Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-сс/781/239/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 289 (215-3) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2018 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м.Кіровограда від 09.06.2018 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Кіровоградського РВП Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 погодженого з прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу тримання під вартою до підозрюваного та застосовано відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Долинська, Долинського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, без утриманців, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , кандидата в майстри спорту по боксу, до кримінальної відповідальності притягується вперше,
підозрюваного за ч.3 ст.289 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме з моменту його фактичного затримання, починаючи з 12 години 40 хвилин, 07 червня 2018 року до 12 години 40 хвилин, 05 серпня 2018 року, без визначення розміру застави
ВСТАНОВИЛА:
Слідчий СВ Кіровоградського РВП Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області, за погодженням з прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури, звернувся до Кіровського районного суду міста Кіровограда з клопотанням по кримінальному провадженню про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою громадянина ОСОБА_8 , який підозрюється у тому що він: 07.06.2018 року приблизно о 12-00 год. за попередньою змовою з ОСОБА_10 , на узбіччі 722 км. об`їзної автодороги м. Кропивницький, з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_11 , тримаючи у руці ніж незаконно заволодів автомобілем «ВМW 530d», реєстраційний номер НОМЕР_1 , законним володільцем якого є потерпілий, тобто ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінально правопорушення передбаченого ч.3 ст.289 КК України.

За результатом розгляду клопотання слідчого, слідчий суддя прийшов до висновку, що органом досудового слідства ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України та існують ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Врахувавши, що злочин по якому пред`явлено повідомлення про підозру ОСОБА_8 є: умисним, корисливим, за попередньою змовою групою осіб, особливо тяжкий, зухвало вчинений у денний час із заздалегідь підшуканими знаряддями злочину. Посягає на суспільні інтереси - проти життя та здоровя та власності потерпілого. Шкоду не відшкодовано.

Перелічені обставини істотно підвищують ступінь та характер суспільної небезпеки діяння. Дії підозрюваного визначаються, як заздалегідь сплановані, обдумані, ретельно законспіровані. Підозрюваний не має законного джерела одержання доходу чи/або заробітної плати. Також слідчий суддя взяв до уваги покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винним у вчиненні злочинів, - до дванадцяти років позбавлення волі, що може стати умовою для продовження можливого переховування від слідства та суду.

А отже, у разі застосування стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі проведення «досудового розслідування та у подальшому належного виконання останнім його процесуальних обов`язків: так, відстоювання власної правової позиції є передумовою для незаконного впливу на свідків, потерпілого і його родичів, а також знищенню чи перетворенню доказів, тобто ускладнить і затягне досудове розслідування. Відсутність законного задекларованого джерела отримання доходу буде приводом вчинення нових кримінальних правопорушень, що стане передумовою для затягування розгляду кримінального провадження. Наявність утриманців не підтверджено, змінив місце реєстрації, що не співпадає з місцем проведення досудового розслідування, ігнорує принцип мирного володіння майном, нездатен врегульовувати конфлікти, що свідчить про несформовані соціальні зв`язки, тому менш суворі види запобіжних заходів не здатні забезпечити ризики передбачені ст.177 КПК України та належне виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Окрім того, слідчий суддя не визначив розмір застави, оскільки ОСОБА_8 вручено повідомлення про підозру у злочині, пов`язаному з насильством.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , та звільнити останнього з-під варти в залі суду.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що текст клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , не містить доводів сторони обвинувачення стосовно неможливості застосування відносно останнього більш м`яких запобіжних заходів. В ході судового розгляду вказаного клопотання доводи щодо неможливості застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів зі сторони обвинувачення також надані не були.

На переконання сторони захисту в ході розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_8 , суд дійшов хибного переконання щодо необхідності задоволення вказаного клопотання.

Захисник зазначає, що, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: - вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

Однак, на переконання сторони захисту в ході судового розгляду було встановлено факт необґрунтованості пред`явленої ОСОБА_8 , підозри, натомість судом у своєму рішенні було спотворено фактично встановлені в ході судового розгляду факти.

Зокрема, відповідно до повідомлення про підозру, оголошеної ОСОБА_8 , останньому інкримінується скоєння злочину за попередньою змовою з ОСОБА_10 . Разом з цим суть підозри спростовується показами самого ОСОБА_10 , відповідно до яких умисел на незаконне заволодіння автомобілем ВМW 530d реєстраційний номер НОМЕР_1 у останнього виник раптово, вже безпосередньо коли вони з ОСОБА_8 , знаходились у вказаному автомобілі. При цьому згідно показів підозрюваного ОСОБА_10 , про наявність у нього умислу на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом ОСОБА_8 , нічого не знав.

