Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/1973/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.06.2018 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі :

головуючий-суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів кримінальне провадження №0000374 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.1 ст.122, ч.2 ст.289 та ч.1 ст.263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

29 червня 2014 року близько 23:00 годин, ОСОБА_4 за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, у зв`язку з розшуком, а також ОСОБА_6 , який засуджений вироком Виноградівського районного суду від 21.10.2016 року за ч.2 ст. 146 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням на 2 роки, знаходячись неподалік кафе-бару Релакс по вул.Злагоди в смт.Королево Виноградівського району, умисно, з метою мучення та нанесення побоїв, насильно схопили ОСОБА_7 , який в цей час проходив по вказаній вулиці, повалили його на землю і почали наносити останньому удари руками та ногами по різних частинах тіла, внаслідок чого ОСОБА_7 втратив свідомість, після чого всупереч його волі, помістили його у багажне відділення з обмеженим простором автомобіля марки «Фольксваген», модель «LT», д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_6 , чим позбавили його волі і можливості вільно пересуватися, в подальшому відвезли його у безлюдне місце на березі річки «Тиса», за межі села Веряця Виноградівського району, де приблизно до 02:00 години 30.06.2014 року продовжували свої знущання над ОСОБА_7 у вигляді нанесення йому умисних тілесних ушкоджень, спричинення фізичного болю та страждань, внаслідок чого спричинили потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: синців шкірних покровів нижніх повік обох очей, грудної клітки справа та лівого стегна в середній третині по внутрішній поверхні; саден шкірних покровів правого ліктьового суглобу, правого колінного суглобу та поперекової ділянки; забою волосистої частини голови в тім`яній та скроневій ділянці, що супроводжувалися набряками м`яких тканин; струсу головного мозку, які згідно висновку судово-медичної експертизи №211 від 10.07.2014 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний термін розладу здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_4 за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, у зв`язку з розшуком, а також ОСОБА_6 , який засуджений вироком Виноградівського районного суду від 21.10.2016 року за ч.2 ст. 146 КК України, у період часу приблизно з 23.00 годин 29.06.2014 по 02.00 годин 30.06.2014 умисно незаконно позбавили волі потерпілого ОСОБА_7 .

Дії ОСОБА_4 кваліфковано ч.2 ст. 146 КК України - незаконне позбавлення волі, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням фізичних страждань.

Крім цього, 12 січня 2015 року, близько 01:00 годин, ОСОБА_4 , знаходячись біля кафе-бару «Релакс» по вул.Злагоди в смт.Королево Виноградівського району, на грунті особистих неприязних відносин до ОСОБА_8 , умисно наніс останньому удар лобною ділянкою голови в ліву частину обличчя ОСОБА_8 , внаслідок чого заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді: синця шкірних покровів виличної ділянки зліва; перелому виличної кістки зліва та перелому передньої та латеральної стінки гайморової пазухи з гематосинусом, які згідно висновку судово-медичної експертизи №51 від 04.02.2015 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст.122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Крім цього, 13 липня 2015 року близько 04:00 годин, ОСОБА_4 , знаходячись біля кафе-бару «Релакс» по вул.Злагоди в смт.Королево Виноградівського району, умисно, з метою заволодіння належним на праві користування ОСОБА_9 транспортним засобом - автомобілем марки «ОреІ-AstraF» д.н.з. НОМЕР_2 , застосував фізичне насильство до останнього шляхом нанесення йому тілесних ушкоджень у вигляді забою м`яких тканин скроневої ділянки справа та верхньої губи по центру, що супроводжується синцями шкірних покровів та набряком м`яких тканин, крововиливу слизової оболонки верхньої губи від центру вправо, які згідно висновку експерта № 284 від 29.07.2015 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я, незаконно, всупереч волі ОСОБА_9 , заволодів належним йому транспортним засобом марки «Opel-Astra F», д.н.з. НОМЕР_2 , на якому поїхав з смт.Королево Виноградівського району в с.Веряця Виноградівського району, де не впоравшись з керуванням, допустив зіткнення з огорожею дворогосподарства №7 по вул.Жовтневої Революції, після чого залишивши пошкодженим вказаний автомобіль на місці, зник у невідомому напрямку, чим завдав згідно висновку експерта від 20.10.2015 року потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 1867,00 гривень.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.289 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Крім того, ОСОБА_4 , при невстановлених слідством часі, місці, обставинах та особи, умисно, незаконно, без передбаченого законом дозволу, придбав вибуховий пристрій гранату Ф-1, яку 23.09.2015 року о 9 годині під час санкціонованого обшуку у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , було виявлено у розібраному стані та вилучено.

