Справа № 184/543/18
Номер провадження 1-кп/184/104/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2018 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Покров кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000226 від 19 березня 2018 року відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Грушівка (Ленінська), Апостолівського району, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працює, не одружений, дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 , раніше в силу вимог ст.89 КК України не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:
09 березня 2018 року о 16 год. 00 хв., ОСОБА_5 прийшов до квартири АДРЕСА_3 , де двері вищевказаної квартири відчинив раніше знайомий йому ОСОБА_5 ОСОБА_3 , який мешкає за вказаною адресою. Під час розмови між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на ґрунті раніше виниклих, тривалих, неприязних відносин, виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_3 виник злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

В цей же день і час, знаходячись там же, реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно наніс один удар кулаком лівої руки в праве око ОСОБА_5 , від якого останній впав та покотився по сходовому маршу вниз до сходового майданчику між другим та третім поверхами.

Відповідно до висновку експерта №166 від 20.03.2018 року ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синців та саден обличчя, субкон`юктивального крововиливу правого ока, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (згідно пункту 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень).

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження.

Відповідно до вимог ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, який висунете обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Під час судового розгляду обвинувачуваний ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінуємого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та надав суду показання про те, що він дійсно 09 березня 2018 року під час сварки з раніше знайомим йому ОСОБА_5 наніс останньому один удар, від чого останній впав на підлогу та завдав таким чином потерпілому тілесні ушкодження. Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються. В скоєному обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся та визнав цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_5 .

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України та наслідки її застосування, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визначивши відповідно до ч.3 ст.349 КПК України недоцільним дослідженням доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Згідно з ч. 5 ст.9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, доходить висновку про те, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України та вина обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження, доведена повністю.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ст. 65 КК України суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Таким чином, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості; обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він вважається особою раніше не судимою, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, тому вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді штрафу, в мінімальних межах санкції ч.1 ст.125 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, і для досягнення мети покарання за ст. 50 КК України.

В кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_5 був заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у розмірі 1000 грн., який визнаний обвинуваченим у судовому засіданні, підлягає задоволенню, на підставі ч.4 ст. 206 ЦПК України, оскільки позов визнаний у повному обсязі й таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 349, 369-371, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що відповідно складає суму у розмірі 850 гривень.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 моральну шкоду завдану кримінальним правопорушенням у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень.
Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області, шляхом подання апеляційної скарги через Орджонікідзевський міській суд Дніпропетровської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, що перебуває під вартою, протягом тридцяти днів з моменту вручення їй копії судового рішення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1