Вказані покази підозрюваного ОСОБА_10 , підтверджуються показами самого ОСОБА_8 , який зазначив, що нічого не знав про злочинні наміри ОСОБА_10 , з яким познайомився за тиждень, до інкримінованого злочину, так як раніше займався перепродажем автомобілів з іноземною реєстрацією. Під час вчинення злочину перебував у шоковому стані, так як не очікував такої поведінки ОСОБА_10 , який після того, як шляхом погроз застосування ножа вигнав володільця автомобіля з салону, пригрозив ножем і самому ОСОБА_8 , при цьому наказавши рушати автомобіль.

Покази підозрюваного ОСОБА_8 , підтверджуються зокрема і тим фактом, що ОСОБА_10 , позбувся від ножа, який був знаряддям вчинення злочину безпосередньо на місці зупинки викраденого автомобілю патрульною поліцією (згідно протоколу огляду місця події ніж було вилучено біля автомобілю), а тому на переконання захисту, обґрунтованими є твердження підозрюваного ОСОБА_8 , з приводу керування викраденим автомобілем внаслідок погроз його життю зі сторони ОСОБА_10 .

Твердження слідчого судді про те, що визначальними доказами є встановлені факти того, що ОСОБА_8 , спільно з ОСОБА_10 , приїхали купляти автомобіль без грошових коштів, проте із ножем, на переконання захисту, є безпідставним узагальненням дій ОСОБА_10 , та ОСОБА_8 , зокрема, захисник звертає увагу суду на те, що ОСОБА_8 , був лише посередником, який мав отримати від ОСОБА_10 винагороду за виконану роботу з пошуку та переоформлення вказаного автомобіля і не мав наміру купувати вказаний автомобіль, та як наслідок логічним є відсутність у нього грошових коштів на придбання автомобілю. З приводу наявності ножа свої покази надав підозрюваний ОСОБА_10 , який зазначив, що ОСОБА_8 , нічого не знав про його злочинні наміри.

Іншим твердженням, на підставі якого слідчий суддя дійшов переконання щодо обґрунтованості підозри та необхідності застосування до підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є те, що на переконання суду, ОСОБА_8 , «за інтелектуальною та вольовою ознакою» мав достатньо часу для того, щоб залишити авто разом із потерпілим, проте не зробив цього, а продовжував керувати ним аж до фізичного затриманням працівниками поліції. Вказана обставина обґрунтовується показами підозрюваного ОСОБА_8 , який пояснив, що в момент безпосереднього нападу ОСОБА_10 , на потерпілого був у шоковому стані, а після того, як ОСОБА_10 , вигнав потерпілого з авто, то почав погрожувати ножем ОСОБА_8 , внаслідок чого останній підкорився вимогам ОСОБА_10 , та керував автомобілем у напрямку, вказаному останнім.

Посилання слідчого судді на те, що шкоду не відшкодовано є безпідставним, так як об`єкт злочинного посягання, тобто автомобіль ВМW 530d реєстраційний номер НОМЕР_1 , був вилучений органом досудового розслідування.

Разом з цим, всупереч вимогам п.1 ч.1 ст. 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу була зазначена фабула кримінального правопорушення, яка значно відрізняється від тексту оголошеної ОСОБА_8 , підозри, що в свою чергу порушує право на захист підозрюваного.

Також, захисник звертає увагу, що в ході судового засідання прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, натомість Судом у своєму рішенні, в якості підстави задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вказано доводи, які навіть не озвучувались в судовому засіданні, зокрема про те, що підозрюваний «намагався ухилятись від слідства, переховував знаряддя вчинення злочину».

Крім того, при винесенні оскаржуваного рішення суд пішов в супереч практики ЄСПЛ, стосовно того, що тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та суворість покарання, яке може бути призначене підозрюваному не можуть бути визначальними при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. На переконання сторони захисту саме тяжкість інкримінованого злочину, не зважаючи на очевидну необґрунтованість оголошеної підозри стала єдиною підставою для обрання відносно ОСОБА_8 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Судом проігноровано відсутність фактів притягнення раніше підозрюваного до кримінальної або навіть адміністративної відповідальності, наявність постійного місця проживання, а також родини (вагітної цивільної дружини), яка потребує піклування з його боку. Натомість у своєму рішенні суд в якості підстав застосування найсуворішого запобіжного заходу вказав недоведені, а подекуди навіть не зазначенні в судовому засіданні доводи прокурора, щодо наявності ризиків.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, потерпілого, який підтримав апеляційну скаргу захисника та підтримав доводи сторони захисту про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, доводи прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали клопотання слідчого і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчим відділенням Кіровоградського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 07 червня 2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000506, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з погрозою застосування насильства, як небезпечне для життя та здоров`я потерпілого.

