Справа№751/1847/17
Провадження №1-кс/751/1566/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2018 року місто Чернігів

Слідчий суддя Новозаводського районного суду м.Чернігова ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

скаржника ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність процесуального керівництва прокуратури Чернігівської області, яка допущена під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, -

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність процесуального керівництва прокуратури Чернігівської області, яка допущена під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, в якій просить зобов`язати уповноваженого прокурора у кримінальному провадженні №0000286, здійснити дії, передбачені п. 1 ч. 2 ст. 283, п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України в частині підозри, пред`явленої йому, та протягом трьох днів з часу постановлення ухвали слідчого судді прийняти постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000286 від 06.03.2017, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 191 КК України.

Вимоги скарги обґрунтовує тим, що СУ ГУ НП в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000286 від 06.03.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

06.03.2017 року органом досудового розслідування було внесено до ЄРДР відомості про вчинення з його боку кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Тобто, як вважає скаржник, починаючи з березня 2017 року органам досудового розслідування було відомо, відповідно до дати внесення ЄРДР, що, на їх думку, було скоєно кримінальне правопорушення.

Пояснює, що через рік 27.03.2018 року старшим слідчим відділу СУ ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_7 було вручено йому повідомлення про підозру, погоджену прокурором у кримінальному провадженні - заступником начальника відділу прокуратури Чернігівської області ОСОБА_8 , у скоєнні кримінальних правопорушень передбаченого ч. 5 ст. 191 та ч. 1 ст. 366 КК України.

Зазначає, що на даний час кримінальне провадження, розслідування по якому триває більше року, залишається у слідчого управління ГУ НП України в Чернігівській області і його подальша доля невідома, тобто чи буде воно закрите або направлене до суду з обвинувальним актом.

У зв`язку з викладеним скаржник 14.05.2018 року звернувся зі скаргою - клопотанням до прокуратури Чернігівської області, яка здійснює процесуальний нагляд за додержанням кримінального процесуального законодавства з проханням скасувати повідомлення про підозру, винесене відносно нього, та винесення постанови про закриття кримінального провадження у цій частині, проте відповіді у встановлений законом строк він на свою скаргу не отримав.

Вважає, що рішення про повідомлення його про підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень прийнято передчасно та в порушення вимог глави 22 КПК України, оскільки органами досудового розслідування було порушено гарантоване державою право на захист, так як під час повідомлення його про підозру у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення йому не була надана можливість скористатись послугами захисника.

27.03.2018 року після повідомлення про підозру йому було вручено клопотання про застування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, при цьому правоохоронними органами, в порушення ст. 52 КПК України, не було роз`яснено права на захист та не надано можливості звернутись до захисника. Вказані дії щодо порушення права на захист з боку слідчого свідчать про можливу упередженість в розслідуванні кримінальних правопорушень, та послідуючий тиск на учасників даного кримінального провадження.

Вказує, що бездіяльність прокурора у кримінальному провадженні №0000286 полягає у ігноруванні клопотання-скарги від 14.05.2018 року, у невиконанні обов`язку з вчинення дій, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 283, п. 2 ч. 1 ч. 4 ст. 284 КПК України в частині підозри ОСОБА_3 , щодо вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 366, ч.5 ст. 191 КК України, а також порушення ст. 28 КПК України, щодо недодержання розумного строку розслідування кримінального провадження.

Скаржник стверджує, що з матеріалів справи по кримінальному провадженню №0000286 вбачається, що за більше ніж два місяці не було прийнято жодного процесуального рішення, що є порушенням його прав, без наявності достатніх підстав підозрюють у вчиненні злочинів, обмежено в пересуванні, щодо рухомого та нерухомого майна відносно якого прийнято рішення про накладення арешту. У зв`язку із неналежним здійсненням своїх обов`язків, прокурор, який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у вищевказаному кримінальному провадженні не забезпечив швидке, повне та неупереджене розслідування вказаного кримінального правопорушення. Внаслідок сукупності порушень органом досудового розслідування вимог та положень норм міжнародного права, Конституції України, чинного кримінального процесуального законодавства України його бездіяльність та процесуальні рішення є незаконними, оскільки наявні всі підстави для вчинення уповноваженими процесуальних дій із задоволення клопотання в повному обсязі і прийняття вмотивованої постанови про закриття кримінального провадження №0000286 за відсутності в його діянні об`єктивної і суб`єктивної сторони інкримінованого складу кримінального правопорушення, через не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості у суді.

