УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 вересня 2018 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на постанову начальника 2 відділення 1 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000127 про відмову у визнанні потерпілим, -

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду м.Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову начальника 2 відділення 1 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000127 про відмову у визнанні потерпілим. В обґрунтування вимог про скасування постанови слідчого ОСОБА_3 наводить ті обставини, що час розміщення грошових коштів на банківському рахунку не дає підстави вважати, що йому внаслідок цього не було нанесено шкоду у даному кримінальному провадженні, оскільки ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 14.11.2016 встановлено, що кінцевою метою фінансових операцій керівництва банківських установ було одержання неправомірної вигоди для власників офшорних компаній , які отримавши кредитні кошти від банку нерезидента у подальшому не виконали свої кредитні зобов*язання, фактично борги позичальників погасили українські банківські установи за рахунок коштів клієнтів, що призвело до визнання банків неплатоспроможними. Таким чином, розтрата грошових коштів банків, які були отримані від вкладників, не дало змогу виплатити борги кредиторам, втому числі йому, ОСОБА_3 , чим це нанесло шкоду йому в особливо великих розмірах.

Відповідно до ст.22,26 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Проте в судове засідання не з*явився ОСОБА_3 , який ставить питання про скасування постанови, не довів, що постанова слідчого є необґрунтованою. Наведені в скарзі доводи не є тому підтвердженням.

Як убачається зі змісту оскаржуваної постанови від 19.07.2018, досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється за ознаками вчиненні заволодіння грошовими коштами ПАТ «Міський комерційний банк» в сумі 59 296 600 Євро службовими особами банку, що перераховані в період з 03.10.2011 по 11.11.2011 на кореспондентський рахунок ПАТ «Міський комерційний банк» у банку Меіпl Bank AG». При цьому слідчий в постанові виходив з тих обставин, що у вказаний період ОСОБА_3 не був вкладником ПАТ «Міський комерційний банк», набув статусу вкладника лише 30.01.2012, тобто після акумулювання грошових коштів на кореспондентському рахунку з метою незаконного заволодіння ними. Враховано також ті обставини, що зарахування грошових коштів на депозитні рахунки ОСОБА_3 відбувалося період з 30.01.2012 по 28.04.2014, вказані депозитні кошти не є предметом вказаного злочину. Крім того, ОСОБА_3 почав перебувати у правовідносинах з ПАТ «Міський комерційний банк» після фактичного виведення із володіння та розпорядження ПАТ «Міський комерційний банк» грошових коштів в сумі 59296 600 Євро. Таким чином, шкоду злочином завдано саме Банку, відсутній причинно наслідковий зв*язок між діями співучасників злочину та неповерненням вкладу ОСОБА_3 , жодних збитків не завдано ОСОБА_3 внаслідок вчинення цього злочину.

Отже, вивчивши матеріали, надані в обґрунтування скарги, зміст оскаржуваної постанови слідчого, слідчий суддя дійшов висновку про наявність очевидних і достатніх підстав вважати, що заява ОСОБА_3 про залучення його як потерпілого у даному кримінальному провадженні подана особою, якій не завданою шкоди внаслідок саме вказаного кримінального правопорушення, що є підставою у відповідності до правил ч.5 ст. 55 КПК України для винесення мотивованої постанови слідчим про відмову у визнанні потерпілим, що також належним чином обгрунтовано в постанові слідчого від 19.07.2018.

Таким чином, відсутні підстави для скасування постанови від 19.07.2018 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим, визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні, зобов*язання слідчого допитати ОСОБА_3 в якості потерпілого.

З огляду на зазначене приходжу до висновку, що слідчим на законних підставах винесено постанову, якою відмовлено заявнику у залученні у якості потерпілого. За змістом постанова загалом відповідає вимогам ст.110 КПК України, є мотивованою та обґрунтованою.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 55, 303, 304, 306, 308 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову начальника 2 відділення 1 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000127 про відмову у визнанні потерпілим залишити без задоволення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1