Номер провадження: 11-сс/785/704/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 13 січня 2016 року про накладення арешту на майно ,-

ВСТАНОВИВ:
Оскарженою ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одеса ГУ НП ОСОБА_8 про накладання арешту на майно, вилучене в ході обшуку 23.12.2015 за адресою: АДРЕСА_1 , документи та майно, які належать ОСОБА_7 а саме: печатки підприємств, а саме: ТОВ «Тоніка» (), ТОВ «Бревіс+» (), ТОВ «Мобіліум (), ТОВ «Поляріум» (), ТОВ «Тета Цефея» (), ТОВ «Безпека й оберіг» (), ТОВ «Декурія» (), Благодійна організація «Благодійний фонд «країна разом» (), Благодійна організація «Благодійний фонд України «Надія нації» (), ТОВ «Інсайт +» (), ТОВ «Девайс +» (), ТОВ «Рубіній» (), Благодійна організація «Благодійний фонд «Країна квітуча» ().
Не погодившись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 13 січня 2016 року про накладення арешту на майно, вилучене в ході обшуку 23.12.2015 року. Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні клопотання про арешт майна відмовити і зобов`язати слідчого СВ Приморського відділу поліції в м. Одеса ГУ НП ОСОБА_8 повернути вище вказане майно. Апелянт зазначає, що дане рішення прийняте із недотриманням норм кримінального процесуального законодавства України і відтак, має бути скасоване.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги; апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст.170 КПК арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.
З матеріалів провадження вбачається, що СВ Приморського ВП в м. Одеса ГУ НП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України у кримінальному провадженні №0003444 від 13.05.2015 р..
З наданих матеріалів досудового розслідування вбачається, що є достатньо підстав вважати, що зазначені речі та документи, які вилучені в ході обшуку 23.12.2015 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме документи та майно, які належать ОСОБА_7 використані ОСОБА_7 як засіб та знаряддя скоєння злочину, та зберегли на собі сліди вищезазначеного кримінального правопорушення.
Розглядаючи клопотання слідчого про накладення арешту, слідчий суддя правильно встановив обґрунтованість доводів про необхідність накладення арешту на вказане у клопотанні майно з метою забезпечення збереження речових доказів.
Такий висновок суду є законним і обґрунтованим.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, не вбачається.
Більш того, згідно листа голови Приморського районного суду м. Одеси від 07.05.2018 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004815 стосовно ОСОБА_7 , знаходиться в провадженні судді ОСОБА_9 та знаходиться на підготовчому провадженні.
За таких обставин, враховуючи, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно є такою, що відповідає вимогам ст.ст.170-173 КПК України та підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. 167-173, 376, 405, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд Одеської області,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 13 січня 2016 року про накладення арешту на майно - залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4