Провадження №1-кп/523/414/18
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

12.10.2018 року

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурорів Одеської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду кримінальне провадження №0002927 за звинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, українця, неодруженого, з базовою середньою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-29.02.2016 направлено в Комінтернівський районний суд Одеської області з обвинувальним актом за ст. 185 ч. 2 КК України;
-09.06.2017 Суворовським районним судом м. Одеси завчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, з випробувальним терміном на 2 роки.

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

встановив:

В ході судового розгляду було встановлено, що 20.06.2017, приблизно о 10 годині 10 хвилин, ОСОБА_7 , проходячи біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , побачив у підсобному приміщенні даного магазину раніше не знайому йому ОСОБА_6 , яка на той момент прибирала у даному приміщенні. При цьому, належна їй жіноча сумка чорного кольору, яку ОСОБА_7 визначив об`єктом свого злочинного посягання, знаходилась з лівої сторони біля металевої калитки, яка була відчинена та через яку здійснюється вхід до підсобного приміщення.
Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів, з метою збагачення за рахунок чужого майна, впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу проник до підсобного приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », звідки викрав належну ОСОБА_6 у сумку чорного кольору, вартістю 150 гривень, в середині якої знаходились: гаманець фіолетового кольору вартістю 180 гривень, з грошовими коштами в розмірі 400 гривень, металеві ключі в кількості 6 штук, матеріальної цінності не представляють, окуляри для корегування зору вартістю 200 гривень.
Своїми діями ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 930 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_7 в ході судового розгляду, свою вину у вчиненому діянні визнав повністю, підтвердив в своїх показаннях сутність пред`явленого йому обвинувачення та пояснив суду, що крадіжку скоїв у зв`язку зі складним матеріальним становищем. Про вчинене обвинувачений жалкує, щиро кається.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні впізнала обвинуваченого ОСОБА_7 та підтвердила обставини правопорушення, скоєного відносно неї, пояснивши суду, що це було минулого літа. Вона працювала в магазині, та в той момент прибирала у підсобці, а її сумка була за прилавком. Вийшовши вона побачила, що її сумки не має. Пізніше в магазин зайшов поліцейській, вона розповіла йому про це, та він переглянув камеру спостереження, та вони побачили як людина вкрала її сумку. Претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого вона не має.
Так, як обвинувачений свою вину визнав повністю, підтвердив обставини скоєного ним злочину, погодився на спрощену форму судового розгляду, а саме просив не досліджувати докази, які він не оспорює, що передбачено ст. 349 ч. 3 КПК України, наслідки застосування якої роз`яснені учасникам розгляду, суд з`ясувавши думку учасників, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України

Суд кваліфікує дії ОСОБА_7 зач. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого тайна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України) (2341-14), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність майнової шкоди, в якості обставин пом`якшують покарання згідно ст. 66 КК України.
Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Суд також враховує дані щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , те що він офіційно не працевлаштований, раніше судимий, злочин скоїв, знаходячись на іспитовому строці, позитивно характеризується за місцем свого проживання, має постійне місце проживання та реєстрації.
Враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини цього кримінального провадження, беручи до уваги особу обвинуваченого, відсутність майнової шкоди, вчинення ним злочину в період іспитового строку, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 , а також попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає, що цілі покарання обвинуваченого, будуть досягнуті з такою мірою покарання, як позбавлення волі, з застосуванням ст. 71 КК України.

Керуючись ст.ст. 370, 373-374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_7 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Відповідно до ст. 71 КК України, частково приєднати 1 (один) місяць позбавлення волі від невідбутого покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 09.06.2016 року за ст. 185 ч. 2 КК України та призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.

Зарахувати в строк відбутого покарання, строк перебування засудженого ОСОБА_7 під вартою, за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 09.06.2017 року з 15 травня 2017 року до 09 червня 2017 року, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі, на підставі ст. 72 КК України; та з 13.10.2017 року по 31.07.2018 року включно.

Міру запобіжного заходу відносно засудженого ОСОБА_7 залишити без змін, тобто домашній арешт.
Після набрання вироком законної сили, міру запобіжного заходу змінити, взявши засудженого ОСОБА_7 під варту.
Виконання вироку, в частині взяття засудженого ОСОБА_7 під варту, доручити Суворовському ВП м. Одеси ГУНП України в Одеській області.
Речові докази по справі, а саме сумку чорного кольору та зв`язку ключів у кількості 6 штук, - вважати повернутими за належністю потерпілій ОСОБА_6 під зберігальну розписку.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси ОСОБА_1