Згідно висновку експерта НДЕКЦ при УМВС України в Закарпатській області №24-91 від 15.10.2015 року вилучені предмети за місцем проживання ОСОБА_4 , предмет схожий на корпус ручної гранати Ф-1 являється зарядом бризантної вибухової речовини нормальної потужності - тротилом, вагою 50-56 грам, розміщений у корпусі гранати Ф-1; предмет схожий на запал до ручних гранат гранат Ф-1 являється підривником УЗРГМ-2 з бойовим запалом відповідно. В сукупності підривник УЗРГМ-2 та заряд бризантної вибухової речовини нормальної потужності - тротил, вагою 50-56 грам, розміщений у корпусі гранати Ф-1 є оборонною осколковою гранатою Ф-1, який являється вибуховим пристроєм промислового виготовлення, придатна для використання за призначенням - здійснення вибуху.

Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст.263 КК України - придбання, зберігання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, за сукупністю ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.1 ст. 122, ч.2 ст.289, ч.1 ст.263 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю підтвердив обставини пред`явленого йому обвинувачення та визнав вину за ч.2 ст. 146, ч.1 ст. 122, ч.2 ст.289, ч.1 ст.263 КК України. Пояснив, що він вживав заходів для того щоб примиритися з потерпілими, завдану шкоду ним відшкодовано повністю, у зв`язку з чим потерпілі не мають до нього жодних претензій.

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в судове засідання з розгляду даного кримінального провадження не з`явилися. Подали до суду письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі, претензій ні морального, ні матеріального характеру до ОСОБА_4 не мають. Покази дані на досудовому розслідуванні підтримують.

Заслухавши думку учасників судового провадження, з огляду на те, що за відсутності потерпілих можливо з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, було вирішено провести судовий розгляд без потерпілих.

При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, на підставі та в порядку, встановленому ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, що підлягають доказуванню, оскільки проти цього не заперечили учасники судового провадження і такі обставини ніким не оспорюються. Зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, їх позиція є добровільною. При цьому їм було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вирішив наступне.

Суд вирішив, що діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , мали місце. Ці діяння містять склад кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146 КК України незаконне позбавлення волі, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням фізичних страждань; ч.1 ст.122 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я; ч.2 ст.289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого; ч.1 ст.263 КК України - придбання, зберігання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Обвинувачений ОСОБА_4 винен у вчиненні цих кримінальних правопорушень та підлягає покаранню за вчинені ним кримінальні правопорушення.

Обвинувачений не вчинив кримінальні правопорушення у стані обмеженої осудності. Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінальних проваджень, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності, відсутні.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_4 за ч.2 ст. 146, ч.1 ст. 122, ч.2 ст.289, ч.1 ст.263 КК України суд врахував дані про особу обвинуваченого: ОСОБА_4 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності (а.п.51 т.2), на обліку у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра та лікаря-невролога не перебуває (а.п.48 т.2), за місцем проживання характеризується посередньо (а.п.50 т.2), за місцем роботи характеризується виключно позитивно.

Судом враховано також досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації, згідно якої виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без позбавлення волі чи обмеження волі може становити небезпеку для суспільства. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливо лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних парвопорушень.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченого за вчинення даних кримінальних правопорушень, суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст.65 КК України бере до уваги: ступінь тяжкості вчинених злочинів, що згідно із ст.12 КК України є середньої тяжкості та тяжкими злочинами, враховує наслідки та обставини вчинених злочинів (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності), особу винного - його вік, сімейний та матеріальний стан, стан здоров`я, посередню характеристику за місцем проживання, позитивну за місцем роботи, наявності обставини, яка пом`якшує покарання, відсутності обставин, які обтяжують його покарання, тому приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого з обранням покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статтей, за якими кваліфіковано його дії. Така міра примусу на переконання суду є достатньою для виправлення обвинуваченого та для попередження вчинення ним нових злочинів.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_4 слід остаточно визначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Цивільний позов не заявлявся.

Майно, на яке накладено арешт відсутнє.

Питання про документи та речові докази слід вирішити в порядкуст. 100 КПК України.

Питання про процесуальні витрати слід вирішити в порядку ст. 124 КПК України.

Строк заходу забезпечення кримінального провадження, який обрано до ОСОБА_4 сплив.

З огляду на вищевказане, керуючись ст.ст. 91, 94, 370, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

З А С У Д И В :

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_11 остаточно визначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання з випробовуванням строком на 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_10 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Документи залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Речові докази:

- автомобіль марки Фольксваген модель LT, д.н.з. НОМЕР_3 , який перебуває на відповідальному зберіганні власника ОСОБА_12 повернути ОСОБА_12 , як законному власнику (а.п.164, 168 т.1).

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави:

- витрати на проведення судової балістичної експертизи №16/912 від 14.10.2015 року у розмірі 122,76 (сто двадцять дві грн. 76 коп.) грн. (а.п.120 т.1);

- витрати на проведення вибухо-технічної експертизи №24-91 від 15.10.2015 року у розмірі 982,08 (дев`ятсот вісімдесят дві грн. 08 коп.) грн. (а.п.128 т.1).

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Виноградівський районний суд Закарпатської області.

Роз`яснити право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

ГоловуючийОСОБА_1