Справа № 368/1640/17
Провадження № 1-кп/368/42/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" серпня 2018 р. Кагарлицький районний суд Київської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
та обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кагарлик кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005256 від 18.10.2016 р. щодо ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 307 ч. 2, 309 ч. 2, 263 ч. 1 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
На розгляді Кагарлицького районного суду Київської області знаходиться кримінальне провадження за № 0005256 від 18.10.2016 р. щодо ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 307 ч. 2, 309 ч. 2, 263 ч. 1 КК України.
ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконний збут наркотичний засіб у великих розмірах; у зберіганні, придбанні бойових припасів, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу та у придбанні, зберіганні, перевезенні наркотичного засобу без мети збуту, вчинене особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених ст. ст. 307, 308, 310, 317 КК України.
Прокурор у судовому засіданні просив суд прийняти рішення щодо продовження дії обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу - тримання під вартою на строк 60 днів, оскільки обвинувачений обвинувачується у вчиненні умисного злочину у сфері незаконного обороту наркотичних засобів та бойових припасів, вибухових пристроїв. Сторона обвинувачення вважає, що відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_5 є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, визначених у п.п. 3, 5 вказаної норми, а саме: незаконно впливати на свідків та вчиняти інші кримінальні правопорушення. Матеріалами провадження підтверджують обставини зазначені вище, тому жоден із м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених п.п. 3, 5 ст. 177 КПК України, оскільки перебуваючи на волі, а також під домашнім арештом ОСОБА_5 не буде ізольованим від суспільства, зокрема свідків у цьому кримінальному провадженню, а також матиме можливість вчиняти інші кримінальні правопорушення або продовжувати ті, у яких обвинувачується.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 заперечував проти продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого у виді тримання під вартою та просив застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання свого адвоката та заперечував проти клопотання прокурора.
Суд, вислухавши клопотання прокурора, який просив суд продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до двох місяців, та в межах розгляду даного кримінального правопорушення, думку захисника щодо клопотання прокурора та клопотання щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому, та думку обвинуваченого, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Крім того, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено.
Ухвалою суду від 20 червня 2018 року, обвинуваченому ОСОБА_5 за клопотанням прокурора продовжено строк тримання під вартою до 16 серпня 2018 року.
На цей час дане кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 не розглянуто, зокрема не допитані свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а справа не може бути призначена у межами дії попередньої ухвали.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно вимог ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
При цьому, при продовженні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховувалися ризики, передбачені ст.177 КПК України, - що обвинувачений може незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 та клопотання сторони захисту обвинуваченого, щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому, суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.
При цьому, суд враховує, що злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_5 віднесений відповідно до ст. 12 КК України до тяжкого злочину, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ст.. ст. 307 ч. 2 КК України санкцією до 10 років позбавлення волі, що дає достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може, з метою уникнення від покарання, переховуватись від суду. Також враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, суд дійшов до висновку, щодо відсутності підстав для зміни чи скасування ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Також оцінка доказів у справі щодо винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення має бути надана у вироку суду.
Для запобігання вказаним ризикам, судом також враховується суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст. 2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року.
Що стосується клопотання захисника щодо зміни запобіжного заходу, то вказане клопотання суд вважає таким, що не є обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки обставини, які враховувались при обранні запобіжному заходу не змінились, а ризики не зменшились та є триваючими.
Обставин, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України не встановлено.
Крім того, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме рішення «Лабіта проти Італії», за яким питання розумності строків тримання особи під вартою вирішуються судом, зважаючи на наявність дійсного публічного інтересу у триманні особи під вартою, що переважає над приватним правом особи на особисту недоторканність.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загально - суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, з метою запобігти ризикам, суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, а тому вважає необхідним продовжити застосування обраного раніше запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у виді тримання під вартою ще на 60 діб, тобто до 12 жовтня 2018 року, що не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції від 04.11.1950 року «Про захист прав людини і основоположних свобод».
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.. ст. 201, 331 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Обрану міру запобіжного заходу відносно обвинувачуваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Демівщина Кагарлицького району Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 307 ч. 2, 309 ч. 2, 263 ч. 1 КК України у вигляді тримання під вартою Державній установі «Київський слідчий ізолятор (№ 115)» продовжити на 60 днів, тобто до 12 жовтня 2018 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1