Прокурором Чернігівської обласної прокуратури у зв`язку з неналежним здійсненням своїх обов`язків в силу вимог ст.ст. 3, 8, 19, 62, 68 Конституції України, ст.ст. 2, 8, 9, 28 КПК України в межах своєї компетенції не забезпечено швидке, повне та неупереджене розслідування кримінального провадження №0000286, в частині того, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, а жоден невинуватий не був обвинувачений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Крім того вважає, що відсутні докази наявності в його діях складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 та ч. 1 ст. 366 КК України так, як з повідомленої підозри вбачається, що він за попередньою змовою з головним інженером ДП НАК «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія» ОСОБА_9 та директором ТОВ «Виробнича база «Левадинка» ОСОБА_10 шляхом видачі не правдивого офіційного документа заволодів майном ДП НАК «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія» - бурильними трубами вартістю 2188500,12 грн. В діях кожного з учасників будь-якого кримінального правопорушення необхідно встановити чотири елементи. Це об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона, однак органами досудового розслідування не було встановлено в його діях одного з основних елементів, а саме суб`єктивної сторони та об`єктивної сторони. Скаржник пояснює, що йому ставиться у вину, що «він за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 » вчинив вказані кримінальні правопорушення, але вказане не відповідає дійсності, оскільки він жодного разу, ні до цього, ні під час укладення договору оренди вказаних бурильних труб, ні після підписання договору, не спілкувався з посадовими особами ТОВ «Виробнича база «Левадинка», зокрема і з ОСОБА_10 «Шляхом видачі не правдивого офіційного документа», він відповідно до своїх посадових обов`язків підписував всі необхідні документи відповідно, не тільки до вказаного договору оренди, а й до інших догорів, тільки після проходження певної процедури, яка включає в себе відправку/прийняття орендованих матеріальних засобів, складання та затвердження/погодження комісією відповідних актів та їх послідуюче підписання ним. Стверджує, що в його функціональні обов`язки не входить перевірка наявності та/або відсутності тих чи інших матеріальних засобів, які використовуються в діяльності, в тому числі і ДП НАК «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія». В повідомленій підозрі зазначається сума збитку у розмірі 2188500 грн., яка була встановлена начебто висновком судової економічної експертизи № С-11 від 26.02.2018 року. Вказана експертиза посилається на звіт незалежної оцінки майна бурильних труб ТОВ «ВЕР-ТАС», яка проводилась у зв`язку з наданням вказаних труб в оренду. Однак цей збиток не може відповідати реальній вартості бурильних труб, так як їх експлуатація продовжувалась з моменту складання звіту про оцінку, як мінімум 3 місяці, за які підприємство отримувало орендну плату. Протягом вказаного часу, оскільки бурильні труби є засобами, які періодично списуються, у зв`язку з їх зношеністю, використовувались, то в залежності від їх якості та видів проведених робіт, їх як оціночна вартість, так і якісна знизилась. Про що в послідуючому і було прийнято, відповідними посадовими особами, які відповідають за списання, рішення про списання вказаних бурильних труб та послідуючу їх здачу в металобрухт.

Зазначає, що в період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року Державною аудиторською службою України управління північного офісу держаудит служби в Чернігівській області було проведно державний фінансовий аудит діяльності ДП НАК «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія», відповідно до висновків якого не було встановлено будь-яких неправомірних розтрат або присвоєння засобів належних підприємству. В свою чергу відсутні будь-які інші письмові докази вчинення ним кримінальних правопорушень, про які його було повідомлено. А жоден із свідків та/або підозрюваних, зокрема ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , тощо, не вказують на нього як на особу, яка надавала вказівки з приводу начебто формального списання засобів, які маються на балансі підприємства.

