Ухвала Іменем України
03 липня 2018 р.

м. Київ
справа № 1-35/2006

провадження № 51-6566зно18
Суддя Першої судової палати Касаційного кримінального суду ОСОБА_1 , розглянувши заяву засудженого ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду України від 15 березня 2007 року,
встановила:
Вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 07 грудня 2006 року ОСОБА_2 засуджено: за п. 10 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 15 років; за ч. 4 ст. 152 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 13 років; за ч. 3 ст. 153 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 8 років. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі 15 років. Ухвалою Верховного Суду України від 15 березня 2007 року Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_2 залишено без задоволення, а вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 7 грудня 2006 року щодо нього без зміни.
ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами зазначеної ухвали суду касаційної інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 05 червня 2018 року заяву ОСОБА_2 залишено без руху та надано п`ятнадцятиденний строк для усунення зазначених в ухвалі суду недоліків.

У строк, встановлений судомв ухвалі від 05 червня 2018 року, ОСОБА_2 повторно звернувся до Верховного Суду.
Перевіркою додержання ОСОБА_2 вимог закону при поданні ним заяви встановлено таке.
Згідно ч. 2 ст. 459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються:
1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;
4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Відповідно до п. п. 4, 5 ч. 2 ст. 462 КПК України у такій заяві зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.
Частиною 1 ст. 463 КПК України передбачено, що заява про перегляд за нововиявленими обставинами подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин.
Первинну заяву ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали суду касаційної інстанціїВерховним Судом було залишено без руху, зокрема, з тих підстав, що засудженим не було дотримано вимог ст. 462 КПК України. У заяві засуджений посилався на обставини, які відповідно до ч. 2 ст. 459 КПК України не є підставами для здійснення кримінального провадження за нововиявленими обставинами.

У заяві, яка надіслана засудженим на усунення недоліків його первинної заяви, він вказує на неправильне застосування кримінального закону, істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону під час досудового слідства та розгляду справи судом, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину. Зазначає про отримання доказів у справі незаконним шляхом, однобічність та неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. При цьому засуджений висловлює вимогу про скасування Верховним Судом вироку Апеляційного суду Миколаївської області від 07 грудня 2006 року й ухвали Верховного Суду України від 15 березня 2007 року, а, крім того, просить скасувати вирок Миколаївського обласного суду від 04 вересня 1995 року у справі № 2-49/1995 та виправдати його за п. «б» ст. 93, ч. 2 ст. 140 і ч. 2 ст. 206 КК України 1960 року.

Таким чином ОСОБА_2 вказує на допущені, на його думку, судом порушення вимог закону, проте, наведені ним обставини не є відповідно до ст. 459 КПК України підставами для здійснення кримінального провадження за нововиявленими обставинами. Висловлене ним прохання у заяві, поданій до Верховного Суду, про перегляд вироків Апеляційного суду Миколаївської області та Миколаївського обласного суду за нововиявленими обставинами не узгоджується із положеннями 1 ст. 463 КПК України. Отже заява засудженого не відповідає вимогам, передбаченим ст. 462 КПК України.

Таким чином, ОСОБА_2 не усунув недоліки поданої ним заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, у зв`язку із чим вона підлягає поверненню відповідно до ч. 3 ст. 464, п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 429 КПК України повернення заяви не позбавляє права повторного звернення в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку, визначеного ст. 461 КПК України.
Керуючись ч. 3 ст. 429, ч. 3 ст. 464 КПК України, п. п. 11, 15 розділу XI «Перехідні положення» КПК України в редакції Закону України від 03.10.2017, суддя
постановила:
Заяву засудженого ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду України від 15 березня 2007 року повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1