В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.06.2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
та її захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді обвинувальний акт із угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 1-кп/308/776/18 (справа № 308/4407/18) внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000026 від 25.04.2018 року, про обвинувачення, -

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Закарпатської області Рахівський район, смт. Великий Бичків, українець, громадянин України, неодружений, утриманців не має, з середньою освітою, раніше не судимий, який з 19 вересня 2016 року проходить військову службу за контрактом на посаді старшого навідника 2 мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 , солдат, зареєстрований та проживаючий за адресою АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 Кримінального кодексу України,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , у порушення ст.ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби збройних Сил України та ст.ст. 1 4 Дисциплінарного статуту збройних Сил, через особисту недисциплінованість, не бажаючи переносити труднощі військової служби, з метою тимчасово ухилитися від проходження служби о 08.00 год. 19 червня 2017 року умисно не з`явився до розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та ухилявся від її проходження без поважних причин до 07 липня 2017 року, проводячи час на власний розсуд поза місцем служби, не пов`язуючи свою діяльність з виконанням обов`язків військової служби.
Такими діями вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 407 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Обвинувальний акт надійшов до суду із угодою про визнання винуватості від 25.04.2018 року, яка була укладена між прокурором військової прокуратури Ужгородського гарнізону Західного регіону України лейтенантом юстиції ОСОБА_3 , який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000026 від 25 квітня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є підозрюваним у даному кримінальному провадженні, у присутності адвоката ОСОБА_5 . Підозрюваний ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні.
Враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання (двох і більше) та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, зокрема щирого каяття, вчинення ним злочину вперше, раніше не судимий, брав безпосередню участь у бойових діях в зоні проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях, позитивної характеристики за місцем служби, з урахуванням положень ст.ст. 50, 53, 65 КК України сторони погодили покарання із застосуванням ст. 69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 407 КК України та погодилися призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (3 400,00 грн.).
ОСОБА_4 згоден на призначення цього покарання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочині.
Перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості судом під час судового засідання у відповідності до ч. 4 ст. 474 КПК України було з`ясовано в обвинуваченого, чи цілком він розуміє: що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу; характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
На всі запитання ОСОБА_4 відповів «так».
Після роз`яснення ст. 63 Конституції та ст. 18 КПК України, судом встановлено, що ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 407 КК України за обставин викладених вище, цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України та наслідки невиконання ним угоди, передбачені ст. 476 КПК України і наслідки умисного невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 389-1 КК України.
Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а надані суду докази свідчать про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відповідно до статті 66 КК України відносить щире каяття у вчиненні злочину та активне сприяння у його розкритті.
Обтяжуючі покарання обставини щодо обвинуваченого ОСОБА_4 згідно статті 67 КК України, судом не встановлено.
У якості даних, які характеризують особу обвинуваченого суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у смт. Великий Бичків Рахівського району Закарпатської області, українець, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , за місцем проживання характеризується позитивно, неодружений, утриманців не має, з середньою освітою, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога, фтизіатра та психіатра не перебуває, з 19 вересня 2016 року проходить військову службу за контрактом на посаді старшого навідника 2 мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 , солдат, за місцем служби характеризується позитивно, в період з 19.06.2016 року по 23.12.2016 року, з 27.07.2017 року по 18.10.2017 року та з 08.11.2017 року по 18.01.2018 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі / районах проведення антитерористичної операції, що підтверджується довідкою від 18.06.2018 року № 605, відтак зазначені обставини дають суду підстави дійти обґрунтованого припущення (висновку) пр. те, що призначення в цьому конкретному випадку більш м`якого покарання, ніж передбачено санкцією ч. 4 ст. 407 КК України, є дійсно необхідним і буде цілком достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів, відтак сторонами угоди про визнання винуватості від 25.04.2018 року було обґрунтовано призначене покарання із застосуванням ст. 69 КК України.
Прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості, оскільки вона відповідає вимогам закону.

Захисник обвинуваченого також наполягав на її затвердженні.

