецької області від 05.05.2018 року в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000284 від 03.05.2018 року за ознаками ст.263 ч.1 КК України, до ОСОБА_6 було застосовано альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 140960 гривень, яка була внесена на відповідний рахунок заставодавцем.
В подальшому ухвалою слідчого судді Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29.05.2018 року в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000199 від 14.05.2018 року за ознаками ч.1 ст.14 ч.3 ст.187 КК України до ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.
Постановою прокурора Кіцманської місцевої прокуратури від 04.06.2018 року вказані кримінальні провадження об`єднані в одне провадження під єдиним номером внесеним до ЄРДР номером 0000284. Питання про заставу вирішено не було.
Із вказаного дослідження вбачається що ОСОБА_6 обраний щодо нього запобіжний захід не порушував, що виключає неможливість застосування до останнього альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.
Жодних заперечень проти застосування застави, суду не надано, а тому зважаючи на не підтвердження в суді випадків неможливості застосування застави та на норми зазначені в ч.3 ст.183 КПК України, суд на виконання свого обов`язку щодо визначення розміру застави при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначає його у відповідності до положень ст.182 ч.5 КПК України, враховуючи обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан обвинуваченого, його особу та ризики передбачені статтею 177 КПК України.
Виходячи із цього та зважаючи зазначене в ч.4 ст.182 КПК України правило щодо того, що розмір застави, повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим, покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, суд вважає, що таким розміром має бути 160 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 281920 гривень, що, на думку суду, може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
Окрім цього, суд вважає за необхідне відповідно до норм ч.3 ст.183 та ч.5 ст.194 КПК України у разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 певні обов`язки.
На підставі наведеного, керуючись ст. 177, 178, 180, 182, 183, 194, 199, 315, 331 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ :

Клопотання прокурора Кіцманської місцевої прокуратури щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 - задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 продовжити до 60 днів, а саме до 17 годин 00 хвилин, 17 лютого 2019 року.

Визначити заставу у розмірі 160 (сто шістдесять ) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в сумі 281920 гривень, які можуть бути внесені як обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА в Чернівецькій області у будь який момент протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , обов`язок, протягом двох місяців, прибувати до суду за викликом, не відлучатися з м.Тернопіль, в якому він проживає, без дозволу суду та повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або роботи , утримуватися від спілкування з свідками по даному кримінальному провадженні, здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт ( паспорти) для виїзду за кордон .

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити письмово Сторожинецький районний суд Чернівецької області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Ухвала проголошена 22.12.2018 року о 16 годині 00 хвилин.

Головуючий судя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3