У судовому засіданні скаржник скаргу підтримав та просив її задовольнити. Пояснив, що прийняв підприємство зі збитками, діяв в інтересах підприємства з метою виплати заробітної плати. В комісії яка приймала труби працюють компетентні люди, звернень до нього щодо неправомірних дій від членів комісії не було. Зі свідками провели роботу після чого вони змінили показання. Соломко не знає взагалі і не міг їй давати вказівки.

Представник скаржника у судовому засіданні скаргу підтримав та пояснив, що в ході досудового розслідування не дотримано вимоги швидкого, повного та неупередженого розслідування. В діях ОСОБА_3 відсутні ознаки кримінального правопорушення, оскільки відсутня об`єктивна та суб`єктивна сторона. Будучі неодноразово допитаним він пояснював, що не має відношення до реалізації труб, жодних контактів із ОСОБА_17 у нього не було, всі дії вчиняв відповідно до посадової інструкції, розмір збитку визначений на підставі застарілих даних, достатні докази винуватості підозрюваного відсутні. Протягом двох місяців після повідомлення про підозру з участю підозрюваного проведена лише одна слідча дія допит в якості підозрюваного.

Слідчий проти задоволення скарги заперечував з тих підстав, що ч.1 ст.303 КПК України не передбачає такої можливості, як зобов`язання слідчого або прокурора закрити кримінальне провадження.

Прокурор вважав скаргу не обґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає, оскільки слідство ще триває, докази збираються, строк слідства продовжено, вбачаються достатні підстави підозрювати, можливо зібрані ще не всі докази. Є певний обсяг доказів, які вказують на причетність ОСОБА_3 до вчинення кримінального правопорушення. Наявний великий обсяг документації і необхідний час для її аналізу. Участь захисника при врученні повідомлення про підозру прямо не передбачена КПК.

Вислухавши пояснення скаржника та його представника, слідчого та думку прокурора, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 06.03.2017 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за підозрою, в тому числі, ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, що вбачається з витягу з ЄРДР № 0000286.

В ході досудового розслідування провадження №0000286, ОСОБА_3 27.03.2018 року було пред`явлено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

Скаржник вважає, що рішення про повідомлення йому про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, прийнято передчасно та в порушення вимог КПК України.

14.05.2018 року ОСОБА_3 подав до прокуратури Чернігівської області скаргу на дії органів досудового розслідування, в якій просив скасувати повідомлення про підозру відносно нього та винести постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0000286 від 06.03.2017 року в цій частині.

В подальшому, уповноважений прокурор, в порушення вимог ст. 283, п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України не виконав свій обов`язок щодо закриття кримінального провадження відносно нього.

Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Згідно відповіді заступника прокурора області від 18.05.2018 року 04/214-48-17 ОСОБА_3 повідомлено, що його скарга розглянута і порушень вимог кримінального процесуального законодавства у ході досудового розслідування у зазначеному провадженні не допущено. Підстави для закриття провадження відсутні.

Як встановлено вище, в ході досудового розслідування провадження №0000286, ОСОБА_3 27.03.2018 року було пред`явлено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

Разом із тим, кримінальне провадження №0000286, розслідується проти ОСОБА_3 вже більше року.

Поняття «обвинувачення» трактується достатньо широко: як «офіційне повідомлення, виходить від компетентного державного органу та містить вказівку на вчинення кримінально-караного правопорушення». Це може бути і арешт, і початок слідства, коли особу притягують як підозрювану, і повідомлення про кримінальне переслідування.

Крім того, «у ряді випадків воно може приймати форму інших заходів, що передбачають таке твердження і що таким чином впливають на положення підозрюваного» (рішення Європейського суду з прав людини від 27.02.1980 року по справі Deweer, Series A: Judgements and Decisions, Volume 35 (1980), P.24; рішення Європейського суду з прав людини по справі Eckle v. Germany, 1982).

