Справа № 495/8436/15-к
№ провадження 1-кс/495/3431/2018
УХВАЛА
про відмову у задоволені клопотання

"27" вересня 2018 р. м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області,
у складі слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
слідчого ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
представника потерпілої ОСОБА_5 ,
представника власника майна ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород - Дністровському Одеської області клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -

В С Т А Н О В И В:
09.07.2018 року слідчий СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно, яке обґрунтовано наступним.
У клопотанні зазначено, що 09.01.2013 року Білгород-Дністровською міськрайонною прокуратурою Одеської області зареєстровано заяву ОСОБА_4 про те, що невстановлена особа, шахрайським шляхом, заволоділа земельною ділянкою № НОМЕР_1 садового товариства «Взморье» в смт. Затока, м. Білгород-Дністровський, Одеської області.

10.01.2013 року відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000002 за ст.190 ч.1 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що відповідно протоколу № 25 від 07.01.1988 року засідання комітету правління садового товариства «Антарктика», яке було перейменоване в «Взморье», ОСОБА_7 після смерті її чоловіка ОСОБА_8 , було прийнято до СТ «Взморье», де вона мала у власності садовий будинок АДРЕСА_1 .

В 1999 році ОСОБА_9 , яка являлась невісткою ОСОБА_7 , навмисно змінює прізвище на ОСОБА_10 , де за рахунок підроблених документів переоформляє право власності на даний садовий будинок АДРЕСА_1 .

06.12.2005 року почеркознавчою експертизою було підтверджено, що ОСОБА_7 не підписувала заяви про виключення її із членів садового товариства.

23.07.1999 року рішенням № 58 на 11 сесії ХХІІІ скликання Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області ОСОБА_11 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0873 га, яка розташована в СТ «Взморье» ділянка № НОМЕР_1 та видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії І-ОД №074994 від 10.11.1999 року, який зареєстровано в Книзі записів державний актів на право приватної власності на землю №1208.

В подальшому в державному акті на право приватної власності на землю було проведено поділ земельної ділянки на 3 земельні ділянки площами 0,0238 га., 0,0293 га. та 0,0342 га.

На підставі розподілу було виготовлено та видано державний акт на право власності на земельну, кадастровий номер :02:017:0010, площею 0,0873 га., де зазначено земельна ділянка АДРЕСА_1 , державний акт на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :02:017:0002, площею 0,0342 га., де зазначено земельна ділянка АДРЕСА_1 та державний акт на право власності на земельну, кадастровий номер :02:017:0003, площею 0,0293 га., де знову зазначено земельну ділянку № 622 а.

На підставі наданої інформації голови садового товариства «Взморье» встановлено, що в товаристві відсутня садова ділянка за АДРЕСА_1 , оскільки вказана земельна ділянка рахується АДРЕСА_1 .

12.06.2018 року до СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області поступила заява потерпілої ОСОБА_4 щодо накладення арешту на садову ділянку АДРЕСА_1 , оскільки ОСОБА_12 самовільно проводить реконструкцію об`єктів нерухомості, на території даної земельної ділянки.

Потерпіла особа ОСОБА_4 та представник потерпілої особи в судовому засіданні клопотання слідчого про накладання арешту на майно підтримали та наполягали на його задоволені вказуючи, що ОСОБА_4 є потерпілою у вказаному кримінальному проваджені, нею заявлений позов про стягнення моральної та матеріальної шкоди, є інвалідом 2 групи та в якості забезпечення позову просить накласти арешт на вказану слідчим в клопотанні земельну ділянку № 622 А.

Представник власника майна ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечує, просить в його задоволені відмовити, вказуючи, що слідчим не зазначено законних підстав для накладання арешту, вказана в клопотанні земельна ділянка не є речовим доказом у справі, власники такої ділянки не є підозрюваними або обвинуваченими у справі, санкція статті 190 КК України не передбачає конфіскацію як вид покарання, розрахунку шкоди до матеріалів клопотання не долучено, цивільний позов до власника не заявлений.

Слідчим не доведено необхідності /мети/ в застосуванні арешту майна.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволені клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК України, згідно якого завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

В клопотанні слідчого про накладання арешту взагалі не міститься посилання на відповідний пункт ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто не зазначено мету накладання арешту.

Слідчим не доведено, що земельна ділянка містить ознаки якого - не будь кримінального правопорушення.

Крім того, заявник ОСОБА_4 не має жодного відношення до земельної ділянки, відносно якої слідчим заявлено клопотання про накладання арешту. Така обставина підтверджується численними судовими рішеннями, які набрали законної сили, та які в силу вимог Конституції України, КПК України, Закону України "Про судоустрій і статус судів" є обов`язковими для виконання.

Накладанням арешту буде порушено визначальну засаду законності кримінального провадження, порушений Перший Протокол до Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Вислухавши слідчого, потерпілу, законного представника потерпілої, представника власника майна, вивчивши клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 та витребуванні судом матеріали кримінального провадження, суд дійшов до наступного.
Відповідно до ч. 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч.1 статті 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Дана норма закону вимагає від особи, яка звертається з клопотанням про арешт майна зазначити підстави і мету та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, конкретизувати, яка саме майно підлягає арешту, надати документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.
Відсутність підстав і мети та відповідного обґрунтування необхідності арешту майна, конкретного переліку майна, документів, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, позбавляє суд можливості оцінити ті обставини, які зобов`язує його враховувати частина 2 статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна.
В обґрунтування поданого клопотання слідчим доданий витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000002, в якому зазначено, що до Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області звернулась ОСОБА_4 за фактом заволодіння невстановленими особами шахрайським шляхом земельною ділянкою № НОМЕР_1 , яказнаходиться СТ «Взморьє», смт. Затока, Білгород-Дністровського району, Одеської області.

Разом з тим, слідчий у своєму клопотанні просить накласти арешт на земельну ділянку,кадастровий номер :02:017:0002 в садовому товаристві «Взморье» № 622 а, розташованої за адресою: смт Затока, м. Білгород-Дністровський, Одеська область, що перебуває у власності ОСОБА_12 .
Крім того, слідчий у своєму клопотанні посилається на те, що 12.06.2018 року до СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області надійшла заява потерпілої ОСОБА_4 щодо накладення арешту на садову ділянку АДРЕСА_1 , оскільки ОСОБА_12 самовільно проводить реконструкцію об`єктів нерухомості, на території даної земельної ділянки.

Однак в матеріалах клопотання така заява відсутня, матеріали справи не містять також цивільного позову до власника майна ОСОБА_12 .
Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Враховуючи вищевикладене, з метою дотримання права та законних інтересів інших власників, суд вважає, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно не підлягає задоволенню, оскільки слідчим у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального законодавства, не доведено необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження саме щодо цього майна.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 369-372 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського ВПГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти діб з дня проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1