Справа № 467/764/18
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.07.2018 року Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка спільне подання начальника Державної установи «Арбузинська виправна колонія № 83» Міністерства юстиції України та заступника голови спостережної комісії при Арбузинській районній державній адміністрації Миколаївської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ганнівки Новобугського району Миколаївської області, засудженого вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 березня 2013 року за ч. 1 ст. 187 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від покарання з випробуванням на 2 роки; ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 03 листопада 2014 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено для відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, -

ВСТАНОВИВ:

16 липня 2018 року до Арбузинського районного суду Миколаївської області надійшло спільне подання начальника ДУ «Арбузинська виправна колонія № 83» Міністерства юстиції України та заступника голови спостережної комісії при Арбузинській районній державній адміністрації Миколаївської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 , засудженого вирокомЦентрального районного суду м. Миколаєва від 27 березня 2013 року за ч. 1 ст. 187 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від покарання з випробуванням на 2 роки; ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 03 листопада 2014 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено для відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки,

В поданні зазначено, що ОСОБА_4 відбув більш ніж 2/3 частин строку покарання, призначеного вказаним вироком суду, за період відбування покарання допустив 3 порушення вимог режиму утримання, які на даний час погашені, 5 разів заохочувався за добру поведінку та сумлінне ставлення до праці.
Крім того, згідно ч. 5 ст. 118 КВК України засуджений з початку відбування покарання залучається без оплати праці до робіт з благоустрою колонії, постійно приймає участь у ремонтних роботах, які проводяться в установі. До роботи ставиться добре, виконує її якісно та сумлінно, своєю поведінкою надає позитивний приклад іншим засудженим.
Дотримується вимог режиму утримання та встановлених правил поведінки. Надає позитивний приклад іншим засудженим. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, доброзичливий. По відношенню до персоналу установи ввічливий, доброзичливий.
Спальне місце утримає в чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд, дбайливо ставиться до майна установи, здійснює за ними належний догляд, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, своїми діями надає позитивний приклад іншим засудженим.
Виконує роботи з благоустрою колонії, всебічно вбачає суспільну необхідність у їх виконанні.
Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення». В рамках реалізації програми «Освіта» навчався в 10 класі з вечірньою формою навчання на базі Костянтинівської ЗОШ І-ІІІ ступенів при Арбузинській ВК № 83. Приймає участь у роботі ради колективу засуджених відділення.
Виконавчого листа не має, на профілактичному обліку не перебуває, підтримує зв`язки з рідними.
Таким чином, засуджений ОСОБА_4 , на думку авторів подання, своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, у зв`язку з чим вони звернулись до суду про його умовно-дострокове звільнення від призначеного судом покарання на 24 дні 07 місяців (станом на 07.06.2018 року).
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 , оскільки останній не довів своє виправлення.
Представник Арбузинської ВК № 83 в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомили.
Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить розглядати подання за його відсутності, з ним згодний, просить подання про своє умовно-дострокове звільнення задовольнити.
На підставі абз. 2 ч.4 ст. 539 КПК України судом було ухвалено розглядати подання за відсутності засудженого та представника Арбузинської ВК № 83, оскільки останні про дату, час і місце розгляду подання повідомлені належно, засуджений подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, його явка судом обов`язковою не визнавалась, а тому у цьому випадку перешкоди для проведення судового розгляду за відсутності засудженого відсутні.
В свою чергу суд, заслухавши думку прокурора, вивчивши подання, матеріали, що додані до нього, особову справу засудженого ОСОБА_4 , за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, і оцінюючи кожний доказ, з точки зору належності, допустимості й достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до таких висновків.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
За правилами п.2 ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Як встановив суд, ОСОБА_4 засуджений вирокомЦентрального районного суду м. Миколаєва від 27 березня 2013 року за ч. 1 ст. 187 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від покарання з випробуванням на 2 роки; ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 03 листопада 2014 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено для відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 почався з 31 січня 2015 року, кінець строку відбування покарання 31 січня 2019 року.