У справі «Меріт проти України» (п.70 рішення від 30.03.2004), Європейський суд з прав людини зазначив, що обґрунтування, надане Урядом в оцінці тривалості провадження, не відповідає прецедентній практиці Суду. Він нагадує, що у кримінальних справах «розумний строк», передбачений статтею 6 § 1 Конвенції, починається з того часу, коли особі було пред`явлено обвинувачення; це може статись як до моменту розгляду справи в суді, так і з дня арешту, дня, коли відповідна особа була офіційно повідомлена, що проти неї висунуте обвинувачення у справі, або з дня, коли було розпочато попереднє слідство (досудове розслідування).

У практиці Європейського суду з прав людини таким обвинуваченням визнається арешт, офіційне повідомлення про намір переслідувати у кримінальному порядку, а також початок попереднього розслідування (рішення Європейського суду з прав людини від 27.06.1968 по справі Wemhoff, P. 26; рішення ЄСПЛ від 27.06.1968 по справі Neumeiser, Р 41; рішення Європейського суду з прав людини від 16.07.1974 по справі Ringesein, P.45).

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу.

Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно положень ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст. 63 Конституції України та ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Підозра, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 68 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

У відповідності до принципів і засад, гарантованих ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4, 5, 6 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У разі якщо норми цього Кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. При цьому, з урахуванням можливого продовження строку, загальний строк досудового розслідування згідно з ч. 2 ст. 219 КПК України не може перевищувати дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Разом із тим, ст. 28 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор. Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

Кримінальне провадження закривається згідно з ч. 1 ст. 284 КПК України у разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення; або встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; або якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Відповідно до ч.2 ст. 283 КПК України прокурор зобов`язаний у такому випадку закрити кримінальне провадження у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру.

Слідчі (розшукові) дії не можуть проводитися після закінчення строків досудового розслідування, крім їх проведення за дорученням суду у випадках, передбачених ч. 3 ст. 333 КПК України.

Будь-які слідчі (розшукові) або негласні слідчі (розшукові) дії, проведені з порушенням цього правила, є недійсними, а встановлені внаслідок них докази - недопустимими (ч.8 ст.223 КПК України).

Згідно ст. 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 114 КПК України для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

Відповідно до ст. 116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.

Для розуміння поняття найкоротших, розумних строків досудового розслідування, то слід керуватися ст. 6 Європейської конвенції з прав людини (Право на справедливий суд) та практикою Європейського суду з прав людини.

Зокрема, ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частина 2 також передбачає, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно ст.220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Встановлено, що листом від 18.05.2018 року заступником прокурора області повідомлено ОСОБА_3 , що його скарга розглянута і підстави для закриття провадження відсутні.

В даному випадку постанова за результатами розгляду скарги ОСОБА_3 (по суті, клопотання підозрюваного про вчинення процесуальної дії, що полягає у закритті кримінального провадження) прокурором не виносилась. Відсутність належним чином прийнятого рішення свідчить про неналежний розгляд клопотання прокурором в порядку ст. 220 КПК України.

Згідно КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Стороною обвинувачення було порушено право на захист під час повідомлення про підозру, врученні клопотання про обрання запобіжного заходу.

Вказані обставини у їх сукупності свідчать про недотримання органом досудового розслідування вимог закону щодо всебічного, повного і неупереджено дослідження усіх обставини кримінального провадження, виконання кожної процесуальної дія та досудового розслідування в цілому в розумні строки, повідомлена підозра є необґрунтованою належними доказами, у зв`язку із чим скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 372 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Зобов`язати уповноваженого прокурора у кримінальному провадженні №0000286, здійснити дії, передбачені п. 1 ч. 2 ст. 283, п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України в частині підозри, повідомленої ОСОБА_3 , та протягом трьох днів з часу постановлення ухвали слідчого судді прийняти постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000286 від 06.03.2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 191 КК України в частині підозри, повідомленої ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до апеляційного суду Чернігівської області.

Слідчий cуддя ОСОБА_1