Провадження № 274/2826/18
ВИРОК Провадження № 1-кп/0274/530/18

І м е н е м У к р а ї н и
20.08.2018 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання . . . . ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 274/2826/18 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Макарів Київської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, працюючого неофіційно, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ч. 4 ст. 407 КК України,

за участі прокурора . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4 ,

обвинуваченого . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

29 червня 2017 року старшого солдата запасу ОСОБА_3 призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за контрактом та того ж дня направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), де ОСОБА_3 уклав контракт про проходження військової служби з Збройних Силах України строком на шість місяців.

Того ж дня 29 червня 2017 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 74-РС старшого солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду номера обслуги гарматного артилерійського взводу гарматної артилерійської батареї гарматного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

У відповідності до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, Збройних Сил України та інших державних органів, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та закінчується прийняттям рішення про демобілізацію. Демобілізація - комплекс заходів спрямованих, окрім іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України на організацію і штати мирного часу.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» рішення про демобілізацію приймає Президент України, яким на теперішній час відповідних рішень прийнято не було.

Тобто особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17 березня 2014 року на визначеній території України та продовжується на цих територіях до оголошення (набрання чинності) окремого рішення Президента України про демобілізацію, яке станом на 23 серпня 2017 року оголошене не було.

Згідно з вимогами статей 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Разом з тим, відповідно до статей 11, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України старший солдат ОСОБА_3 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Військової присяги, Конституції України, законів України та статутів Збройних Сил України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

22 серпня 2017 року старший солдат ОСОБА_3 закінчив стаціонарне лікування у військовій частині НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ), після чого 23 серпня 2017 року повинен був прибути до військової частини НОМЕР_1 .

Однак 23 серпня 2017 року о 08 год. 00 хв. старший солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем за контрактом, в порушення статей 11, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статей 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без дозволу відповідних командирів та поважних причин, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу та маючи реальну можливість для цього, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно на службу після лікування до військової частини НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , після чого проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби, до 18 травня 2018 року, коли добровільно прибув до військової прокуратури Житомирського гарнізону та повідомив про вчинене ним кримінальне правопорушення.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_3 обов`язки військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини, правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним нез`явлення вчасно на службу та його причини не повідомив та проводив час на власний розсуд.

Кримінальна відповідальність за злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 визнається винуватим, передбачена ч. 4 ст. 407 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та показав, що у 2014 році він був мобілізований та проходив військову службу в зоні проведення антитерористичної операції до 2015 року. Доки він служив у своєму дивізіоні все було добре, до нього ніяких нарікань не було. Але в подальшому його було переведено до іншої військової частини, де більше не проходили військову службу, а зловживали спиртними напоями. Він просив, щоб його повернули до його дивізіону, але у нього не склались відносини з новим командуванням. Крім того, в позаслужбовий час він потрапив в ДТП, потрібна була велика сума для відшкодування збитків, яку він не міг заробити, будучи військовослужбовцем. Тому після госпіталю до військової частини для продовження військової служби не поїхав, а почав працювати неофіційно в Одеській області, приїжджаючи поза роботою додому. В травні 2018 року він повернувся до військової частини, його дивізіон уїхав в зону бойових дій. На даний час він ще рахується військовослужбовцем, доки не приїде командир. Свою вину він визнає, у скоєному кається, просить суворо не карати.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість повністю підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів:

*даними копії контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу від 29.06.17, укладеного між ОСОБА_3 та командиром військової частини польова пошта НОМЕР_3 (т. 1, а.п. 48-50);

*даними копії витягу з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 № 151 від 29.06.17, згідно з яким старшого солдата запасу ОСОБА_3 з 29.06.17 прийнято на військову службу за контрактом, зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення (т. 1, а.п. 27):

*даними копії витягу з наказу командира 26 артилерійської бригади оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_3 " № 74-РС від 29.06.17, відповідно до якого старшого солдата запасу ОСОБА_3 прийнято на військову службу за контрактом осіб рядового складу та призначено номером обслуги гарматного артилерійського взводу гарматної артилерійської батареї гарматного артилерійського дивізіону (т. 1, а.п. 28);

*даними копії витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 55 від 23.08.17, в якому військовослужбовця за контрактом старшого солдата ОСОБА_3 постановлено вважати таким, що з 23.08.17 самовільно залишив розташування частини (т. 1, а.п. 39);

*даними копії виписного епікризу терапевтичного відділення в/ч НОМЕР_2 від 22.08.17, згідно з яким ОСОБА_3 було виписано 22.08.17 (т. 1, а.п. 32-33);

*даними копії „Книги тимчасово відсутнього та тимчасового прибулого особового складу військової частини НОМЕР_1 з записом про самовільне залишення частини ОСОБА_3 з датою вибуття та номером наказу по частині - 23.08.17 № 55 (т. 1, а.п. 36-38);

*даними листа військової частини НОМЕР_2 № 1576 від 24.05.18, відповідно до якого ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні у в/ч у період з 19.08.17 до 22.08.17 з діагнозом не госпітальна пневмонія в нижній долі лівої легені, виписаний за порушення госпітального режиму (т. 1, а.п. 79);

*даними копії довідки щодо самовільного залишення лікувального закладу військова частина НОМЕР_2 АДРЕСА_1 та неприбуття до розташування військової частини НОМЕР_1 військовослужбовця військової служби за контрактом, номера обслуги 12 гарматної артилерійської батареї 4 гарматного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_3 від 23.08.17 (т. 1, а.п. 23).

За клопотанням прокурора, проти задоволення якого не заперечили інші учасники судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі викладеного, оцінивши наведені докази в їхній сукупності, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 , в межах висунутого обвинувачення, доведеною повністю та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому, суд не встановив.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд керується загальними засадами призначення покарання, визначеними у ст. 65 КК України, і враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Відповідно до статті 12 частин 1, 3, 4 КК України злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України, є тяжким злочином.

Обвинувачений до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, проживає з батьками, за місцем проживання характеризується позитивно, працює неофіційно, є учасником бойових дій, за місцем служби характеризується посередньо.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги ступінь суспільної небезпеки та санкцію кримінального закону, суд призначає покарання у виді позбавлення волі. Разом з тим, враховуючи, що обвинувачений після скоєння злочинних дій повернувся для проходження військової служби, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який не є суспільно небезпечним, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є учасником бойових дій, вину визнав повністю, суд не вважає, що призначення покарання з реальним його відбуванням сприятиме досягненню мети покарання і тому відповідно до ст. 75 КК України вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням. На думку суду саме призначене покарання буде необхідним й достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Цивільний позов у провадженні не пред`явлено, дані про процесуальні витрати матеріали провадження не містять.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався, клопотань про обрання такого заходу не надійшло, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням протягом 1 (одного) року 3 (трьох) місяців іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_3 - не застосовувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1