Таким чином, оскільки засуджений ОСОБА_4 відбув більш ніж 2/3 строку покарання, призначеного йому вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 березня 2013 року, то у цьому випадку, суд, зважаючи на приписи ст. 81 КК України, має переконатись у тому, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Зокрема, відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Тобто, з аналізу чинного законодавства та роз`яснень ВСУ можна зробити висновок, що під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги режиму утримання у колонії, не допускав порушень, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації установи відбування покарань ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційовано-виховного впливу.
Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти, що засуджений працевлаштований, самостійно без додаткової мотивації виходить на роботу, належно виконує роботу, бережно ставиться до робочого інструменту, не порушує правил техніки безпеки.
В той же час, згідно засади диспозитивності кримінального провадження, сторони є вільними у використанні своїх прав у межах і у спосіб, передбачених КПК України.
Суд же, у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень.
При цьому, суд вкотре наголошує, що під час провадження на підставі Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (Рим, 04.ХІ. 1950 р.) застосовується принцип affirmanti incumbit probatio - той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження.
Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
За такого, дані, що свідчать про сумлінну поведінку та ставлення засудженого до праці мають бути не лише констатовані у поданні органу чи клопотанні особи, які вносять його до суду, а й доведеними перед судом належними і допустимим доказами.
Так, із доданих до подання документів, зокрема, довідки про заохочення та стягнення від 07.06.2018 року вбачається, що ОСОБА_4 мав 3 стягнення, а саме: стягнення у виді поміщення до ДІЗО строком на 15 діб від 16 травня 2016 року за виявлену та вилучену хлібну закваску (стягнення погашено); стягнення у виді поміщення до ДІЗО строком на 15 діб від 07 вересня 2016 року за виявлені та вилучені гральні карти кустарного виготовлення (стягнення погашено) та стягнення у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери) на строк до трьох місяців від 28 січня 2017 року за виявлену та вилучену хлібну закваску (стягнення погашено).
При цьому суд зазначає, що згідно ч.9 ст.134 КВК України стягнення у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) накладається в разі безуспішного застосування інших заходів впливу.
З вказаної довідки також слідує, що ОСОБА_4 01 липня 2015 року, 05 жовтня 2015 року, 04 січня 2016 року, 08 квітня 2016 року та 16 січня 2018 року заохочувався подякою начальника колонії за підсумками роботи.
Однак, таке свідчить не про виправлення засудженого, а якраз навпаки, про тенденцію погіршення його поведінки за час відбування покарання.
Зокрема, ОСОБА_4 відбуває покарання в Арбузинській ВК № 83 з 24 лютого 2015 року по 23 серпня 2017 року, а потім з 20 жовтня 2017 року.
Втім, із його особової справи слідує, що до нього не застосовувались стягнення у 2015 році, в той час як за період травня 2016 року по січень 2017 року він тричі притягувався до відповідальності, а стягнення, що були накладені на нього, є одними із найсуворіших у ракурсі положень ст. 132 КВК України.
Між тим, до подання додано довідку про виконання норм виробітку засудженим ОСОБА_4 за період 2017-2018 роки, яка не містить відміток про норми виробітку даним засудженим.
Із характеристики на засудженого ОСОБА_4 від 07 червня 2018 року вбачається, що останній в місцях позбавлення волі знаходиться з 31 січня 2015 року.
З початку строку відбування покарання засуджений залучається без оплати праці, згідно ч. 5 ст. 118 КВК України, до робіт з благоустрою колонії, постійно приймає участь у ремонтних роботах, які проводяться в установі. До роботи ставиться добре, виконує її якісно та сумлінно, своєю поведінкою надає позитивний приклад іншим засудженим.
За період відбування покарання допустив 3 порушення вимог режиму утримання, які на даний час погашені, 5 разів заохочувався за добру поведінку та сумлінне ставлення до праці.
По відношенню до персоналу колонії ввічливий, доброзичливий.
Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд, відповідально ставиться до майна установи, яким користується в побуті та при виконанні дорученої роботи, здійснює за ним належний догляд.
Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, своїми діями надає позитивний приклад іншим засудженим.
Виконує роботи з благоустрою установи, всебічно вбачає суспільну необхідність у їх виконанні.
Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення». В рамках реалізації програми «Освіта» навчався в 10 класі з вечірньою формою навчання на базі Костянтинівської ЗОШ І-ІІІ ступенів при Арбузинській ВК № 83. Приймає участь у роботі ради колективу засуджених відділення.
