АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/906/18 Справа № 200/5385/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 квітня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0004556 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 та доповнень до неї на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2017 року щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, з середньотехнічною освітою, не працюючої, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2017 року визнано винною ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 2 років 3 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного ОСОБА_6 покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.09.2016 року та остаточно призначено покарання за сукупністю вироків у виді 2 років 10 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_6 зараховано у строк відбування покарання строк перебування останньої в УВП №4 м. Дніпро у зв`язку з участю у судовому розгляді зазначеного кримінального провадження з 25.05.2017 року по 20.06.2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішено питання щодо речових доказів в порядку ст. 100 КПК України.

Згідно з вироком суду, обвинувачену ОСОБА_6 визнано винною у вчинені кримінального правопорушення за таких обставин.

28 жовтня 2016 року приблизно о 16.00 год. ОСОБА_6 , знаходячись у приміщенні магазину «Фіссман», розташованого в ТЦ «Кубометр» по вул. Глинки, 10 у м. Дніпро, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, з корисливих мотивів, вчиняючи злочин повторно, шляхом вільного доступу, викрала майно, що належить ФОП « ОСОБА_9 », а саме: сковороду 24 см «Grej Stoun» артикул AL-4973.24 вартістю 855 грн. Після чого ОСОБА_6 з викраденим майном зникла з місця скоєння злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, обвинувачена ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати вирок суду першої інстанції, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України простла зарахувати у строк відбування покарання весь термін її перебування в слідчому ізоляторі №4 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, так як вона знаходилась під вартою з 07.03.2017р. за вироком Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 28.09.2016р.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги обвинувачена посилається на те, що вирок суду є незаконним, та таким що підлягає скасуванню. Зазначає, що суд першої інстанції не врахував час її знаходження під вартою, а саме те, що остання була затримана 07.03.2017 року та знаходилась у УВП №4 м. Дніпро до 06.04.2017 року, після цього, обвинувачену було етаповано до Чернігівської виправної колонії №44 для відбування покарання за попереднім вироком. В подальшому обвинувачену етапували з колонії до УВП №4 м.Дніпро для участі у судовому засіданні. Вказує що судом першої інстанції не було враховано час її перебування з 12.05.2017 року по 24.05.2017 року у Київському слідчому ізоляторі. Просила зарахувати у строк відбування покарання час її перебування під вартою з 07.03.2017 року по 06.04.2017 року та час з 11.05.2017 року по 20.06.2017 року. Крім того вважає, що її перебування в слідчому ізоляторі №4 потрібно рахувати із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі до набрання вироком законної сили, так як внесені зміни 18 травня 2017 року Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», який набрав чинності 21 червня 2017р., до частини 5 статті 72 Кримінального кодексу України і викладення в новій редакції, а саме - попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання, у разі засудження особи до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті, зворотньої сили не мають та на неї не розповсюджуються. Крім того, надала заяву про застосування до неї Закону України "Про амністію у 2016 році".

Заслухавши суддю-доповідача, думки обвинуваченої та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу з доповненнями обвинуваченої, просили скасувати вирок суду першої інстанції, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбування покарання строк її перебування в УВП №4м.Дніпро з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі до набрання вироком законної сили, застосувати до обвинуваченої Закон України "Про амністію у 2016 році", думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої та просив залишити вирок суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведенні в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга з доповненнями обвинуваченої, клопотання про застосування Закону України "Про амністію у 2016 році" не може бути задоволена, виходячи з таких підстав.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

Доводи обвинуваченої, щодо неправильного зарахування їй строку попереднього ув`язнення у строку покарання, виходячи з вимог ч. 5 ст. 72 КК України, колегія суддів вважає необґрунтованими, такими що не підлягають задоволенню.

Згідно ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення, є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Строк попереднього ув`язнення починається з дня затримання особи і поміщення її до установи для попереднього ув`язнення і закінчується днем набрання обвинувальним вироком, щодо цієї особи, законної сили.
При цьому у строк попереднього ув`язнення за нормами КК в редакції Закону України №838-VІІ від 26.11.2015р. включається строк:
а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;
б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;
в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом як на стадії досудового розслідування, так і під час судового розгляду кримінального провадження;
г) перебування обвинуваченого у судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;
ґ) перебування особи, що відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Виходячи з приписів абз.1 ч.5 ст.72 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, в рамках Закону України №838-VІІ від 26.11.2015р., проводиться у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченої, колегія суддів встановила, що у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 за оскаржуваним вироком, міра запобіжного заходу не обиралась, судом першої інстанції зараховано у строк відбування покарання строк перебування обвинуваченої в УВП №4 у зв`язку з участю у судовому розгляді зазначеного кримінального провадження з 25.05.2017 року по 20.09.2017 року, перерахувавши строк знаходження в УВП №4 з 25.05.2017 року по 20.06.2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до повідомлення Дніпропетровського слідчого ізолятора №3/5-9546 від 30.05.2017р. (а.п.34).
18 травня 2017 року Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», який набрав чинності 21 червня 2017р., частину 5 статті 72 Кримінального кодексу України викладено в новій редакції, а саме - попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання, у разі засудження особи до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.
Отже, суд першої інстанції за правилами Закону України №838-VІІ від 26 листопада 2015р., який втратив чинність 21.06.2017р. з моменту набрання чинності нового Закону України №2046-VІІ від 18 травня 2017р., правильно зарахував обвинуваченому ОСОБА_6 за правилами ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, строк з моменту її доставлення до УВП №4 25.05.2017 року по 20 червня 2017р., а не до набрання вироком законної сили, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеної у Постанові від 01.03.2018р. по справі №759/19973/15-к.
Разом з тим, обвинувачена просила застосувати до неї положення Закону України «Про амністію у 2016 році», однак колегія суддів не вбачає підстав для застосування вказаного закону, оскільки ОСОБА_6 була засуджена 20 вересня 2017 року за вироком Бабушкінснького районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі. на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.09.2016 року та остаточно до вібтуття призначено покарання за сукупністю вироків у вигляді 2 років 10 місяців позбавлення волі.
Відповідно до п.«а» ст. 9 ЗУ «Про амністію у 2016 році», амністія не застосовується до осіб, які після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинили умисний злочин, тому клопотання обвинуваченої не підлягає задоволенню.
Таким чином, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачена ОСОБА_6 після ухвалення вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.09.2016 року, до повного вібдування покарання, знову вчинила умисний злочин.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_6 щодо початку строку відбування покарання не тягнуть за собою підстави для зміни або скасування рішення в цілому, та можуть бути вирішені під час виконання вироку в порядку ст. 539 КПК України.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що вирок суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, і підстав для його зміни з доводів, зазначених в апеляційній скарзі із доповненням обвинуваченої, - не вбачає.
Керуючись, ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу з доповненнями обвинуваченої ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2017 року щодо ОСОБА_6 , засудженої за ч. 2 ст. 185 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судові рішення може бути подана до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дні проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:
______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4