Справа № 544/1061/18
№ пров.1-кп/544/127/2018
Номер рядка звіту 18
В И Р О К
іменем України
06 вересня 2018 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду на вул. Ярмарковій, 17 обвинувальний акт у кримінальному провадженні, унесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за № 0000262 від 16.07.2018, стосовно:

ОСОБА_3 , народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, непрацюючого, неодруженого, утриманців не має, на військовому обліку не перебуває, не є депутатом, не має військових та спеціальних звань, урядових нагород, такого, що раніше притягувався до кримінальної відповідальності:

- 20.02.2011 Пирятинським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням примусової міри виховного характеру;

- 20.02.2012 Пирятинським районним судом Полтавської області, за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на 1 рік, з іспитовим строком на 1 рік;

- 05.10.2017 Пирятинським районним судом Полтавської області, за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу в сумі 850 грн;

- 05.12.2017 Пирятинським районним судом Полтавської області, за ч. 3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки з іспитовим строком на 1 рік,

який органами досудового розслідування обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК України),

із участю сторін кримінального провадження із боку обвинувачення: прокурора Пирятинського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 із боку захисту обвинуваченого ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В :

Близько 14 год 30 хв 16 липня 2018 року ОСОБА_6 будучи раніше судимим за злочини проти власності, маючи не зняту та не погашену судимість, знаходячись на обліку в Пирятинському районному секторі філій Державної установи «Центр пробації» Полтавської області, проходив мимо магазину «Вікна Двері» за адресою: АДРЕСА_2 , де побачив спортивний велосипед жіночого типу, що належав ОСОБА_5 , котрий вирішив викрасти.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , користуючись нагодою, відсутністю господаря, з метою власного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, розуміючи настання суспільно-небезпечних наслідків таємно, повторно викрав спортивний велосипед жіночого типу у ОСОБА_5 , вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи № 3000 від 09.08.2018 складає 1792,00 грн.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, а саме, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про скорочений порядок судового розгляду кримінальної справи за його обвинуваченням.

Прокурор та потерпіла не заперечували проти такого порядку розгляду справи і суд згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав повністю і пояснив суду, що дійсно скоїв злочин, як вказано в обвинувальному акті, та зазначив, що мав намір продати велосипед а на виручені кошти віддати борг, шкоду потерпілій ОСОБА_5 відшкодував. Щиро розкаюється в скоєному і прохає вибачення, більше йому добавити нічого.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні підтвердила обставини викладені у обвинувальному акті, вказавши про наступне. Вона вже більше року працює в магазині «Вікна двері», що розташований по вул. Європейській 15 м. Пирятина і постійно на роботу їздить велосипедом. Останній вона ніколи не примикала, бо не траплялися з нею випадки крадіжок. Побачивши що невідомий їй чоловік заволодів її велосипедом вийшла з магазину, почала кричати про повернення, проте ОСОБА_7 не реагував на її прохання, в результаті чого зателефонувала до поліції і повідомила про крадіжку її велосипеда.

Суд, реалізуючи своє право, передбачене частиною 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, ураховуючи, що учасники судового розгляду проти цього не заперечують.

З`ясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що вони в такому випадку будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК України, як , таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно правильна.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, його вік та те, що ОСОБА_3 має чотири не зняті і непогашені судимості, ніде не працевлаштований, не одружений, утриманців не має, соціальними зв`язками не обтяжений, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, вину визнав повністю, щиро кається в скоєному, по місцю проживання характеризується позитивно, проте відповідно до характеристики дільничного інспектора має неприязні стосунки з сусідами та протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за дрібне хуліганство, зловживає спиртними напоями, про що свідчать довідки та характеристики.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , згідно зі ст. 66 КК України суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 , згідно зі ст. 67 КК України, є вчинення злочину повторно.

На переконання суду та відповідно до висновку викладеного у Досудовій доповіді центру пробації, з огляду на характер вчиненого кримінального правопорушення та визначені рівня ризику вчинення обвинуваченим повторних кримінальних правопорушень та ризику небезпеки для суспільства чи окремих осіб, центр пробації дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 не можливе без ізоляції від суспільства.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При вирішенні питання про призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України злочином середньої тяжкості, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Врахувавши викладене, суд прийшов до висновку, що обвинувачений ОСОБА_3 за вчинене заслуговує покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі в межах санкції статі, за якою він засуджується. Саме таке покарання буде співмірним діянню і характеристиці особи. Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, для застосування ст. 69 КК України не вбачається.

Обвинувачений ОСОБА_3 був засуджений 05.12.2017 Пирятинським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання, якщо він в період 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки згідно ст. 76 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Згідно ч. 4 цієї статті остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відповідно до роз`яснень абз. 4 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику застосування судами кримінального покарання» у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 КК України, про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначити покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України.

Таким чином, при призначенні ОСОБА_3 покарання, з урахуванням тяжкості злочину, особи винного, суд визначає йому вид та розмір покарання за ч. 2 ст. 185 КК України і відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України призначає остаточне покарання, враховуючи невідбуте покарання, визначене вироком Пирятинського районного суду Полтавської області від 05.12.2017.

Цивільний позов заявлено не було.

Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 07.08.2018 було накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: спортивний велосипед жіночого типу, який належить потерпілій ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, за клопотанням учасників провадження, вирішує питання про скасування арешту майна.

Оскільки обвинуваченим повернуто майно, то у застосованні арешту потреба відпала, суд уважає за можливе скасувати арешт.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справ "Ісмаїлов проти Росії" від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права".

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_3 повинен бути обраний взяття під варту, так як міра покарання пов`язана з ізоляцією від суспільства.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 285, 349, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуте покарання призначене вироком Пирятинського районного суду Полтавської області від 05.12.2017, остаточно призначивши ОСОБА_3 покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши останнього під варту у залі судового засідання.

Строк відбування покарання рахувати з 06 вересня 2018 року.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Гребінківського районного суду Полтавської області від 07.08.2018 на майно, для забезпечення шкоди завданої злочином, що належить на праві власності ОСОБА_5 , а саме: спортивний велосипед жіночого типу.

Речові докази по справі: спортивний велосипед жіночого типу, що знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_5 залишити останній як власникам.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України, до Апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом 30 днів із дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набуває законної сили після розгляду справи.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1