Провадження № 1-кс/344/7077/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2018 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Івано-Франківській області підполковник поліції ОСОБА_3 , яке погодженого з прокурором у кримінальному провадженні прокурор відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000761 від 20.09.2018,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з прокурором, 21.09.2018 звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого покликався на те, що 20.09.2018 приблизно о 16 годині 30 хвилин по вул. Шевченка у с. Котиківка Городенківського району Івано-Франківської області водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки КАМАЗ-45143-012-15, реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом НЕФАЗ-8560-8202, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вчинив наїзд на велосипедиста ОСОБА_6 . У результаті ДТП ОСОБА_6 від отриманих травм помер на місці події.

За фактом дорожньо-транспортної пригоди внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000761 від 20.09.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Під час проведення огляду місця події 20.09.2018 вилучено:

- автопоїзд у складі тягача марки КАМАЗ-45143-012-15, реєстраційний номер НОМЕР_1 та причепа марки НЕФАЗ-8560-8202, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким на час дорожньо-транспортної пригоди, керував водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у АДРЕСА_1 . Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль та причеп належать фермерському господарству «Водолій» с. Котиківка Городенківського району.

- велосипед вітчизняного виробництва чорного кольору, яким на час дорожньо-транспортної пригоди керував потерпілий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживав АДРЕСА_1 .

У кримінальному провадженні згадані транспортні засоби визнано речовими доказами, винесено клопотання про призначення інженерно-транспортних експертиз.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав, покликаючись на викладені в ньому обставини, просив таке задовольнити.

Власника транспортного засобу належним чином повідомлено про судове засідання, однак останній не прибув, причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а згідно з ч. 2 - документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в ч. 1 цієї статті.

В той же час, відповідно до ч.7 ст.236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучено законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно ч.1 ст.167 КПК України встановлено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

У відповідності до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно абзацу 2 ч.5 ст.171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Беручи до уваги вище викладене та враховуючи, що в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що автопоїзд у складі тягача марки КАМАЗ-45143-012-15, реєстраційний номер НОМЕР_1 та причепа марки НЕФАЗ-8560-8202, реєстраційний номер НОМЕР_2 та велосипед вітчизняного виробництва, є предметом вчинення кримінального правопорушення і зберегли на собі його сліди та в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження, є доказами злочину.

Підставою накладення арешту на вказане майно є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Отже з метою збереження речових доказів вважаю вказаний захід забезпечення доцільним, співмірним та таким, що відповідає завданням кримінального провадження, тому клопотання слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя-

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт з забороною на розпоряджання на:

- автопоїзд у складі тягача марки КАМАЗ-45143-012-15, реєстраційний номер НОМЕР_1 та причепа марки НЕФАЗ-8560-8202, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким на час дорожньо-транспортної пригоди керував водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у АДРЕСА_1 і який належить фермерському господарству «Водолій» с. Котиківка Городенківського району;

- велосипед вітчизняного виробництва чорного кольору, яким на час дорожньо-транспортної пригоди керував потерпілий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживав АДРЕСА_1 .

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали виготовлено 26.09.2018 року