Провадження № 1-кп/679/68/2018
Справа № 679/709/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2018 року м. Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області

в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілої ОСОБА_4

неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_5

законного представника неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нетішин кримінальне провадження №0000146 від 24.05.2018 року щодо обвинувачення неповнолітньої:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Нетішин, громадянки України, українки, учениці 9 класу загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №4 міста Нетішин, з неповною середньою освітою, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України;

ВСТАНОВИВ:

що 20 травня 2018 року близько 16 год. 20 хв., ОСОБА_5 перебуваючи в магазині «Єва», що по пр-ту Незалежності, 11, в м. Нетішин, побачила Туш «Мейбелін для вій Лаш Сенсейшенл Досконалий об`єм чорний» та помаду «Мейбелін рідку матову Суперстей Матт Інк 40» ємністю 5 мл, де в неї виник умисел на вчинення крадіжки. Реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, таємно, викрала із прилавків вказану Туш «Мейбелін для вій Лаш Сенсейшенл Досконалий об`єм чорний» вартістю 139 гривень 80 коп. та помаду «Мейбелін рідку матову Суперстей Матт Інк 40» ємністю 5 мл вартістю 132 гривні 35 коп., після чого покинула приміщення магазину. Викраденим майном розпорядилася на власний розсуд.

Своїми незаконними діями ОСОБА_8 заподіяла для TOB «РУШ» матеріальну шкоду на загальну суму 272 гривні 15 коп.

Допитана в судовому засіданні неповнолітня обвинувачена ОСОБА_5 вину свою в пред`явленому їй обвинуваченні визнала повністю, вказавши, що дійсно вчинила крадіжку туші для вій та помаду.

Враховуючи те, що неповнолітня обвинувачена та інші учасники процесу не оспорюють фактичних обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо вищезазначених обставин із застосуванням правил ч.3 ст. 349, ст. 351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту неповнолітньої обвинуваченої.

Таким чином, аналізуючи зібрані в справі докази, суд вважає, що вина неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_5 знайшла своє підтвердження в суді та її дії суд кваліфікує за ч.1 статті 185 КК України, як умисні дії, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці).

При вирішенні питання щодо міри покарання неповнолітній обвинуваченій ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як пом`якшуючі її вину обставини, суд враховує, що ОСОБА_5 свою вину визнала повністю, щиро розкаялась в скоєному, відшкодувала заподіяну шкоду, неповнолітній вік.

Обставин, що обтяжують покарання неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Захисник неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 заявив клопотання про звільнення в порядку ст.105 КК України неповнолітньої обвинуваченої від покарання та просить застосувати до неї примусові заходи виховного характеру, у вигляді передачі неповнолітньої ОСОБА_5 під нагляд матері ОСОБА_6 .

Клопотання захисника було підтримано обвинуваченою ОСОБА_5 та її законним представником, а також не заперечувалося стороною обвинувачення прокурором та представником потерпілого.

Отже, з врахуванням доводів заявленого клопотання, а також вимог закону, зокрема того, що перед ухваленням вироку суду, необхідно обов`язково розглянути питання щодо наявності підстав для застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру. У разі обвинувачення неповнолітнього у скоєнні вперше кримінального проступку, злочину невеликої тяжкості або необережного злочину середньої тяжкості правильним вбачається застосовувати за наявності визначених законом умов примусові заходи виховного характеру. Положення ч.1 ст.497 КПК кореспондуються з ч.1 ст.97 КК України і суд при прийнятті рішення керується тільки ст.105 КК України.

Згідно із ч.1 ст.105 КК України, суд вправі звільнити неповнолітнього від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру, за наявності сукупності таких умов: а) неповнолітній вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, незалежно від того чи скоєний цей злочин вперше, був він умисним чи необережним; б) неповнолітній щиро розкаявся; в) поведінка неповнолітнього після скоєння злочину була бездоганною. Під бездоганною поведінкою слід розуміти таку поведінку особи в сім`ї, побуті, трудовому чи навчальному колективі, коли вона свідомо й добровільно дотримується загальноприйнятих правил людського співжиття; г) на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання. У разі встановлення трьох попередніх умов на момент постановлення вироку, суд вправі вважати неповнолітнього таким, що не потребує застосування покарання. Рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру приймається за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду, тобто приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч.2 ст.373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочину (кримінальному правопорушенні) та керуючись ст.105 КК України звільняє його від покарання, без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

Відповідно до ст.12 КК України, неповнолітня ОСОБА_5 вчинила злочин середньої тяжкості.

Відповідно до п.п.7, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п.3 ч.2ст.105КК України), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. При цьому строк нагляду, передбачений п.3 ч.2ст.105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Цей нагляд має здійснюватися, не менш одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним, але не довше, ніж до досягнення особою повноліття.

Таким чином, судом в судовому засіданні встановлено, що обвинуваченою вчинено злочин середньої тяжкості, в скоєному ОСОБА_5 щиросердечно розкаялася, поведінка неповнолітньої обвинуваченої після скоєння злочину є бездоганною, а отже, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, вважає, що є усі підстави до застосування відносно ОСОБА_5 заходів виховного характеру.

Отже, беручи до уваги вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що виправлення і перевиховання неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_5 можливе без ізоляції її від суспільства.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

З урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітньої ОСОБА_5 , суд вважає за необхідне встановити строк передачі неповнолітньої під нагляд матері, передбачений п.3 ч.2 ст.105 КК України строком один рік.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід до неповнолітньої обвинуваченої не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 368-371,373-376 КПК України, ст.105 КК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та керуючись вимогами ст.105 КК України звільнити ОСОБА_5 від покарання, без визначення його виду і розміру.

Застосувати до ОСОБА_5 примусовий захід виховного характеру, передбачений п.3 ч.2 ст.105 КК України, у виді передачі під нагляд матері ОСОБА_6 , строком на 1 (один) рік.

На вирок може бути подана апеляція до судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Хмельницької області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_9