Ухвала

01 жовтня 2018 року

м. Київ
справа № 484/1252/17

провадження № 51-2384 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 травня 2017 року щодо неї,
встановив:
За вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 травня 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч. 5 ст. 72 КК їй зараховано у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 20 квітня по 23 травня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Зазначеним вироком засуджено також ОСОБА_5 , судові рішення щодо якого не оскаржуються.
Апеляційний суд Миколаївської області ухвалою від 29 серпня 2017 року вирок суду щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_4 залишив без змін.
У касаційній скарзі засуджена порушує питання про перегляд вироку суду першої інстанції у касаційному порядку, попередньо поновивши їй строк на його касаційне оскарження.
Перевіривши касаційну скаргу та долучене до неї клопотання, колегія суддів дійшла висновку, що в задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження необхідно відмовити, а касаційну скаргу повернути засудженій з огляду на таке.
Верховний Суд ухвалою від 06 березня 2018 року касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 повернув на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) у зв`язку з тим, що вона не усунула недоліків, зазначених в ухвалі від 01 лютого 2018 року про залишення її скарги без руху, у встановлений строк.
Відповідно до ч. 2 ст. 426 КПК касаційну скаргу на судові рішення може бути подано протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою, у той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
19 вересня 2018 року (згідно з відміткою на супровідному листі державної установи «Кропивницька установа виконання покарань (№14)») ОСОБА_4 повторно звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, тобто після закінчення трьохмісячного строку на касаційне оскарження, що вона не заперечує з огляду на її прохання про поновлення вказаного строку.
Подане засудженою клопотання про поновлення строку касаційного оскарження не містить обґрунтованих підстав для цього.
Посилання ОСОБА_4 на те, що довгий час не було задоволено її клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, як на підставу для поновлення строків не можна визнати прийнятним з огляду на таке.
За приписами ч. 2 ст. 113 КПК процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у встановлений КПК строк також міститься у ст. 116 вказаного Кодексу.
Процесуальний строк може бути поновлено лише за умови його пропуску з поважних причин. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Виходячи з системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Правило дотримання тримісячного строку для подання касаційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. При цьому це правило надає сторонам кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію, чітко визначити свої аргументи та окреслити стверджувану правову позицію.
З огляду на викладене Суд вважає, що причина, на яку засуджена вказує як на підставу для поновлення строку на подання скарги, не може бути визнана такою, яка безпосередньо унеможливлювала подання засудженою касаційної скарги у передбачений законом строк, а тому її не можна визнати поважною.
З урахуванням наведеного суд касаційної інстанції не вбачає підстав для поновлення ОСОБА_4 строку касаційного оскарження судового рішень щодо неї.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
За таких обставин Суд вважає, що касаційну скаргу слід повернути засудженій на підставі п. 3 ч. 3 ст. 429 вказаного Кодексу.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, на те що засуджена ОСОБА_4 із проханням про зарахування в строк відбуття покарання строку її попереднього ув`язнення не позбавлена права звернутися в порядку, визначеному в розділі VIII «Виконання судових рішень», а саме ст. 539 КПК, з клопотанням до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджена відбуває покарання, щодо застосування положень ч. 5 ст. 72 КК.
Враховуючи викладене та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити засудженій ОСОБА_4 у поновленні строку касаційного оскарження.
Касаційну скаргу ОСОБА_4 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 травня 2017 року щодо неї разом із усіма доданими до скарги матеріалами повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3