Провадження №: 1-кп/752/358/18
У Х В А Л А
06.09.2018 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
в ході судового розгляду кримінального провадження № 0004629 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
перекладач ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и в :
в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України.
В ході судового розгляду, на обговорення поставлено питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.
Прокурор відмітила на необхідності продовження строку тримання під вартою, в зв`язку із існуванням ризиків передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, те, що обвинувачений може переховуватись від суду або вчинить інший злочин.
Захисник ОСОБА_5 заперечила стосовно задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу обвинуваченому, зазначила, що ризики передбачені ст. 177 КПК України прокурором є необґрунтованим та не доведеними, просила застосувати відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів проти власності, а саме у викраденні чужого майна.
Крім того, судом при обранні міри запобіжного заходу під час досудового розслідування враховувалися ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а також особа підозрюваного. У суду немає обґрунтованих підстав вважати, що на даний час зникли ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, зокрема ті, що перелічені цією статтею. Так, суд враховує, зокрема, тяжкість покарання, вік та стан здоров`я обвинувачених, міцність соціальних зв`язків.
Вказане свідчить про те, що обвинувачений, в разі звільнення з-під варти, може продовжити злочинну діяльність, переховуватися від суду або від виконання процесуальних рішень, впливати на свідків чи потерпілого, або вчинити новий злочин.
Також при цьому суд враховує, що запобіжний захід має на меті, зокрема, попередження спроби особи вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню правосуддя, а не бути лише наслідком такого перешкоджання.
Вирішуючи дане питання, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з врахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі «Єчюс проти Литви».
Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою належності її продовжуваного тримання під вартою (рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).
Зважаючи на те що пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Щодо клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 на домашній арешт, на думку суду зазначені клопотання задоволенню не підлягає, оскільки доказів про те, що ризики передбаченні ст. 177 КПК України зменшилися, або є неактуальними, сторона захисту не надала. Наведені захисником мотиви, суду не дають достатніх підстав вважати, що на даний час обвинувачений належним чином буде виконувати процесуальні обов`язки.
Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.
Враховуючи викладене та те, що немає реальної можливості до вищезазначеної дати завершити судовий розгляд, за відсутності підстав для скасування, зміни запобіжного заходу, суд вважає за необхідне ОСОБА_3 продовжити дію існуючого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, але на строк, що не перевищує 60 днів, тобто до 05.11.2018 року, включно.
Керуючись ст. 331 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
захід забезпечення кримінального провадження, обраний обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою продовжити до 05.11.2018 року, включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1