Провадження № 1-КП/522/260/17
У Х В А Л А
19 грудня 2017 року
Колегія місцевогоПриморського районного суду м. Одеси в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .
В С Т А Н О В И Л А :
15 серпня 2016 року обвинувальний акт по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , в скоєнні вищевказаних кримінальних правопорушень надійшов до Приморського районного суду м. Одеси.
Міра запобіжного заходу обвинуваченим ухвалами Приморського районного суду м. Одеси обрана у вигляді тримання під вартою.
16 серпня 2016 року по зазначеному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 14 грудня 2016 року кримінальне провадження призначене до судового розгляду.
На момент винесення даної ухвали судове провадження не завершено, по ньому триває судовий розгляд, однак термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 спливає.
У відповідності до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не буде завершене до його спливу.
В судовому засіданні при розгляді питання доцільності продовження міри запобіжного заходу обвинуваченим у вигляді тримання під вартою прокурор, що підтримував обвинувачення по даному провадженню, вважав за необхідне продовжити обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 запобіжний захід у виді тримання під вартою, мотивуючи тим, що раніше встановлені їм при обрані міри запобіжного заходу ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились.
Захисники та їх підзахисні заперечували проти продовження обвинуваченим міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на відсутність для цього підстав, на необґрунтованість пред`явленої підозри й ризиків, передбачених ст.177 КПК України та в свою чергу просили змінити обвинуваченим міру запобіжного заходу на непов`язану з триманням під вартою. Крім того, захисники зазначили, що їх підзахисні раніше до кримінальної відповідальності не притягувались, мають постійне місце проживання, позитивно характеризуються, незадовільний стан здоров`я обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .
В свою чергу, обвинувачена ОСОБА_13 заявила клопотання про зміну їй запобіжного заходу на непов`язаний з триманням під вартою, посилаючись на тяжкий стан здоров`я.
Розглянувши клопотання ОСОБА_13 , вивчивши надані суду матеріали, заслухавши сторони, суд з урахування вищенаведеного, а також тієї обставини, що термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинувачених спливає, наявності обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими інкримінованих їм кримінальних правопорушень, наявних ризиків, зазначених при обранні міри запобіжного заходу, які не відпали та дають суду достатньо підстав вважати, що обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 можуть здійснити дії передбачені ст. 177 КПК України, вважає доцільним продовжити останнім міри запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 під вартою до двох місяців.
При цьому, суд виходить з наступного,
З наданих суду матеріалів досудового розслідування вбачається, що ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 306; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України.
Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).
«Для обґрунтованої підозри у значенні пп. с. п. 1 ст. 5 Конвенції потрібно, щоб можна було розумно вважати, що зазначені обставини охоплюється однією із статей КК, які визначають злочинну поведінку. Саме тлумачення фактів має бути розумним і враховувати усі елементи правопорушення. Закон, яким визначається правопорушення має відповідати вимогам визначеності та передбачуваності».
Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначено, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.
Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинувачених є запобігання подальшим спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Отже, на переконання колегії суддів, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, про які зазначалось в рішенні Приморського районного суду про обрання міри запобіжного заходу наразі існують та вони не зменшились.
Застосування до обвинувачених, більш м`яких запобіжних заходів неможливе, оскільки наявні ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. У зв`язку з чим є достатні підстави вважати, що у разі обрання відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 більш м`якого запобіжного заходу у подальшому дасть можливість останнім спроби переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час вирішення питання щодо продовження міри запобіжного заходу обставини, колегія суддів приходить до висновку, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки обвинувачених та доведених під час розгляду ризиків, а тому вважає за необхідне застосувати до обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Обставин передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом не встановлено.
Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених, суд також враховує положення ст. 9 Конституції України, та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», згідно яких тривале тримання під вартою обвинуваченого може бути виправданим у зазначеній справі, так як є специфічні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає правило поваги до свободи особи (рішення Європейського суду «W. v/ Switherlandjudgement» of 26 January 1993. SeriesAno.254-A, p.15, §30).
На підставі викладеного, з урахуванням думки учасників кримінального провадження, керуючись ст.ст. 331 ч.3, 177, 178, 350 КПК України, -
В задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_13 про зміну запобіжного заходу відмовити.
Запобіжний захід у вигляді тримання ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під вартою продовжити до 60 /шістдесяти/ діб, тобто до 19 лютого 2018 року.
Запобіжний захід у вигляді тримання ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 під вартою продовжити до 60 /шістдесяти/ діб, тобто до 19 лютого 2018 року.
Запобіжний захід у вигляді тримання ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 під вартою продовжити до 60 /шістдесяти/ діб, тобто до 19 лютого 2018 року.
Запобіжний захід у вигляді тримання ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 під вартою продовжити до 60 /шістдесяти/ діб, тобто до 19 лютого 2018 року.
В кримінальному провадженні по справі за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 306; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України оголосити перерву, до 12 лютого 2018 року об 12 год. 00 хв.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2
Суддя ОСОБА_3