Обвинувачений ОСОБА_4 погодився на призначення узгодженої міри покарання та наполягав на затвердженні угоди судом.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості від 25.04.2018 року і призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Витрати на залучення експерта під час здійснення досудового розслідування відсутні.

Речові докази відсутні.

Захисником обвинуваченого у судовому засіданні було подане клопотання про застосування амністії, оскільки ОСОБА_4 в період з 19.06.2016 року по 23.12.2016 року, з 27.07.2017 року по 18.10.2017 року та з 08.11.2017 року по 18.01.2018 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі / районах проведення антитерористичної операції, що підтверджується довідкою від 18.06.2018 року № 605.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом стосовно кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання.

Як зазначено у ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також особи, визнані винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та статті 9 цього Закону).

Частиною четвертою статті 86 Кримінального кодексу України передбачено, що особи, визнані винними у вчиненні корупційних злочинів, вироки стосовно яких не набрали законної сили, не можуть бути звільнені від відбування покарання, а особи, вироки стосовно яких набрали законної сили, - не можуть бути повністю звільнені законом про амністію від відбування покарання. Зазначені особи можуть бути звільнені від відбування покарання після фактичного відбуття ними строків, встановлених частиною третьою статті 81 цього Кодексу.

Статтею 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" встановлено, що амністія не може бути застосована до: осіб, яким смертну кару в порядку помилування замінено на позбавлення волі, і до осіб, яких засуджено до довічного позбавлення волі; осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії; осіб, яких засуджено за злочини проти основ національної безпеки України, терористичний акт, бандитизм, умисне вбивство при обтяжуючих обставинах; осіб, яких засуджено за злочин або злочини, що спричинили загибель двох і більше осіб; осіб, стосовно яких протягом останніх десяти років було застосовано амністію або помилування незалежно від зняття чи погашення судимості та які знову вчинили умисний злочин.

Амністія також не застосовується до осіб, засуджених за умисне вбивство; катування; насильницьке донорство; незаконне позбавлення волі або викрадення людини, якщо при цьому сталося заподіяння смерті, або нанесення тяжких тілесних ушкоджень, що потягнули за собою смерть.

Статтею 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» також передбачено ряд обмежень за наявності яких, амністія не застосовується.

Згідно п. «б» ч. 2 ст. 10 застосування цього Закону здійснюється щодо: осіб, яких засуджено до покарання у виді штрафу, якщо на день набрання чинності цим Законом це покарання не виконано, - за клопотанням самої особи, її захисника чи законного представника.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_4 не притягувався до кримінальної відповідальності ні до, ні після винесення судом зазначеного вироку, він не відноситься до переліку осіб, щодо яких не може бути застосовано амністію.

В період з 19.06.2016 року по 23.12.2016 року, з 27.07.2017 року по 18.10.2017 року та з 08.11.2017 року по 18.01.2018 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі / районах проведення антитерористичної операції, що підтверджується довідкою від 18.06.2018 року № 605, а також 19.04.2017 року отримав посвідчення серії НОМЕР_2 ветерана війни учасника бойових дій.

З урахуванням викладеного, слід на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст. 86 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання за цим вироком у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на цей час складає 3 400,00 грн. (три тисячі чотириста гривень 00 копійок), внаслідок акту амністії.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475, 394 КПК України, ст. 2, 10, 11 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст. 86 КК України суд, -

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості від 25.04.2018 року, яка була укладена між прокурором військової прокуратури Ужгородського гарнізону Західного регіону України лейтенантом юстиції ОСОБА_3 , який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000026 від 25 квітня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є підозрюваним у даному кримінальному провадженні, у присутності адвоката ОСОБА_5 - затвердити.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 407 КК України та призначити узгоджене покарання за ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на цей час складає 3 400,00 грн. (три тисячі чотириста гривень 00 копійок).

На підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст. 86 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від відбування покарання за цим вироком у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на цей час складає 3 400,00 грн. (три тисячі чотириста гривень 00 копійок), внаслідок акту амністії.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1