Справа № 473/2906/18
Номер провадження 1-в/473/233/2018

УХВАЛА
іменем України

"03" вересня 2018 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції під час трансляції із Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№72)», яка розташована за адресою: Миколаївська область, місто Вознесенськ, вулиця Київська №300, в залі суду в місті Вознесенську заяву засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Хачмас Республіки Азербайджан, громадянина України, освіта професійна технічна, приватного підприємця, одруженого, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, засудженого 14 липня 2014 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст.115 КК України до 10 років позбавлення волі /справа №390/2691/13-к, провадження №1-кп/390/19/14/, який відбуває строк основного покарання в Державній установі «Вознесенська ВК №72»

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким в порядку статті 82 КК України

Учасники процесу

прокурор ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

засуджений ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :
Вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 14 липня 2014 року ОСОБА_6 був засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України до 10 років позбавлення волі /справа №390/2691/13-к, провадження №1-кп/390/19/14/.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 квітня 2017 року /справа №473/1210/17, провадження № 1-в/473/134/2017/ засудженому ОСОБА_6 , який відбуває строк основного покарання в Державній установі «Вознесенська ВК №72» строк попереднього ув`язнення з 22 травня 2013 року по 27 жовтня 2014 року. тобто 01 /один/ рік 05 /п`ять/ місяців 05 /п`ять/ днів зараховано в строк відбуття основного покарання у співвідношенні та з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Початок строку: 22 травня 2013 року. Кінець строку: 17 грудня 2021 року.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 заяву уточнив та підтримав, і просив суд замінити йому невідбуту частину основного покарання більш м`яким в виді обмеження волі, в порядку статті 82 КК України.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви засудженого ОСОБА_6 .

Захисник засудженого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні вважав, що засудженому ОСОБА_6 можливо замінити невідбуту частину основного покарання більш м`яким не в виді обмеження волі, а в виді виправних робіт, в порядку статті 82 КК України.

Дослідивши особову справу засудженого ОСОБА_6 , суд прийшов до висновку, що клопотання засудженого, яке уточнено в судовому засіданні підлягає задоволенню.

За період відбування покарання в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_6 зарекомендував себе позитивно, у відношенні до представників адміністрації ввічливий, підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом листування та побачень. Працевлаштований на продовольчому складі установи, до праці ставиться сумлінно. За характером спокійний, до засуджених не конфліктний, у скоєному злочині розкаюється, вину визнає, зробив належні позитивні висновки, має 8 /вісім/ заохочень, стягнень не має, внаслідок їх погашення. Приймає участь у суспільно-корисному житті відділення.

Засуджений ОСОБА_6 відбув більше 2/3 строку основного покарання, призначеному йому за вчинення особливо тяжкого злочину.

Вказані обставини свідчать про те, що засуджений ОСОБА_6 став на шлях виправлення.

Приймаючи рішення по даному кримінальному провадженню за заявою засудженого ОСОБА_6 про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким в порядку статті 82 КК України, суд виходить з вимог статті 370 КПК України.

Згідно з вимогами статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до частини 1 статті 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК України для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Частиною 3 статті 82 КК України визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно з пунктом 3 частини 4 статті 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Відповідно до частини 1 статті 6 КВК України під виправленням засудженого розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Згідно пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.

Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину та інші обставини.

Відповідно до частини 2 статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Статтею 51 КК України визначено види покарань, зокрема, до осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, судом можуть бути застосовані такі види покарань: штраф; позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу; позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю; громадські роботи; виправні роботи; службові обмеження для військовослужбовців; конфіскація майна; арешт; обмеження волі; тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців; позбавлення волі на певний строк; довічне позбавлення волі.

Таким чином, покарання у виді обмеження волі є більш м`яким, порівняно з позбавленням волі.

Частиною 1 статті 61 КК України передбачено, що покарання у виді обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці.

Слід зазначити, що відповідно до частини 1 статті 57 КК України, виправні роботи призначаються на строк від 6 місяців до 2 років, а не відбута частина покарання засудженим ОСОБА_6 становить 03 роки 03 місяці 14 днів, тобто призначення такого виду покарання порушить вимоги частини 1 статті 82 КК України.

В клопотанні, поданому до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області, засуджений уточнив позицію про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яку у виді обмеження волі та наполягав на заміні невідбутої частини покарання тільки на виправні роботи.

На думку суду, заміна невідбутої частини основного покарання засудженому ОСОБА_6 на обмеження волі, вирішується судом не всупереч його бажанню, та не може погіршити його становище, а заміна невідбутої частини основного покарання засудженому ОСОБА_6 на виправні роботи неможлива у зв`язку з недосягненням мети покарання та буде суперечити принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин.

На підставі ст.82 КК України, керуючись п.3 ст.537, п.2 ч.2 ст.539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Хачмас Республіки Азербайджан, громадянину України, освіта професійна технічна, приватному підприємцю, одруженому, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , не судимому, засудженому 14 липня 2014 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст.115 КК України до 10 років позбавлення волі /справа №390/2691/13-к, провадження №1-кп/390/19/14/, який відбуває строк основного покарання в Державній установі «Вознесенська ВК №72» невідбуту частину основного покарання в виді 03 /трьох/ років 03 /трьох/ місяців 14 /чотирнадцять/ днів - замінити на обмеження волі на той же строк, направивши його до місця відбування покарання в порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі, звільнивши з під варти при прибутті до місця відбування покарання, зарахувавши в строк відбування покарання тримання його під вартою з 03 вересня 2018 року, виходячи із співвідношення, що одному дню позбавлення волі, відповідають два дні обмеження волі, виходячи із положень п.п.б/ п.1 ч.1 ст.72 КК України.

Апеляції на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду учасники процесу у встановленому законом порядку можуть подати до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 7 /семи/ днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1