печерський районний суд міста києва
Справа № 757/3671/19-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання Прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, що поширює свою діяльність на Київську область прокуратури Київської області радник юстиції ОСОБА_3 про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:
28.01.2018 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання Прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, що поширює свою діяльність на Київську область прокуратури Київської області радник юстиції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000029.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про судове засідання повідомлений належним чином, до суду подав заяву у якій вимоги клопотання підтримав та просив розглядати клопотання у його відсутність.

Підозрюваний та його захисник в судове засідання не з`явились, про судове засідання повідомлені належним чином. Через канцелярію суду захисником підозрюваного ОСОБА_4 подано заяву з додатками у якій просив розглянути клопотання у його відсутність.

Згідно з нормою ч. 1 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалася.

З матеріалів клопотання вбачається, що Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000029 від 19.12.2018 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , на підставі наказу начальника ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 №237 о/с від 01.12.2016 року призначений на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Прилуцького відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області.

Слідчий вказує, що в провадженні слідчого СВ Прилуцького відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_7 перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001728 від 17.10.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 одним із фігурантів якого являється ОСОБА_9 .

Виходячи з матеріалів клопотання, приблизно в грудні 2018 року, ОСОБА_5 , за попередньою домовленістю з невстановленим працівником поліції, з метою отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_9 , викликав останнього до Прилуцького ВП ГУ НП в Чернігівській області та висловив ОСОБА_9 усну вимогу щодо надання йому неправомірної винагороди в сумі 3000 доларів США за не здійснення відносно нього оперативних заходів та слідчих дій та не притягнення у подальшому до кримінальної відповідальності, створивши таким чином умови, за яких ОСОБА_9 вимушений був погодитись з вимогою ОСОБА_5 надати незаконну винагороду з метою запобігання шкідливим наслідкам щодо своїх прав і законних інтересів, домовившись зустрітись коли ОСОБА_9 буде мати грошові кошти у визначенні ОСОБА_5 сумі.

Після вказаної зустрічі ОСОБА_9 , з метою викриття ОСОБА_5 у освоєнні корупційного злочину, звернувся із заявою до УСБУ в Чернігівській області та Територіального управління ДБР, розташованого у м. Києві.

Виходячи з матеріалів клопотання, в подальшому ОСОБА_5 було отримано від ОСОБА_9 під контролем працівників правоохоронних органів неправомірну вигоду в сумі 3000 доларів США за невчинення ним та іншим невстановленим працівником поліції з використанням наданого йому службового становища дій відносно нього, а саме не здійснення оперативних заходів та слідчих дій та не притягнення у подальшому до кримінальної відповідальності в рамках кримінального провадження №0001728, внесеного 17.10.2018 до ЄРДР Прилуцьким ВП ГУНП в Чернігівській області, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Таким чином слідчий вважає, що умисні протиправні дії ОСОБА_5 , що виразились у одержанні службовою особою неправомірної вигоди, для себе чи третьої особи за вчинення в інтересах того, хто пропонує неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади, за попередньою змовою групою осіб поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Тому, з метою забезпечення збереження майна та в подальшому можливої його конфіскації виникла необхідність у накладенні арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 .

За даними регіонального сервісного центру МВС в Чернігівській області за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно наявних облікових даних зареєстрований транспортний засіб MITSUBISHI LANCER, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 .

Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до п. 2, 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення спеціальної конфіскації та конфіскації майна як виду покарання.

Як визначено ч. 5 цієї ж статті, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Так, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст.94,132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані і мають міститись і у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна, оскільки у відповідності до п.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Як вбачається з долученої захисником до заяви довідки від 24.01.2019 з МВС РСЦ в Чернігівській області ТСЦ № 7442 підписаною Начальником ОСОБА_10 , за ОСОБА_5 транспортні засоби станом на 24.01.2019 не зареєстровані, згідно комп`ютерного обліку. Таким чином транспортний засіб MITSUBISHI LANCER, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 не належить підозрюваному, відтак арешт з метою конфіскації на вищезазначений автомобіль накладеним бути не може, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 170, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання Прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, що поширює свою діяльність на Київську область прокуратури Київської області радник юстиції ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1