07.06.2018 року, ОСОБА_8 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

08.06.2018 року, ОСОБА_8 оголошено про підозру у вчиненні незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з погрозою застосування насильства, як небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 289 КК України.

Слідчий СВ Кіровоградського РВП Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда з клопотанням про застосування запобіжного заходу тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_8 .

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 червня 2018 року зазначене клопотання задоволено.

Згідно з вимогами ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Так, з ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому була вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.

Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав, застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваної до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим, а також інші дані про особу ОСОБА_8 , в їх сукупності.

Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що підозра у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення є обґрунтованою та підтверджується вагомими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

Так обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується доданими слідчим до клопотання письмовими матеріалами, а саме:

-Рапортом інспектора роти №3 батальону УПП В Кіровоградській області ОСОБА_12 , відповідно до якого, ним було затримано транспортний засіб та осіб які у ньому знаходилися, зокрема ОСОБА_8 ;

-Протоколом огляду місця події від 07.06.2018 року, в ході якого вилучено крім іншого посвідчення водія на ім`я ОСОБА_8 ;

-Протоколом прийняття заяви про вчинений злочин ОСОБА_11 відповідно до якого останній повідомив, що невідомими особами здійснено заволодіння транспортним засобом;

-Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 07.06.2018 року, відповідно до якого, зокрема пояснив, що коли він вибіг з автомобіля, почав лаяти невідомих чоловіків, чоловік із бородою за кермом «казав: «Все, давай, це вже наш автомобіль», завів двигун, натиснув педаль газу та поїхав;

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання по фотознімках від 07.06.2018 року в ході якого потерпілий ОСОБА_11 впізнав особу, яка вчинила кримінальне правопорушення та зображена на фотознімку №4 (на фотознімку зображений ОСОБА_8 );

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від.07.06.2018 року, відповідно до якого останній був безпосереднім очевидцем події та розповів про обставини;

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання по фотознімках від 07.06.2018 року в ході якого свідок ОСОБА_13 , впізнав особу, яка сідала на водійське сидіння автомобіля потерпілого ОСОБА_11 , та зображена на фотознімку №4 (на фотознімку зображений ОСОБА_8 );

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що оголошена підозра ОСОБА_8 , обґрунтовується наявними в матеріалах судового та кримінального проваджень та зазначених у клопотанні слідчого, оскільки вказані докази у своїй сукупності дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 міг вчинити кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст. 289 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а також те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про відсутність обґрунтованої підозри оголошеної ОСОБА_8 є безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами клопотання та наведеними вище.

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до правильного висновку про наявність у клопотанні доказів, передбачених параграфами 2-4 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язує її з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

Крім того, колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

Матеріали судового провадження містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема, можливості знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, який поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишаються існувати та вірогідність їх настання є досить високою.

Крім того, як убачається з протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_8 , саме останній домовлявся про придбання автомобіля з потерпілим, має контакти останнього, а отже існує ризик передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на потерпілого.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає вище вказаним вимогам, і що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Дані, на які посилається в своїй апеляційній скарзі захисник, які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_8 під вартою, матеріали судової справи не містять.

Наявність у підозрюваного родини, як про те зазначає захисник, а саме вагітної цивільної дружини, позитивної характеристики, притягнення до кримінальної відповідальності вперше - не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_8 може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.

Таким чином, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник підозрюваного просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Крім того, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не визначив розмір застави в даному кримінальному провадженні, так як ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, пов`язаного з погрозою застосування насильства.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі справи не вбачається.

Враховуючи викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , даних про його особу, застосував її запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м.Кіровограда від 09 червня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з 12 години 40 хвилин, 07 червня 2018 року до 12 години 40 хвилин, 05 серпня 2018 року, без визначення розміру застави - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною оскарженню не підлягає.

Судді: Підписи:
Згідно з оригіналом.
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2