Постанова

Іменем України
17 травня 2018 р.

м. Київ

справа № 444/2096/16-к

провадження № 51-3013км18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря
судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
та його захисника ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на вирок Жовківського районного суду Львівської області від 10 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 31 березня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000081, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Мацошин, Жовківського району, Львівської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Жовківського районного суду Львівської області від 10 січня 2017 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1700 грн.
Відсторонено ОСОБА_6 від посади інспектора роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції м. Львова до набрання вироком суду законної сили.
Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 31 березня 2017 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 залишено без змін.

За вироком суду ОСОБА_6 злочин вчинено за наступних обставин.
Так, 16 серпня 2016 року, точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_6 , перебуваючи в м. Жовква Львівської області, придбав у невстановленої в ході досудового розслідування особи, психотропну речовину «Амфітамін» та «Субітекс» і зберігав її при собі. Після чого, цього ж дня, приблизно о 22.40 год., перебуваючи по АДРЕСА_2 , під час проведення слідчими прокуратури Львівської області та оперативними працівниками УВБ у Львівській області ДВБ НП України обшуку автомобіля марки «Volkswagen LT» державний номерний знак НОМЕР_1 та особистого обшуку ОСОБА_6 , в останнього в лівій задній кишені джинсів було виявлено та вилучено в поліетиленовому пакеті вищезазначену порошковидну речовину та таблетки, яка була упакована в згорток із фольги.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 порушує питання про скасування судових рішень щодо ОСОБА_6 закриття кримінального провадження. Вважає рішення незаконними, необґрунтованим, винесеним із істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону. При цьому зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій зробили висновок про винуватість засудженого на підставі недопустимих доказів, здобутих органом досудового розслідування з істотним порушенням конституційних прав ОСОБА_6 на захист, свободу і особисту недоторканість. Вказує, що ОСОБА_6 не вчиняв жодних протиправних дій, а його вина ні органом досудового розслідування, а ні судом не доведена.

Позиції інших учасників судового провадження

Засуджений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 касаційну скаргу останнього підтримали та просили її задовольнити.
Прокурор ОСОБА_5 вважає, що касаційна скарга захисника, є необґрунтованою та просив її залишити без задоволення.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, позицію засудженого, його захисника та прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла такого висновку.

Суд касаційної інстанції відповідно до вимог частини 1 ст. 433 КПК України перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, тобто оцінка доказів і встановлення фактичних обставин справи, судом не перевіряється.

Відповідно до ст. 94 КПК України оцінка кожного доказу є компетенцією суду, який ухвалив вирок, виходячи з точки зору належності, достовірності, допустимості, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, ґрунтується на сукупності зібраних і належно оцінених судом доказів, і є правильним.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що засуджений своєї винуватості в незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту не визнав, але його вина підтверджується показаннями свідка ОСОБА_8 , який був слідчим і який показав, що була інформація про те, що ОСОБА_6 зберігає та збуває наркотичні засоби. Було проведено негласні слідчі розшукові дії, під час яких встановлено, що ОСОБА_6 буде купляти наркотичні засоби і він 16 серпня 2016 року виїхав у м. Жовква Львівської області. Після проведення відповідних слідчих дій, а саме під час обшуку у ОСОБА_6 було виявлено в задній кишені джинсів згортки та пакетик з фольгою з невідомою речовиною і частиною таблетки. Під час затримання ОСОБА_6 поводив себе агресивно, намагався втекти, його тримали за руки. Він кричав, що йому підкинули наркотичні засоби в ліву кишеню олімпійки. Аналогічні показання дали свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .

Окрім того, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується рапортом старшого оперуповноваженого УВБ у Львівській області ДВБ НП України ОСОБА_17 з якого вбачається, що на території Львівської області діяла організована група, а саме ОСОБА_6 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , яка перебуваючи у злочинній змові займається незаконним виготовленням, зберіганням та збутом наркотичної речовини «амфітамін» в м. Борислав Львівської області, де була розміщена лабораторія по виготовленню наркотичних засобів («амфітамін»), який у подальшому збувався на території Львівської області, в т.ч. у м. Жовква; даними протоколу обшуку, якими підтверджено факт вилучення в ОСОБА_6 з задньої кишені джинсів порошкоподібної речовини амфетамін та таблетки білого кольору, яка була упакована в згорток із фольги, а не з лівої кишені його олімпійки, як вказував він, що йому туди підкинули; даними висновку експертизи, зокрема №3/781 від 19 серпня 2016 року згідно якої вилучена порошкоподібна речовина містить в собі психотропну речовину «амфетамін», маса якого становить 0,9270 гр.

З матеріалів провадження вбачається, що суд першої інстанції, дослідивши та проаналізувавши зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину. Проявів упередженості щодо ОСОБА_6 під час судового розгляду не виявлено.

Дії ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 309 КК України кваліфіковано правильно. Отже, вважати, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, підстав немає.

Доводи захисника про незаконність та недопустимість, як доказу протоколу обшуку ОСОБА_6 та інших похідних від нього доказів, є необґрунтованими і спростовуються матеріалами кримінального провадження, оскільки слідчий діяв в межах наданих йому повноважень та в передбачені законом строки відповідно до ч. 3 ст.233 КПК України звернувся до слідчого судді і отримав дозвіл на проведення такого обшуку.

Наявний в матеріалах кримінального провадження протокол обшуку від 16 серпня 2016 року обґрунтовано визнано судом, як належний та допустимий доказ, оскільки останній відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а обставини його підписання були предметом перевірки судом першої інстанції, а учасники вказаної слідчої дії були допитані судом безпосередньо.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, не встановлено.

Крім цього, при перевірці кримінального провадження встановлено, що такі ж, як і в касаційній скарзі твердження захисник висловлював у своїй апеляційній скарзі. Апеляційним судом при перевірці матеріалів кримінального провадження в апеляційному порядку рішення прийнято правильно. Свої висновки із цього питання суд належним чином умотивував. Вони підтверджені доказами, які суд апеляційної інстанції ретельно перевірив і належним чином оцінив.

Покарання засудженому ОСОБА_6 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення та даних про особу засудженого. Призначене покарання, є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судові рішення є законними та обґрунтованими і підстав для задоволення касаційної скарги не вбачає.

Керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК, п. 15 «Перехідні положення» КПК (в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII), Суд

у х в а л и в:

Вирок Жовківського районного суду Львівської області від 10 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 31 березня 2017 рокущодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3