н/п 1-кс/640/9389/18
"10" вересня 2018 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
04 вересня 2018р. слідчий СУ ФР ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_3 звернулась до Київського районного суду м. Харкова із клопотанням, погодженим з прокурором відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , про надання тимчасового доступу до оригіналів документів ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) за 2001-2006р.р., що зберігаються у ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: звітів про фінансовий стан (форма 1) та звітів про фінансовий результат (форма 2).
Слідчий до судового засідання не з`явилась, подала заяву, в якій клопотання підтримала та просила його розглянути за своєї відсутності
Представник ІНФОРМАЦІЯ_2 до судового засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не сповістив.
У відповідності до ч.4 ст. 163 КПК України неявка особи, у володінні якої знаходяться речі та документи, не перешкоджає розгляду клопотання.
Слідчий суддя, дослідивши документи, оцінивши докази, якими слідчий обґрунтовує клопотання, вислухавши міркування слідчого, доходить такого:
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Порядок звернення до суду у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання органом досудового розслідування клопотань має відбуватись з дотриманням певних умов.
У відповідності до ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно положень ч.1 ст.11 КК України, злочином є передбачене цим кодексом суспільно небезпечне, винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину. Склади злочинів та відповідні їх ознаки визначені в диспозиціях окремих статей Особливої частини Кримінального кодексу України.
Як зазначено п.2.5. «Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків», затверджених наказом ДФС України №22 від 31.07.2014р., підставою внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за ст.212 КК України є саме акт документальної перевірки платника податків.
Однак, відповідний акт перевірки до матеріалів справи не доданий.
Водночас, слідчий, проводячи розслідування саме за ст.212 КК України, посилається на сумнівність документів. поданих ОСОБА_5 про надання ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » поворотної фінансової допомоги, тобто наявність ознак злочину, передбаченого ст. 190 КК України, який до підслідності СУ ФР ГУ ДФС не належить.
Таким чином, з урахуванням наведеного всупереч вимог п.2 ч.3 ст. 132 КПК України, слідчим не доведено, що потреби досудового розслідування у кримінальному провадженні виправдовують такий ступінь втручання в права та свободи особи, про який йдеться у клопотанні.
Крім того, до клопотання не додано постанов слідчого про призначення експертиз, будь-яких інших досліджень, специфіка проведення яких потребує вилучення оригіналів документів.
З урахуванням викладеного, клопотання задоволенню не підлягає.
У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, за неприбуття до судового засідання усіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 107, 159, 163, 309 КПК України, слідчий суддя,
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1