Справа № 640/56/18
н/п 1-кп/640/386/18
"17" липня 2018 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уроженця м.Харкова, із вищою освітою, неодруженого, в силу ст. 89 КК України не судимого, який зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
в скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, -
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 10.02.2012 приблизно о 23 год. 15. хв., знаходячись на сходинковому майданчику біля квартири АДРЕСА_2 , перебуваючи стані алкогольного сп`яніння, під час конфлікту зі своїм сусідок ОСОБА_7 , який виник на ґрунті сформованих особистих неприязню стосунків, маючи намір на спричинення йому тілесних ушкоджень, за допомогою дерев`яної палкт, яка знаходилась поруч на сходинковому майданчику, завдав ОСОБА_8 один удар в область голови.
Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_8 спричинені наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма з наявністю забитої рани на лобно-тім`яної області, травматичного субарахноїдального крововиливу, забиття головного мозку середнього ступеню тяжкості з лікворно-гіпертензійним, атактичним, астенічним синдромами, мнестичними порушеннями, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я, згідно висновку судово-медичної експертизи №979-А/12 від 07.06.2012.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України, а саме умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
У судовому потерпілим подана заява в якій він відмовляється від обвинувачення проти ОСОБА_9 за ч.1 ст. 122 КК України
Інші учасники провадження проти закриття провадження у справі, у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення не заперечували.
Згідно п.7 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Відповідно до ч.1 ст. 477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 122 (умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження без обтяжуючих обставин).
Доктринально, законодавчо та в судово-слідчій практиці термін «обтяжуючі обставини» використовується у двох значеннях як комплексне поняття: обставини, що передбачені у статтях Особливої частини КК як ознаки складу злочину, які впливають на його кваліфікацію, тобто «кваліфікуючі» ознаки складу злочину, передбачені у диспозиції відповідної статті; обтяжуючі обставини, які не позначаються на кваліфікації вчиненого, а впливають виключно на обрання судом відповідного виду та розміру покарання зазначені у частині першій статті 67 КК.
Граматичний та системно-структурний аналіз, юридична техніка приписів у статті 477 КПК свідчать про таке.
Пункт 1 частини першої статті 477 КПК передбачає спочатку вказівку на певну частину і статтю Особливої частини КК, тобто визначається за якою нормою кваліфікується діяння, а потім у дужках розкриваються ознаки того складу злочину, який у цій частині статті передбачений. Частина перша статті 122 КК у диспозиції передбачає склад злочину без кваліфікуючих ознак.
У пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті стосовно певних складів злочинів закон прямо передбачає окремі види кваліфікуючих ознак, визначених саме в статтях Особливої частини КК обтяжуючими обставинами (наприклад, частина друга статті 126, статті 185, 186, 189, 190, 191 КК), наявність яких унеможливлює здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення. Ці ознаки не співвідносяться з частиною першою статті 67 КК.
Також у пункті 3 частини першої статті 477 КПК використовується поняття «особливо обтяжуючі обставини», що не є складовою призначення покарання.
Крім того, в статті 477 КПК в цілому законодавець використав перелік норм лише Особливої частини КК, а посилання на Загальну частину цього Кодексу, зокрема статтю 67 КК, немає.
Наведене свідчить про те, що викладене законодавцем у статті 477 КПК застереження у дужках щодо обтяжуючих обставин при вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого провадження здійснюється у формі приватного обвинувачення, стосується викладених у диспозиції статті Особливої частини КК кваліфікуючих ознак конкретного правопорушення (правові позиції ВСУ № 5-132кс15, № 5-79кс(15)17.)
Враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується в скоєні злочину передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, що є злочином приватного обвинувачення та потерпілий відмовився від обвинувачення, суд вважає за необхідне провадження закрити.
Керуючись ст. ст. 284, 477, 128 КПК України, суд, -
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області в 7-денний строк з моменту його проголошення, через Київський районний суд м.Харкова.

Суддя ОСОБА_1