УХВАЛА

18 липня 2018 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області у складі:
в особі слідчого судді ОСОБА_1
з участю секретаря - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4
підозрюваного - ОСОБА_5
захисника підозрюваного ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Рівненській області майора поліції ОСОБА_4 , яке погоджене із прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Рівненської області старшим радником юстиції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою середньою освітою, непрацюючого, раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.14, п.п. 5, 11, 12 ч.2 ст.115, ч.1 ст. 263 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Рівненській області майор поліції ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням яке погоджене із прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Рівненської області старшим радником юстиції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 .
В обґрунтування клопотання зазначено, що В провадженні СУ ГУНП в Рівненській області перебуває кримінальне провадження №0000426 від 07.07.2018, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14, п.п. 5, 11, 12 ч.2 ст.115; ч.1 ст.263 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що протягом червня-липня 2018 року ОСОБА_7 , діячи в групі за попередньою домовленістю з ОСОБА_5 , маючи умисел на умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_8 на замовлення третіх осіб, здійснили готування до вказаного злочину. Зокрема, у вказаний період часу ОСОБА_7 та ОСОБА_5 з метою вчинення умисного вбивства ОСОБА_8 розробили план вчинення умисного вбивства останнього та у подальшому, з метою підготовки вчинення вказаного злочину, незаконно підшукали та придбали у невстановленої слідством особи бойову вогнепальну зброю та бойові припаси до неї, які транспортували до місця ймовірного вчинення злочину. Крім того, з метою вчинення вказаного злочину ОСОБА_7 та ОСОБА_5 у вищевказаний період часу систематично приїжджали до м. Рівне, де здійснювали негласне спостереження за ОСОБА_8 з метою вивчення його способу життя та маршруту руху по м. Рівне
17.07.2018 у кримінальному провадженні повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.14, п.п. 5, 11, 12 ч.2 ст.115; ч.1 ст.263 КК України ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України).
Винуватість підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами.
Згідно вимог ч. 5 ст. 12 КПК України злочин, який інкримінуються підозрюваному ОСОБА_5 відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та в якості максимальної міри покарання передбачає покарання у вигляді довічного позбавлення волі, що є вагомим психологічним фактором, який може сприяти переховуванню підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, що є ризиком згідно п.1 ст.177 КПК України.
Згідно довідки про судимість ОСОБА_5 22.02.1993 було засуджено Житомирським обласним судом за ч.4 ст.81,ч.2 ст.140, ч.3 ст.142, п.п. «А», «Е» ст. 42 КК України до позбавлення волі на строк 14 років з конфіскацією майна; 21.04.2005 засуджений Апеляційним судом м. Києва за ч.2 ст.15 ст. 348, п.п. 1, 5, 13 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263, ч.2 ст.194, ч.2 ст.186, ст. 70, ст.71 КК України до позбавлення волі на строк 15 років. Крім того, слід зазначити, що ОСОБА_5 підозрюється у готуванні до вчинення умисного насильницького злочину, пов`язаного з застосуванням вогнепальної зброї, та бойової гранати, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку, неповагу ним до загальноприйнятих норм та цінностей. Наведене дає підставу вважати органу досудового розслідування, що протиправна діяльність підозрюваного спільно з іншими співучасниками вищевказаних протиправних дій має стійкий, систематичний характер, набула форми злочинного промислу. А тому, на переконання органу досудового розслідування, в разі незастосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній може вчинити інше кримінальне правопорушення, що є ризиком згідно п.5 ст.177 КПК України.
Крім того, враховуючи характер готування до злочину, який інкримінуються підозрюваному ОСОБА_5 , останньому достеменно відомо про місце проживання потерпілого ОСОБА_8 , з яким на даний час органом досудового розслідування не проведені всі необхідні слідчі дії. Враховуючи викладене, на думку органу досудового розслідування, в разі незастосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній може прямо (особисто) чи опосередковано (за допомогою сторонніх осіб) чинити тиск на потерпілого ОСОБА_8 з метою вплинути на його свідчення, зміни показань, тощо, що є ризиком згідно п.3 ст.177 КПК України.
Наведене дає підстави вважати, що підозрюваний, в разі незастосування стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може вчинити інше кримінальне правопорушення, чинити тиск на учасників кримінального провадження, а також може переховуватись від органу досудового розслідування, прокурора та суду з метою уникнути його притягнення до кримінальної відповідальності. Наведені обставини у відповідності до п.п.1, 3, 5 ст.177 КПК України є ризиками.
В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, посилаючись на викладені у ньому обставини. Просили обрати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід - тримання під вартою.
Підозрюваний та його захисник заперечили з приводу задоволення клопотання заперечили. Просили обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арештую.
Заслухавши пояснення слідчого, підозрюваного, його захисника, думку прокурора, дослідивши надані слідчим матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Судом вставлено, що в провадженні СУ ГУНП в Рівненській області перебуває кримінальне провадження №0000426 від 07.07.2018, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14, п.п. 5, 11, 12 ч.2 ст.115; ч.1 ст.263 КК України.
17.07.2018 у кримінальному провадженні повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.14, п.п. 5, 11, 12 ч.2 ст.115; ч.1 ст.263 КК України ОСОБА_5 .
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідпо до п.3 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Так, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак, те, що можна вважати обґрунтованим, залежить від обставин.
У справі Феррарі-Браво проти Італії Європейський суд з прав людини зазначив, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.
У справі Мюррей проти Сполученого Королівства суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.
Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий та прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри.
Слідством зібрано достатні фактичні дані, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.14, п.п. 5, 11, 12 ч.2 ст.115; ч.1 ст.263 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Вивченням особи ОСОБА_5 на даний час встановлено, що він раніше судимий, працездатний, неодружений, не похилого віку, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає, не має на утриманні малолітніх дітей. Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_5 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.
Слідчий суддя рахує про доведенням наявності ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.14, п.п. 5, 11, 12 ч.2 ст.115; ч.1 ст.263 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та в якості максимальної міри покарання передбачає покарання у вигляді довічного позбавлення волі, а також, що ОСОБА_5 ,може прямо (особисто) чи опосередковано (за допомогою сторонніх осіб) чинити тиск на потерпілого ОСОБА_8 з метою вплинути на його свідчення, зміни показань, тощо, що є ризиком згідно п.3 ст.177 КПК України, а також може переховуватись від органу досудового розслідування, прокурора та суду з метою уникнути його притягнення до кримінальної відповідальності.
Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.
Зідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
А тому, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у виненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14, п.п. 5, 11, 12 ч.2 ст.115; ч.1 ст.263 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та в якості максимальної міри покарання передбачає покарання у вигляді довічного позбавлення волі, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам, суд прийшов до висновку, що слід застосувати до нього запобіжний захід тримання під вартою.
Відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України при обранні підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки він вчинив злочин, який спричинив загибель потерпілого.
Керуючись ст.ст.176-178, 183, 184, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого - задоволити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою середньою освітою, непрацюючого, раніше судимого- тримання під вартою строком на 60 діб.
Строк тримання під вартою рахувати з моменту винесення ухвали, а саме з 18 липня 2018 року.
Визначити строк дії ухвали до - 16 вересня 2018 року.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1