Заводський районний суд м. Запоріжжя
Провадження №: 1/332/2/18
У Х В А Л А

10 вересня 2018 р.Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підсудного ОСОБА_6

представника потерпілих ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляцію ОСОБА_8 на лист Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20.08.2018 року про повернення заяви про направлення кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 190, ч. 1,3,4 ст. 358 КК України на додаткове розслідування,

в с т а н о в и в:

В проваджені суду на стадії судового слідства перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 190, ч. 1,3,4 ст. 358 КК України. Розгляд справи здійснюється за правилами КПК України 1960 р. (далі за текстом - КПК).

04.09.2018 р. до суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_8 на лист Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20.08.2018 року про повернення клопотання про направлення зазначеної вище кримінальної справи на додаткове розслідування.

Прокурор вважав, що питання прийнятності вказаної апеляції не підлягає розгляду у судовому засіданні.

Представник потерпілих ОСОБА_7 підтримала думку прокурора, зазначивши при цьому, що апеляція ОСОБА_8 підлягає залишенню без розгляду.

Підсудний вважав за необхідне питання прийнятності апеляції залишити на розсуд суду апеляційної інстанції.

Вислухавши думки учасників процесу, суд дійшов таких висновків.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15.08.2018 р. було відмовлено у задоволені заяви ОСОБА_8 про визнання її потерпілою. Ухвала суду мотивована тим, що епізод стосовно заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 підсудному у рамках цієї справи пред`явлений не був. Більш того, досудове слідство щодо шахрайських дій стосовно ОСОБА_8 органом досудового слідства не здійснювалось. Остання не зверталась до правоохоронних органів із заявами про вчинення щодо неї злочину, про визнання її потерпілою, цивільним позивачем, її допит правоохоронними органами не здійснювався. ОСОБА_8 під час розгляду вказаної заяви підтвердила той факт, що вона самостійно не була ініціатором звернення до правоохоронних органів із заявою про вчинення стосовно неї злочину, оскільки вважала обов`язком слідчого проведення її розшуку, виклику та допиту під час досудового слідства.

Копія ухвали суду від 15.08.2018 р. про відмову у задоволені заяви про визнання потерпілою отримана особисто ОСОБА_8 у суді 16.08.2018 р.

У той самий день, а саме - 16.08.2018 р. ОСОБА_8 передала до канцелярії суду клопотання про повернення кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 190, ч. 1,3,4 ст. 358 КК України на додаткове розслідування з тих підстав, що вона вважає себе потерпілою від злочину.

Листом № 0814/13257/2012/966/2018 від 20.08.2018 р. вказане клопотання було повернуто заявнику із одночасним роз`ясненням вимог ст.ст. 32, 296 КПК, оскільки ОСОБА_8 не є учасником судового розгляду справи, а питання щодо визнання її потерпілою було вирішено судом у встановленому законом порядку із постановленням мотивованої ухвали.

Після отримання вказаного листа ОСОБА_8 звернулась до суду із апеляційною скаргою на цей документ з тих мотивів, що вона вважає себе потерпілою від злочину у цій справі.

Відповідно до ст. 7 Декларації прав людини, прийнятої та проголошеної в резолюції 217 А (ІІІ) Генеральної Асамблеї від 10.12.1948 року, усі люди рівні перед законом і мають право без усяких відмінностей на рівний захист закону. Всі люди мають право на рівний захист від будь-якої дискримінації, що порушує цю Декларацію.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Враховуючи, що нормами КПК України в редакції 1960 року не регламентовано дії районного суду при отриманні апеляції на рішення та дії суду, які не підлягають апеляційному оскарженню, а також, які подані особою, яка не є учасником справи (не набула процесуального статусу і внаслідок чого немає будь-яких процесуальних прав, передбачених КПК України 1960 року, в тому числі на подачу апеляції), та, враховуючи, що апеляція ОСОБА_8 адресована Апеляційному суду Запорізької області, питання щодо можливого прийняття апеляції до розгляду має вирішуватися саме судом апеляційної інстанції задля дотримання прав такої особи на доступ до правосуддя та її розгляду незалежним та безстороннім судом, встановленим законом.

Таким чином, задля не допущення обмеження прав ОСОБА_8 на доступ до правосуддя, суд вважає, що подана нею апеляція підлягає направленню до Апеляційного суду Запорізької області для вирішення по суті.

Керуючись Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 356 КПК України 1960 р., суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 на лист Заводського районного суду м. Запоріжжя № 0814/13257/2012/966/2018 від 20.08.2018 року про повернення заяви про направлення кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 190, ч. 1,3,4 ст. 358 КК України на додаткове розслідування направити до Апеляційного суду Запорізької області для вирішення по суті.

Копію ухвали направити ОСОБА_8 .

Ухвала суду не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3