Справа №591/3931/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - Шершак
Номер провадження 11-сс/788/270/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія - Подання про обрання, зміну запобіжного заходу та продовження строків тримання під вартою, про проведення обшуку
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 571/3931/18 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Сум від 13 липня 2018 року, якою до підозрюваного

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

захисника адвоката ОСОБА_9 , ?

ВСТАНОВИЛА:

В поданій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави, оскільки під час розгляду клопотання слідчий суддя прийшов до помилкового висновку про необґрунтованість ризиків зазначених в клопотанні слідчого, оскільки останні за своєю суттю є не подією яка настала, а припущенням події, яка за певних умов може мати велику вірогідність настання.

13.07.2018 до Зарічного районного суду м. Сум з клопотанням, погодженим із прокурором прокуратури Сумської області, звернувся старший слідчий відділу СУ ГУНП в Сумській області, яке обґрунтував тим, що ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_10 та іншими невстановленими під час досудового розслідування особами, шляхом погрози заподіяння тяжких тілесних ушкоджень заволоділи грошовими коштами потерпілого ОСОБА_11 в сумі 1500 доларів США в обмін за повернення автомобіля Volkswagen Golf, р.н. НОМЕР_1 .

04.07.2018 до ЄРДР за № 0000151 внесені відповідні відомості про вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК, 12.07.2018 про вчинення злочину передбаченого ч.2 ст.289 КК, а 12.07.2018 о 23-30 год. ОСОБА_8 затриманий та йому 13.07.2018 вручене повідомлення про підозру за ч.2 ст.189 КК.

Зважаючи на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, існують ризики того, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків та вчиняти нові злочини, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним ризикам, то слідчий просив застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Сум від 13.07.2018 у задоволенні вказаного клопотання слідчого відмовлено і до ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосування електронного засобу контролю та покладенням на нього певних обов`язків на підставі ч.5 ст.194 КПК. Своє рішення слідчий суддя вмотивував тим, що пред`явлена ОСОБА_8 підозра є обґрунтованою та існує ризик вчинення іншого злочину, проте недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цьому ризику доведено не було.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи прокурора ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, доводи підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 про залишення рішення слідчого судді без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, крім іншого, незаконно переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином і вчинити інше кримінальне правопорушення, а згідно приписів ч.1 ст.178 КПК, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого і постановляючи ухвалу про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, слідчий суддя цілком вірно дійшов висновку, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, існує лише один із зазначених в клопотанні слідчого ризиків, проте недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам доведено не було.

Такі висновки слідчого судді, на думку колегії суддів, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, належним чином вмотивовані та ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.

Зокрема, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту слідчим суддею були в повній мірі враховані всі суттєві обставини кримінального провадження, як того і вимагають положення ст.194 КПК, а саме наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК, яка підтверджується протоколами допиту потерпілого, свідків, протоколами огляду та вручення грошових коштів, обшуку, а також існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК, на який вказував слідчий у своєму клопотанні. При цьому, колегія суддів враховує те, що обґрунтованість підозри та наявність ризику сторонами кримінального провадження, в тому числі і стороною захисту, на даній стадії не оскаржуються.

Колегія суддів не може прийняти до уваги доводи апеляційної скарги прокурора, що жоден більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти встановленому ризику, оскільки як під час його розгляду як в суді першої інстанції, так і при перегляді постановленого за результатами його розгляду рішення слідчого судді в апеляційному суді, не було встановлено того, що надані органом досудового розслідування докази доводять обставини, які б про це свідчили.

Натомість стороною захисту повідомлено суд апеляційної інстанції, що підозрюваний не порушував покладені на нього слідчим суддею обов`язків носити електронний засіб контролю поведінки, прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою, утримуватися від спілкування з потерпілим, свідками у справі.

Слідчим суддею згідно ч.1 ст.178 КПК у повній мірі взято до уваги тяжкість злочину, у вчиненні якого ОСОБА_8 підозрюється та передбачене законом покарання за цей злочин, наявність місця проживання та характеристику з нього, наявність дружини та малолітньої доньки у вихованні якої він бере безпосередню участь.

Колегія суддів вважає, що запобіжний захід у виді домашнього арешту застосований до ОСОБА_8 з урахуванням наявних доказів, ймовірної тяжкості покарання, віку та стану здоров`я підозрюваного, міцності його соціальних зв`язків, а тому питанню суворості покарання не може надаватися надмірне (вирішальне) значення, оскільки потреба позбавлення волі підозрюваної не підлягає оцінюванню з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину, та повинна враховуватися у сукупності зі всіма іншими обставинами, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує застосування запобіжного заходу про, що слушно було зауважено слідчим суддею у своєму рішенні.

На користь обґрунтованості рішення слідчого судді та достатності застосованого до підозрюваної запобіжного заходу у виді домашнього арешту свідчить і той факт, що підозрюваний самостійно, за першою вимогою апеляційного суду, у визначений час з`явився в судове засідання для участі в розгляді вказаної вище апеляційної скарги прокурора, незважаючи на те, що в ній порушувалося питання про погіршення його становища і застосування до нього такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Не можуть бути прийнятими до уваги також і твердження прокурора про те, що підозрюваний може переховуватися, оскільки він усвідомлює тяжкість ймовірного покарання, а також не має офіційної роботи, так ЄСПЛ у своєму рішенні від 26.01.1993 у справі «В. проти Швейцарії» (W. v. Switzerland), заява № 14379/88) вказує, що «небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою… При цьому, треба враховувати характер обвинувачуваного, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою, у якій його переслідували за законом, і його міжнародні контакти, заяви особи про те, що вона прагне виїхати на постійне місце проживання за кордон, наявність у особи кількох паспортів; наявність даних про те, що підозрюваний раніше ухилявся від розслідування і суду, тощо. При цьому, ці обставини виходячи із ситуації провадження повинні виправдовувати висновок суду про наявність постійної небезпеки того, що обвинувачений переховуватиметься».

Однак обставин чи фактів, що можуть вказувати на ризик переховування підозрюваним від слідства чи суду прокурором не надано.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про ризик незаконного впливу, то колегія суддів вважає їх необгрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу, оскільки вказаний ризик має обґрунтовуватися певними доказами (фактами), що свідчать (чи можуть свідчити) про можливість ризику, зокрема, сторона обвинувачення має надати інформацію про погрози підозрюваного на адресу свідків чи потерпілого, що може підтверджуватися показаннями останніх, їхніми заявами чи скаргами (з приводу незаконного впливу), а сам факт посилання на можливість такого ризику не утворює його.

При цьому, встановлений слідчим суддею ризик вчинення нових злочинів, навпаки, є обґрунтованим, виходячи з характеру інкримінованого злочину, обставин його вчинення, а також поведінки підозрюваного.

Покладенні на підозрюваного обов`язки, на думку колегії суддів, в повній мірі здатні забезпечити належну процесуальну поведінку останнього і мінімізувати встановлений слідчим суддею суду першої інстанції ризик вчинення нових злочинів.

Є необгрунтованими і доводи апеляційної скарги прокурора про відсутність ризиків в ухвалі слідчого судді, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження.

На підставі викладеного, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга прокурора без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Сум від 13 липня 2018 року про застосування підозрюваному ОСОБА_12 запобіжного заходу у виді домашнього арешту залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3