АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/992/18 Справа № 207/3168/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді - доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою заступника прокурора Дніпропетровської області на ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 лютого 2017 року про закриття кримінального провадження № 00001457 щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працює, не одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого у АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК не судимого

з підстав, передбачених ст. 284 ч. 2 КПК України, -

встановила:

Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області 01 лютого 2017 року кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України закрито. Останнього звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ч. 4 ст. 309 КК України.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на кориться держави 880 грн. 40 коп. за проведення експертного дослідження.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Відповідно до ухвали, судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_11 , переслідуючи умисел на незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу, без мети збуту, 24 вересня 2016 року, знаходячись в лісосмузі біля автозаправки «WOG», яка розташована по вул. Богуна в м. Кам`янське, нарвав дикорослої коноплі та залишив її незаконно зберігати при собі без мети збуту для особистого вживання.

В цей же день, знаходячись біля буд. 5 по вул. Менделєєва в м. Кам"янське працівниками поліції було виявлено у ОСОБА_11 речовина рослинного походження масою 368,433 г, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом «канабісом» в перерахунку на висушену речовину становить 128, 952 г, яку ОСОБА_11 незаконно придбав та зберігав при собі без мети збуту.

Дані злочинні дії ОСОБА_11 судом першої інстанції кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України, які виразилися в незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту.

Рішення суду обґрунтовано тим, що ОСОБА_7 страждав на наркоманію. Добровільно звернувся до лікувального закладу. Курс лікування від наркоманії пройшов повністю. Тому прийшов до висновку про можливість звільнення останнього від кримінальної відповідальності з підстав, передбачених ч. 4 ст. 309 КК України.

Прокурор не погодився з вказаним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати в зв`язку з істотним порушенням процесуального закону. Призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що при вирішенні питання про звільнення ОСОБА_12 від кримінальної відповідальності суд першої інстанції повинен був виконати вимоги ст. 368 КПК України. А саме, під час розгляду мав перевірити: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення та інші вимоги, передбачені цією статтею.

Між тим, в ухвалі викладено лише висновок органу досудового розслідування із наведенням фактичних обставин інкримінованого ОСОБА_7 злочину. Судом не з`ясовано, чи дійсно той страждав на наркоманію і потребував лікування від неї, чи дійсно звернувся до лікувального закладу і розпочав лікування добровільно.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримала апеляційну скаргу сторони обвинувачення, просила її задовольнити, а ухвалу скасувати.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення поданої апеляційної скарги, просили залишити її без задоволення. Вважали ухвалу законною та обґрунтованою.

В судових дебатах учасники провадження підтримали такі ж позиції.

Заслухавши суддюдоповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши та перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона не може підлягати задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до вимог ч. 1 ст. 337 КПК, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Судом дотримано ст. 17 ЗУ від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», де передбачено, що при розгляді справ суду застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Судом першої інстанції повністю враховано і п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Приймаючи рішення про закриття провадження по справі суди повинні керуватись роз`ясненнями, які містяться у п. 2 постанови № 12 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», при вирішенні цього питання суд повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину та особа винна в його вчиненні, а також, що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачено нормами КК України. Тільки після цього можна постановити у визначеному КПК України порядку відповідне судове рішення.

Як вбачається із ухвали, судом першої інстанції встановлені обставини, при яких Лапшов скоїв злочин, а саме, час, місце, мета його скоєння. Дав їм оцінку, прийшов до висновку що вказані дані утворюють елементи кримінально-караного діяння, передбаченого ст. 309 ч. 1 КК.

Під час судового розгляду обвинувачений звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності з підстав, передбачених ст. 309 ч. 4 КК. Стверджував, що добровільно пройшов курс лікування від наркоманії.

З метою перевірки даних, на які послався обвинувачений, судом витребувані дані із лікувального за1кладу, які досліджувались в судовому засіданні.

Відповідно до довідки головного лікаря Кам`янської міської лікарні № 1, Лапшов самостійно і добровільно звернувся за допомогою у диспансерне-наркологічне відділення та був госпіталізований з діагнозом: «психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіатов». Після закінчення повного терміну лікування, він був виписаний 17 грудня 2016 року.

Із п. 23 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» вбачається, що звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК за дії, передбачені ч. 1 цієї статті, винна особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії.

Сукупність вказаних даних приводить до переконливого висновку про те, що ОСОБА_11 добровільно, тобто за власною ініціативою до завершення розгляду справи, звернувся у відповідний лікувальний заклад для лікування від наркоманії. Дане лікування пройшов, після чого був виписаний.

Наведеними даними спростовуються доводи прокурора про порушення судом вимог ст. 368 КПК, а також про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_11 від кримінальної відповідальності з підстав, передбачених ст. 309 ч. 4 КК України.

Колегія не находить підстав сумніватися в об`єктивності судового рішення, тому в задоволенні апеляції прокурора, вважає за необхідне відмовити.

Керуючись ст. ст. 407, 419 КПК України, п. 3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області залишити без задоволення.

Ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 лютого 2017 року про закриття кримінального провадження № 00001457 щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4