АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1716/18 Справа № 185/2421/18 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000700 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_9 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 червня 2018 року щодо
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_10 покарання за ч.1 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень; в іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відповідно до вироку суду, обвинувачена ОСОБА_10 має малолітню дитину, 2017 року народження, таким чином, такий вид покарання як обмеження волі, до неї не може бути застосовано.
Однак, судом першої інстанції не дотримано вимог закону, передбаченого ч. 3 ст. 61 КК України, та призначено ОСОБА_10 покарання у виді обмеження волі, що призвело до неправильного застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме неправильного тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.
Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 червня 2018 року ОСОБА_10 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік; на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік та на неї покладено обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України; також вирішено питання щодо судових витрат та речового доказу.
За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_10 , 27 лютого 2018 року, приблизно о 22.00 годині, прийшла до місця проживання ОСОБА_7 , а саме до кв. АДРЕСА_3 , де побачила у ОСОБА_7 ноутбук марки «Lenovo Z 570», та в цей час у ОСОБА_10 виник злочинний умисел направлений на заволодіння вищевказаним ноутбуком, що належить ОСОБА_7 .
Далі, ОСОБА_10 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на протиправне вилучення чужого майна, шляхом обману, попрохала у ОСОБА_7 ноутбук марки Lenovo Z 570 під приводом установки програм на планшет, на що ОСОБА_7 , передала ОСОБА_10 ноутбук. Остання, умисно з корисливих мотивів, під приводом установки програм на планшет, заволоділа ноутбуком марки «Lenovo Z 570», який належить ОСОБА_7 та покинула місце проживання останньої, чим спричинила потерпілій ОСОБА_7 матеріального збитку на суму 6 372,80 грн. З ноутбуком ОСОБА_10 з місця злочину зникла та розпорядилася ним на власний розсуд.
Кримінальне провадження розглянуто в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги прокурора, обвинувачену та потерпілу, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За змістом ч. 3 ст. 56 КПК України під час судового провадження в будь-якій інстанції потерпілий має право бути завчасно повідомлений про час і місце судового розгляду, та висловлювати свою думку під час вирішення питання про призначення покарання обвинуваченому.

Як зазначено у вироку суду першої інстанції, обвинувачена ОСОБА_10 у судовому засіданні вину у скоєнні злочину визнала повністю, а тому, враховуючи думку учасників процесу, суд прийняв рішення щодо проведення судового розгляду у скороченому порядку, без дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому, судовий розгляд в суді першої інстанції здійснювався без повідомлення належним чином потерпілої ОСОБА_7 про дату, час і місце судового засідання, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості щодо належного повідомлення потерпілої, чим було порушено право потерпілої реалізувати свої права.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що було порушено вимоги кримінального процесуального закону.
Також потерпіла ОСОБА_7 повідомила в судовому засіданні апеляційної інстанції, що вона не була повідомлена належним чином про місце та дату судового розгляду, має до обвинуваченої претензії матеріального характеру.
Під час судового розгляду кримінального провадження при обговоренні підстав для застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України була відсутня потерпіла, яка не була повідомлена про дату, час і місце судового засідання, судом не була з`ясована її думка щодо обсягу дослідження доказів, у зв`язку з чим суд необґрунтовано застосував положення ч. 3 ст. 349 КПК України, допустивши істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, у тому числі права потерпілої бути завчасно проінформованою про час і місце судового розгляду та брати участь у судовому провадженні, які перешкодили суду першої інстанції повно та всебічно розглянути справу і постановити законне та обґрунтоване судове рішення.
Допущені порушення відповідно до ст. 412 КПК України є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду прийняти законне та обґрунтоване судове рішення щодо ОСОБА_10 , що є підставою для скасування вироку суду першої інстанції на підставі п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 412, п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України.
Колегія суддів не вдається до обговорення обґрунтованості апеляційної скарги прокурора, оскільки у відповідності до вимог ч. 2 ст. 415 КПК України такі вимоги не можуть бути вирішеними судом апеляційної інстанції наперед, а тому доводи зазначеної апеляційної скарги слід перевірити при новому судовому розгляді.
Під час нового розгляду суду слід врахувати викладене, належним чином дослідити усі обставини кримінального провадження, перевірити доводи апеляційної скарги прокурора та прийняти законне й обгрунтоване рішення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_9 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 червня 2018 року задовольнити частково.
Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 червня 2018 року щодо ОСОБА_10 скасувати, призначивши новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4