Єдиний унікальний номер 226/480/17
Номер провадження 11-кп/775/66/2018

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_4

прокурора: ОСОБА_5

розглянув у місті Бахмуті Донецької області у відкритому судовому засіданні у приміщені апеляційного суду Донецької області апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Димитрівського міського суду Донецької області від 01 червня 2017 року, у кримінальному провадженні внесеному у ЄДРДР за № 0000981 від 15.09.2016 року, відносно ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Димитрівського міського суду Донецької області від 01 червня 2017 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Димитрова Донецької області, українця, громадянина України, раніше судимого:

18 травня 2011 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ч.2 ст.185 КК України до 30 діб арешту,

07 червня 2011 року Димитровським міським судом Донецької області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України 1 року позбавлення волі,

05 липня 2012 року Димитровським міським судом Донецької області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі,

15 жовтня 2012 року Димитровським міським судом Донецької області за ч.2 ст.185, 198, ч.1 ст.396, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, не працюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.304 КК України,

визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304, ч. 1,2 ст. 70 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі, вирішено питання про речові докази

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у скоєні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на 2 року, покладено обов`язки передбачені ст. 76 КК України,

вирок відносно якого не оскаржується.

Згідно вироку, в середині червня 2016 року у вечірній час доби, точної дати та часу не встановлено, обвинувачений ОСОБА_6 , зустрівши на мікрорайоні «Світлий» в місті Мирноград Донецької області свого знайомого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , достовірно знаючи, що він є неповнолітнім, діючи умисно, з наміром на втягнення його у злочинну діяльність, вчиняючи на нього безпосередній психічний вплив, шляхом переконання в безкарності дій запропонував йому разом з ним вчинити крадіжку майна з домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , з чим той погодився. Наступного дня, після 24 години, точної дати та часу не встановлено, обвинувачені ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, а обвинувачений ОСОБА_6 на повторне викрадення майна, діючи умисно, з корисливою метою, за попередньою змовою, в групі осіб прийшли на територію домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_8 , і переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, викрали зварювальний апарат марки «Протон» моделі «ИСА-210» вартістю 1174,25грн., який належить ОСОБА_8 , що знаходився на ганку біля входу в будинок. Після цього залишили місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, та спричинивши тим самим потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду, що складається з вартості викраденого майна, на суму 1174,25грн.

Після цього в середині вересня 2016 року у нічний час доби, точної дати та часу не встановлено, обвинувачений ОСОБА_6 , продовжуючи свою злочинну діяльність, з метою вчинення повторного викрадення чужого майна проник на територію домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_4 , яке належить ОСОБА_9 , де побачив відчинені двері на горищі гаражу і, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, проник туди, а звідти до самого приміщення гаражу, звідки умисно, повторно, з корисливою метою викрав кутову шліфувальну машину марки «Powertes» моделі «PT707» вартістю 842,50грн., електричний дриль марки «Defiant» моделі «DID-750» вартістю 437,50грн., електричний дриль марки «Sturm Et Stein моделі «СК-12» вартістю 222,50грн., дві кутові шліфувальні машини без маркування, які матеріальної цінності для потерпілого не становлять, і, склавши викрадене майно в мішок, залишив місце вчинення злочину, маючи намір пізніше повернутися сюди за зварювальним апаратом з метою його викрадення, так як не мав фізичної можливості викрасти його разом з вище зазначеним майном.

Через дві доби після цього, у нічний час, точної дати та часу не встановлено, обвинувачений ОСОБА_6 тим же шляхом знову проник до приміщення гаражу, розташованого по АДРЕСА_5 , який належить потерпілому ОСОБА_9 , і реалізуючи раніше виниклий намір, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, викрав звідти саморобний зварювальний апарат, який матеріальної цінності для потерпілого ОСОБА_9 не представляє, і з викраденим майном залишив місце вчинення злочину, розпорядившись ним на власний розсуд та спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 1502,50грн., яка складається з вартості кутової шліфувальної машини «Powertes» моделі «PT707», електричного дрилю марки «Defiant» моделі «DID-750» та електричного дрилю марки «Sturm Et Stein моделі «СК-12» .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 не оспорюючи фактичних обставин справи, просить вирок суду змінити, та призначити менш суворе покарання. На обґрунтування своїх вимог вказує, що вину визнав повністю, майно потерпілим повернуто, претензій вони не мають. Обираючи покарання суд не в повній мірі врахував характер і ступінь суспільної небезпеки скоєних злочинів, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , стан його здоров`я, рівень розвитку та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, також ставлення обвинуваченого до вчинених ним діянь та умови його життя і виховання. Так, зазначає, що має малолітню дитину, яка на нього не зареєстрована оскільки на той час не перебував у шлюбі, проте на теперішній час має намір зареєструвати шлюб. Позитивно характеризується за місцем мешкання.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор ОСОБА_10 вважає вирок суду законним та обґрунтованим, призначене покарання відповідає ступеню тяжкості скоєних злочинів та особі обвинуваченого ОСОБА_6 . Просить вирок суду залишити без змін.

Учасники кримінального провадження до судового засідання не з`явились, про час та місце розгляду апеляційної скарги обвинуваченого повідомлені належним чином про причини неявки суд не повідомили.

Обвинувачений ОСОБА_6 надав суду заяву про розгляд його апеляційної скарги за його відсутності (а.п. 236 том 2).

Обвинувачений ОСОБА_7 та законний представник надали заяву про розгляд апеляційної скарги ОСОБА_6 без їх участі (а.п. 177, 179 том 2).

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка просила апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

Колегія суддів вважає, що висновок суду стосовно доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України, за обставин, наведених у вироку, відповідає матеріалам провадження і ґрунтується на доказах, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом першої інстанції відповідно до ст. 94 КПК України; дії ОСОБА_6 кваліфіковано вірно, що не оспорюється в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо невідповідності призначеного судом покарання його особі та тяжкості злочинів, на думку колегії суддів, є необґрунтованими.

При призначенні ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65-68 КК України призначив покарання у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення, і відповідно до положень Загальної частини КК України взяв до уваги конкретні обставини скоєних кримінальних правопорушень, характер і ступінь їх тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності за корисливі злочини притягується не вперше, не раз відбував покарання в місцях позбавлення волі, на шлях виправлення не став, після відбування покарання за попереднім вироком знову вчинив декілька кримінальних правопорушень, що свідчить про його суспільну небезпеку та, як зазначено в досудовій доповіді органу пробації, про високу ймовірність вчинення інших злочинів .

У відповідності зі ст. ст. 50, 65 КК України особі, що скоїла злочин, покарання повинне бути призначене необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засуджених, а також попередження здійснення нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до п.п. 21-22 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при вирішенні питання про те, який із передбачених ст. 70 КК принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд повинен враховувати крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки суд першої інстанції призначив покарання у мінімальних межах санкцій ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України з урахуванням положень передбачених ч. 1 ст. 70 КК України.

Виходячи з конкретних обставин кримінального провадження, враховуючи спосіб вчинення злочину, втягнення неповнолітнього в злочинну діяльність, поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 , що передувала події злочину, місце вчинення злочину, усвідомлення обвинуваченим суспільно-небезпечного характеру своїх дій, висновок досудової доповіді органу пробації, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення ОСОБА_6 покарання.

Отже, на думку колегії суддів призначене ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, і попередження нових злочинів, вирок суду вважає законним і обґрунтованим, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого в частині пом`якшення призначеного покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404-405, 407, 418, 419 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Димитрівського міського суду Донецької області від 01 червня 2017 року, щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: