ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/932/18 Справа № 214/1283/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши 03 грудня 2018 року у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро кримінальне провадження № 0000181 від 24.01.2018 року за апеляційною скаргою прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_7 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 жовтня 2018 року про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків щодо обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2 ст.185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Цією ухвалою повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 24.01.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000181 за обвинуваченням ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, прокурору Криворізької місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_7 у зв`язку з його невідповідністю вимогам п. 3 ч.4 ст. 291 КПК України.

Обґрунтовуючи свою позицію в ухвалі суд першої інстанції зазначив, що в судовому засіданні суду першої інстанції було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 народився у НПС Лубна, Липецької області РФ та не володіє вільно українською мовою, так реєстр матеріалів досудового розслідування, долучений до обвинувального акту, не містить інформації про дотримання права обвинуваченого на перекладача під час досудового розслідування, участь перекладача під час досудового розслідування, у свою чергу копія обвинувального акту була також вручена обвинуваченому ОСОБА_8 без перекладу на рідну мову, про що свідчить відповідна розписка.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Обґрунтовуючи свою позицію в апеляційній скарзі прокурор зазначає, що ухвала суду не законна та необґрунтована оскільки, відповідно до копії паспорту громадянина України ОСОБА_8 , доданого до апеляційної скарги, вищевказаний паспорт виданий 01.04.2016 року Бердянським MB УДМС України в Запорізькій області. Згідно із довідкою-вимогою про перелік судимостей гр. ОСОБА_9 , доданої до апеляційної скарги, останній судимий на території України з 23.07.2008 року Лисичанським міським судом Луганської області.
Відповідно до змісту п.3 та 5 ст.9 чинного Закону України «Про громадянство України» (в редакції від 19.02.2016) необхідними умовами набуття громадянства України особою внаслідок прийняття громадянства України є безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років; володіння державною мовою або її розуміння в обсязі, достатньому для спілкування.
Тобто, базуючись на вищевикладених обставинах, ОСОБА_10 отримав паспорт громадянина України, відбуваючи покарання в Бердянській виправній колонії Запорізької області №77. Вказане засвідчує розуміння обвинуваченим української мови в обсязі, достатньому для спілкування та розумінні змісту обвинувального акту.
Відповідно до змісту ухвали про повернення обвинувального акту обвинувачений ОСОБА_10 пояснював, що не знає української мови та не розуміє характер і суті обвинувачення, а документи, надані слідчим, підписував у лікарні.
Згідно до протоколу роз`яснення ОСОБА_11 права на захист від 16 лютого 2018, копія якого додана до апеляційної скарги, обвинувачений власноруч написав українською мовою, що захищатиме себе самостійно. Вказаний факт свідчить про розуміння гр. ОСОБА_12 української мови, а отже, і суті пред`явленого обвинувачення.
Окрім того, ОСОБА_11 повідомлено про підозру 16 лютого 2018 року, обвинувальний акт вручено під розписку 21 лютого 2018 року. Вказане свідчить про існування можливості підготовки до останнього до захисту з моменту повідомлення про підозру. Ніяких клопотань про необхідність залучення захисника на стадії досудового розслідування вказаного кримінального провадження, маючи реальну можливість використати таке право обвинувачений з моменту повідомлення про підозру до моменту висунення обвинувачення обвинувачений не заявляв.
Мотивуючи свою позицію прокурор наголошує, що з матеріалів кримінального провадження убачається, що досудове розслідування здійснювалося українською мовою, процесуальні документи складені цією мовою і відповідні з них були вручені ОСОБА_13 . При цьому ОСОБА_10 під час досудового розслідування не вказував на те, що він погано володіє українською мовою та не просив залучити перекладача. Вказане підтверджується особистим підписом ОСОБА_9 про отримання пам`ятки про процесуальні права та обов`язки підозрюваного від 16.02.2018 року, а саме наведеними положеннями п.18 ст.42 КПК України, де зазначене положення про право підозрюваного користуватись рідною мовою, отримувати копії документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави. Про необхідність залучення перекладача на досудовому розслідуванні ОСОБА_10 не повідомляв сторону обвинувачення.
Вислухавши прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, проаналізувавши заявлені доводи і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт, встановлений ст. 291 КПК України.
Як убачається з оскаржуваної ухвали, вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався та колегія суддів не може погодитись з судом першої інстанції, що стороною обвинувачення не долучено до матеріалів досудового розслідування та обвинувального акту інформації про дотримання права обвинуваченого на перекладача під час досудового розслідування, крім того, що обвинувальний акт вручено обвинуваченому не його рідною мовою російською, чим було порушено, його право на захист.
Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, в справі «K. Проти Франції» (K v France), 10210/82, 7 грудня 1983 року, ЄСПЛ дійшов наступного висновку: «Заявник ще стверджує, що трибунал не дав йому дозволу на користування послугами перекладача, щоб він міг вести свій захист бретонською мовою». Як видно з рішення трибуналу, заявник народився і здобув освіту у Франції і йому не було важко розуміти й спілкуватися французькою мовою, якою вели провадження в суді. Конвенційне право на допомогу перекладача, що міститься в підпункті (e) пункту 3 статті 6, очевидно, застосовне тільки в тому випадку, коли обвинувачений не розуміє мови, використовуваної в суді, чи не розмовляє нею».
Рішення про повернення обвинувального акта прокурору суд приймає у тому випадку, якщо без усунення виявлених недоліків кримінальне провадження не може бути призначене до судового розгляду.
Відповідно до ч.1 ст.29 КПК України, кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою.
Згідно ст.10 Конституції України та ст.6 Закону України «Про засади держаної мовної політики», державною мовою в України є українська мова.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.29 КПК України, особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою або будь-якою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, а саме українською мовою право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною мовою або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому КПК України.
З наведеного випливає, що питання участі перекладача вирішується за клопотанням учасника кримінального провадження. Проте, як встановлено, таких клопотань під час досудового розслідування ані підозрюваним, ані його захисником не заявлялось. Заяв підозрюваного або його захисника стосовно необхідності отримання обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування в перекладі на російську або іншу мову, якою володіє ОСОБА_8 не має. Досудове розслідування проводилось українською мовою, підозрюваний не заявляв, що не володіє чи недостатньо володіє українською мовою.
Згідно положень ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 цього Кодексу.
Крім того, обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 складений відповідно вимог чинного законодавства та викладений зрозумілою мовою для обвинуваченого оскільки ОСОБА_8 тривалий час проживає в Україні, має сім`ю, та дитину 2009 року народження, неодноразово судимий на території України перший раз вироком від 23.07.2008 року Лисичанським міським судом Луганської області, 11.11.2014 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 263, ч.3 ст. 15 ч.2 ст.185, ч.1 ст. 70 КК України, 19.05.2015 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, 09.07.2015 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ч.2 ст.185 КК України, та останній раз 21.12.2017 року Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст. 263 КК України, отримав громадянство України 01 квітня 2016 року в Бердянській виправній колонії Запорізької області № 77 (а.п. 78), у зв`язку з чим колегія суддів вважає доводи суду першої інстанції безпідставними та необґрунтованими.
Крім того, сам ОСОБА_10 не вказував про те, що він не розуміє української мови та досудового розслідування, та є необхідність залучення перекладача під час повідомлення про підозру та висунення обвинувачення у вказаному кримінальному провадженні, не зважаючи на те що останній має паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 видайни Бердянським МВ УДМС України в Запорізькій області.
Колегія суддів також враховує, що відповідно до абзацу 2 ч. 5 ст. 9 Закону України Про громадянство України однією із передумов прийняття до громадянства України є володіння державною мовою або її розуміння в обсязі, достатньому для спілкування. Ця умова не поширюється на осіб, які мають певні фізичні вади (сліпі, глухі, німі);
Таким чином, доводи прокурора зазначені в апеляційній скарзі превалюють над доводами захисника та висновків суду щодо повернення обвинувального акту прокурора є необґрунтованими та передчасними, оскільки суд залишив поза увагою, що останній є громадянином України, а надані прокурором у підготовчому засіданні матеріали ніяких даних про те, що обвинувачений не володіє і не розуміє української мови та на стадії досудового розслідування клопотав про залучення перекладача, не містять.
З огляду на викладене, а також на те, що ОСОБА_8 з 2008 року проживає на території України, є громадянином України, підстав вважати, що слідчим не забезпечена реалізація прав підозрюваного не вбачається, а тому повернення прокурору обвинувального акту є необґрунтованим, таким, що суперечить вимогам ст.291 та п.3 ч.3 ст.314 КПК України, що є істотним порушенням кримінального процесуального закону, яке тягне безумовне скасування судового рішення з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Отже, приймаючи рішення про необхідність повернення обвинувального акта прокурору, суд не приділив достатньо уваги вказаним положенням закону, не з`ясував в судовому засіданні зазначених вище обставин щодо дійсної необхідності призначення ОСОБА_8 перекладача. Висновки суду є передчасними, суб`єктивними і базуються лише на твердженні обвинуваченого під час підготовчого судового засідання про не зрозумілість йому української мови.
За таких обставин, на думку колегії суддів, згідно до вимог діючого КПК, висновки суду є передчасними щодо невідповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, у зв`язку з чим колегія суддів вважає доводи прокурора викладені в апеляційній скарзі є слушними.
Згідно ст. 409 КПК України, у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону, оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження поверненню на новий розгляд у суді першої інстанції.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 314, 384, 404 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 жовтня 2018 року про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків щодо обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2 ст.185 КК України скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4