Категорія: арешт майнаДоповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю
секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника володільця майна ОСОБА_7 ,

слідчого - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000178 за апеляційною скаргою володільця майна ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 грудня 2018 року, про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СУ ГУНП у Волинській області майор поліції ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було тимчасово вилучене 22.12.2018 року під час огляду гаражного приміщення, яке знаходиться під умовним АДРЕСА_1 , власником якого являється ОСОБА_9 .
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 грудня 2018 року клопотання задоволено. Накладено арешт, а саме заборону на відчуження, використання та розпорядження наступними речами та документами, вилученими 22.12.2018 під час огляду гаражного приміщення, яке знаходиться під умовним АДРЕСА_1 , власником якого являється ОСОБА_9 , а саме:
-насос для перекачки рідини помаранчевого кольору на чорній підставці «ТЕСH PRO»;
-фільтр паливний білого кольору «ARSYL 425»;
-мотор з лічильником чорно-червоного кольору з циферблатом;
-два пістолети для заправки транспортних засобів з написами «11-А», другий без напису;
-шланги гумові чорного кольору.
В поданій апеляційній скарзі власник майна вважає ухвалу незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити.
Заслухавши доповідача, який виклав суть та доводи апеляційної скарги, думку володільця майна та його представника, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги та просив залишити ухвалу без змін, пояснення слідчого, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч.3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів та в такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, у якій наведено визначення речових доказів, якими є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Дані вимоги закону слідчим суддею при винесенні ухвали про накладення арешту на майно не були в повній мірі дотримані.
Так відповідно до ст.41. Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. У відповідності до вимог ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст.94. 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Як вбачається з матеріалів провадження, жодних законних обставин, які б давали підстави для накладення арешту на майно і доводили доцільність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження прокурором та слідчим не наведено, як і не доведено, що вилучене майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, оскільки це майно з обігу не вилучено, відсутні достатні відомості того, що майно на яке пропонується накласти арешт, здобуто злочинним шляхом чи є предметом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 272 КК України.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя передчасно прийшов до висновку про наявність передбачених кримінальним процесуальним законом підстав задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, а тому у задоволенні клопотання слідчого про арешт цього майна слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу володільця майна ОСОБА_9 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 грудня 2018 року про накладення арешту на майно скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області майора поліції ОСОБА_8 про накладення арешту на майно, вилучене 22.12.2018 під час огляду гаражного приміщення, яке знаходиться під умовним АДРЕСА_1 , власником якого являється ОСОБА_9 , а саме:
-насос для перекачки рідини помаранчевого кольору на чорній підставці «ТЕСH PRO»;
-фільтр паливний білого кольору «ARSYL 425»;
-мотор з лічильником чорно-червоного кольору з циферблатом;
-два пістолети для заправки транспортних засобів з написами «11-А», другий без напису;
-шланги гумові чорного кольору, відмовити.
Ухвала в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий:

Судді: