Справа № 686/740/19
«14» січня 2019 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.186, ч.2 ст.190 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Органом досудового розслідування ОСОБА_6 , обвинувачується в тому, що, він, 13 січня 2018 року, близько 04 год. 28 хв., знаходячись біля нічного клубу «Lux» по вул. Кам`янецькій,21 в м.Хмельницькому, під час конфлікту, який виник між ним та потерпілим ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, кулаками рук наніс декілька ударів в область тулуба та обличчя ОСОБА_4 , в результаті чого останній впав на землю та випустив із рук мобільний телефон марки «iPhone 6s», після чого, ОСОБА_6 вирішив викрасти вказаний мобільний телефон.
Тоді ж, ОСОБА_6 , переслідуючи корисливий умисел на заволодіння майном ОСОБА_4 , умисно, піднявши із землі, викрав мобільний телефон марки «iPhone 6s», сірого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , об`ємом 16GB, вартістю 7226 гривень 67 копійок, який був укомплектований сім-карткою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_2 вартістю 30 гривень, на рахунку якої коштів не було, та положив його до кишені своїх штанів. Після цього потерпілий ОСОБА_4 пред`явив ОСОБА_6 вимогу повернути мобільний телефон, однак ОСОБА_6 , зрозумівши, що його викрито, продовжив протиправні дії на заволодіння чужим майном та відійшов від потерпілого.
Вищезазначені протиправні дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Крім того, ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він, 07.05.2018 року, близько 01год., перебуваючи неподалік магазину «Тетра» по вул.Трудовій, 40 в м. Хмельницькому, помітив малознайомого ОСОБА_5 та прийняв рішення про вчинення шахрайських дій відносно останнього.
Тоді ж, реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання їх наслідків, з метою заволодіння чужим майном, під час спілкування з малознайомим ОСОБА_5 повідомив про те, що у нього відсутній мобільний телефон, та у нього немає можливості зателефонувати та попросив в останнього його мобільний телефон для здійснення дзвінка. При цьому ОСОБА_6 переконав потерпілого у відсутності будь-якого ризику для нього, та викликав в останнього впевненість у правомірності таких дій. На прохання ОСОБА_6 потерпілий погодився та добровільно передав йому мобільний телефон. Після цього, ОСОБА_6 , продовжуючи діяти з єдиним умислом, направленим на заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_5 , шляхом обману, повторно, з корисливих мотивів, без мети в подальшому повернути майно, зімітувавши неодноразовий набір номера мобільного телефону, відійшов у сторону, зникнувши із поля зору потерпілого, та заволодів мобільним телефоном марки «iPhone 6» сірого кольору ІМЕІ: НОМЕР_3 вартістю 4850грн., в якому знаходилась карта мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_4 вартістю 50 грн., на рахунку якої коштів не було, розпорядившись в подальшому майном на власний розсуд.
Вказаними протиправними діями, ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 4900 грн.
Зазначені протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно.
10 грудня 2018 року, між потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з кожним окремо, з однієї сторони, та обвинуваченим ОСОБА_6 , з іншої сторони, за участю захисника, укладено угоди про примирення на таких умовах:
- беззастережне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 у вчиненні за вищевикадених обставин кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.186, ч.2 ст.190 КК України;
- примирення обвинуваченого ОСОБА_6 з потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , вибачення перед останніми, відсутність у потерпілих матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого;
- позитивна характеристика ОСОБА_6 за місцем проживання, відсутність в останнього судимостей, не перебування обвинуваченого на обліках у лікарів психіатра та нарколога, молодий вік обвинуваченого;
? обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 є: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів;
- відсутність обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_6 ;
- сторони узгодили призначити ОСОБА_6 покарання:
- за ч. 1 ст.186 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;
- за ч.2 ст. 190 КК України - у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Питання призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів відповідно до ч.1 ст. 70 КК України сторонами в угодах не вирішено. При цьому, на запитання суду, обвинувачений просив призначити йому остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань у виді штрафу в розмірі 53 (п`ятдесяти трьох) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 901 (дев`ятсот одна) гривня. Потерпілий ОСОБА_4 не заперечував проти цього. В свою чергу потерпілий ОСОБА_5 покладався у вирішенні такого питання на розсуд суду, при цьому не заперечував щодо призначення ОСОБА_6 запропонованого останнім остаточного покарання.
В судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю та підтвердив вищевказані обставини їх скоєння, заявив, що цілком розуміє права, визначені ст. 474 ч. 5 п. 1 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 ч. 1 п. 1 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угод судом, та наполягає на затвердженні угод про примирення і дає згоду на призначення йому визначеного згідно угод покарання.
Потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожен окремо, пояснили, що їм зрозумілі наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 ч. 1 п. 2 КПК України, та просять затвердити угоду.
Просив затвердити угоди як такі, що відповідають вимогам закону і захисник.
Прокурор не заперечував, щодо затвердження угод про примирення між обвинуваченим та потерпілими. Разом з тим, прокурор вважав, що остаточне покарання за сукупністю злочинів ОСОБА_6 слід призначити шляхом повного складання призначених покарань за окремі злочини.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угодах.
Зміст угод про примирення, умови та порядок їх укладення відповідають вимогам ст.ст. 469, 471 КПК України, підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 цього Кодексу, для відмови в затверджені угод судом не встановлено.
В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд враховує його щире каяття, активне сприяння органам досудового слідства у розслідуванні злочинів.
Узгоджені між потерпілими і обвинуваченим міри покарання за окремі злочини відповідають загальним засадам призначення покарання. Разом з тим, вирішуючи питання про призначення ОСОБА_6 остаточного покарання за сукупністю злочинів, відповідно до положень ст.70 КК України, яке за змістом угод не вирішено, а відтак підлягає вирішенню судом, суд враховує позиції сторін угоди та прокурора, а також вимоги ст.65 КК України щодо необхідності призначення винній особі покарання необхідного й достатнього для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому суд приймає до уваги конкретні обставини справи, як то обсяг обвинувачення та відомості про особу обвинуваченого і приходить до висновку про обгрунтованість позиції прокурора про необхідність призначення ОСОБА_6 остаточного покарання за сукупністю злочинів саме шляхом повного складання призначених покарань у виді штрафу і остаточно визначити у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
Приймаючи до уваги суспільну небезпеку та ступінь тяжкості вчиненого злочину, відомості про особу винного, а також наявність обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, суд дійшов висновку укладені між потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожним окремо та обвинуваченим ОСОБА_6 угоди про примирення затвердити та призначити останньому за ч. 1 ст. 186 та ч.2 ст. 190 КК України узгоджене сторонами покарання. Остаточне ж покарання ОСОБА_6 за сукупністю злочинів на підставі ст.70 КК України призначити шляхом повного складання призначених покарань у виді штрафу.
Речові докази по справі, а саме вищезазначені, викрадені у потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мобільні телефони, які передані останнім на відповідальне зберігання, згідно ст.100 КПК України слід вважати поверненими за належністю.
Процесуальні витрати по справі, пов`язані із залученням експертів, розмір яких підтверджено документально, відповідно до ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374-376, 475 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Укладені 10 грудня 2018 року між потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з кожним окремо, та обвинуваченим ОСОБА_6 угоди про визнання винуватості затвердити.
ОСОБА_6 визнати винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.186, ч.2 ст.190 КК України, на підставі яких призначити йому покарання:
- за ч. 1 ст.186 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;
- за ч.2 ст. 190 КК України - у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
На підставі ч.ч.1,2 ст.70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів ОСОБА_6 призначити шляхом повного складання призначених покарань і остаточно визначити у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
Речові докази по справі: - зазначені в постановах слідчого від 22.05.2018 року та 05.06.2018 року мобільні телефони, які передані відповідно за належністю потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вважати поверненими за належністю.
Процесуальні витрати по справі в загальній сумі 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) гривні стягнути з засудженого ОСОБА_6 на користь держави.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а обвинуваченим ОСОБА_6 в той самий строк, з дня вручення йому копії вироку, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Хмельницького

міськрайонного суду ОСОБА_1