Підтримує зв`язки з родичами шляхом листування та побачень, отримує від них посилки та передачі.
З вказаної характеристики, окрім цього, вбачається, що комісією колонії ОСОБА_4 було відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України, а саме у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, протокол засідання комісії № 3 від 09 лютого 2017 року, як такому, що не став на шлях виправлення, та у застосуванні ст. 81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, протокол засідання комісії № 26 від 23 листопада 2017 року, як такому, що не довів свого виправлення.
Тобто, з огляду на таке, термін, за який засуджений виправився, на думку заявників, є занадто нетривалим.
Зокрема, ще в кінці листопада 2017 року адміністрація установи вважала, що ОСОБА_4 не довів свого виправлення, проте, вже у липня 2018 року звернулась до суду про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, як такого, що своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Між тим, в судовому засіданні було досліджено матеріали особової справи засудженого, з яких суд зробив такі висновки.
Так, з наявної в матеріалах особової справи засудженого характеристики за 16 травня 2016 року вбачається, що засуджений ОСОБА_4 працевлаштований каменотесом в цеху ручного обробітку граніту, до праці ставиться посередньо, норму виробітку в повному обсязі не виконує, посередньо ставиться до майна установи, яким користується, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться не завжди сумлінно.
З характеристик за 07 вересня 2016 року, 09 лютого 2017 року, 28 січня 2017 року, 23 листопада 2017 року вбачається, що засуджений ОСОБА_4 залучається до робіт з благоустрою колонії без оплати праці, посередньо ставиться до майна установи, яким користується.
Згідно довідки про виконання норм виробітку засудженим ОСОБА_4 за 2016 рік, останній норми виробітку для засуджених не виконав.
Більш того, із витягу з протоколу № 3 засідання комісії від 09 лютого 2017 року Арбузинської виправної колонії № 83 з розгляду матеріалів про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на засудженого ОСОБА_4 вбачається, що комісією було відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, як такому, що не став на шлях виправлення, а із витягу з протоколу № 26 засідання комісії від 23 листопада 2017 року Арбузинської виправної колонії № 83 з розгляду матеріалів про умовно-дострокове звільнення на засудженого ОСОБА_4 вбачається, що комісією було відмовлено в умовно-достроковому звільненні, як такому, що не довів свого виправлення, в той час як у липні 2018 року автори подання внесли його до суду, оскільки засуджений ОСОБА_4 довів своє виправлення.
При цьому, достовірних даних про залучення ОСОБА_4 до робіт з благоустрою колонії, участі у ремонтних роботах, які проводились в установі, матеріали особової справи не містять.
Згідно до вимог ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.
Та суд, підсумовуючи викладене, приходить до висновку, що поведінка засудженого ОСОБА_4 має тенденцію до її погіршення, оскільки на початку строку відбування покарання стягнення до нього не застосовувались, в той час як за період з травня 2016 року по січень 2017 року він мав три суворих стягнення, із числа передбачених ст. 132 КВК України.
Надаючи оцінку доказам про поведінку засудженого і його ставлення до праці, суд керувався принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» і за яким доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
Зокрема, суд враховував, що в матеріалах, доданих до клопотання, а також в матеріалах особової справи засудженого відсутні докази, на підставі яких можна було б зробити висновок «поза розумним сумнівом» про виправлення засудженого.
За таких обставин, суд не переконався на підставі належних, достовірних і допустимих доказів, в їх сукупності та взаємозв`язку, що засуджений ОСОБА_4 довів своє виправлення та перевиховання протягом хоча й не всього періоду відбування покарання, а, принаймні, досить тривалого.
Тож, підстави для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, передбачені ст. 81 КК України, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тому суд вважає за можливе прийняти рішення про відмову у задоволенні подання.
На підставі викладеного, керуючись ст.81 КК України, 369, 370, 376, п.2 ч.1 ст. 537, ст. 539 КПК України,суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні спільного подання начальника Державної установи «Арбузинська виправна колонія № 83» Міністерства юстиції України та заступника голови спостережної комісії при Арбузинській районній державній адміністрації Миколаївської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_1