У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2018 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Тхір О.А., за участі секретаря Віраг Е.М., прокурора Косаковського В.О., представника особи, яка подала клопотання Бухтоярова Р.О., розглянувши клопотання цивільного позивача ОСОБА_1 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000119 від 23.11.2018 року, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

З поданого клопотання та матеріалів, доданих до нього матерів встановлено, що слідчим відділом Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000119, відомості про яке внесені до ЄРДР 23.11.2018, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за заявою ОСОБА_1 .

В обґрунтування поданого клопотання цивільний позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 20 вересня 2018 року). Згідно довідки про причину смерті № 68 причиною смерті є атеросклеротичний кардіосклероз. Згідно констатуючої довідки причиною смерті є серцева недостатність. Того ж дня приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Гончаренко Тетяна Іванівна встановила факт наявності заповіту, який 08 серпня 2018 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кузьо Г.В. був посвідчений від імені ОСОБА_2 за реєстраційним номером 1435 та зробила відповідний запит до ОСОБА_3 . 08 жовтня ОСОБА_1 , звернувшись до адвоката, та уклавши договір про надання правової допомоги для супроводу спадщини, дізналася що заповіт, який був складений покійною матір`ю на громадянку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 яка мешкає в АДРЕСА_1 . Стверджує, що дану громадянку ні позивач, ні її покійна мати не знали, вона не перебувала в родинних зв`язках з родиною позивача та взагалі їм не знайома. Крім того з даною громадянкою мати позивача знайома не була та жодних відносин не підтримувала. Окрім того, 07.08.2018 року квартира матері позивача була пограбована, а саме викрали паспорт, ідентифікаційний код, а вже 08 серпня був складений заповіт на громадянку ОСОБА_4 . Цивільний позивач визначила розмір шкоди, завданої незаконними діями цивільного відповідача, що складає 900 000 гривень з яких: 600 000 тисяч гривень це вартість квартири по АДРЕСА_2 , 200 000 (двісті тисяч гривень - вартість земельної ділянки), 100 000 (сто тисяч) моральна шкода.
Враховуючи наведене представник особи, що подала клопотання просить суд накласти арешт на майно, зазначене у клопотанні, оскільки наявний ризик його неправомірного відчуження.

Цивільний позивач та її представник в судовому засіданні клопотання підтримали з підстав зазначених в ньому, просили задовольнити таке. Крім того цивільний позивач зазначила, що вона до смерті доглядала матір, якій за життя належало зазначене нерухоме майно (квартира та земельна ділянка), є єдиною дочкою покійною та спадкоємцем першої черги до майна померлої, вважає, що матір, дійсно, не усвідомлювала дій на момент підписання заповіту, який складений незадовго до її смерті та й в той час коли вона постійно хворіла, та стверджує, що особа, на користь якої складено заповіт ні їй ні іншим близьким їй та її матері особам не відома.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання та просив таке задовольнити.

Оскільки власник майна померла, 6-місячний строк для прийняття спадщини потенційними спадкоємцями не закінчився, слідчий суддя вважає за можливе розглянути таку справу за участю цивільного позивача, яка є можливим спадкоємцем першої черги до майна покійної, щодо якого стоїть питання про накладення арешту, та доходить висновку, що відсутні підстави для залучення та повідомлення будь-яких інших осіб до розгляду даної справи, в тому числі і особу на користь якої складено заповіт.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Враховуючи, що цивільним позивачем, яка подала клопотання та її представником в судовому засіданні доведено необхідність накладення арешту на майно, а також з метою запобігання можливості його пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, та з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення цивільному позивачу, крім того, вказане майно є предметом кримінального правопорушення та зберегло на собі його сліди, саме по собі та з іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами, має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И Л А:

Клопотання про накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме:

- на квартиру АДРЕСА_3 ,

- та на земельну ділянку кадастровий номер: :04:004:0091, розташовану в Ужгородському районі, Оноківській сільській раді, заборонивши вчиняти будь-які дії щодо відчуження даного нерухомого майна, щодо розпорядження ним, та, заборонивши, проводити будь-які дії щодо оформлення (переоформлення) права власності на таке майно за будь-якими особами.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області О.А.Тхір