справа № 489/6107/14-к
кримінальне провадження
№1-в/489/78/18
УХВАЛА
Іменем України

10 липня 2018 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю:
представника Інгульського ВДВС ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва подання державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Міністерства юстиції України ОСОБА_5 про надання дозволу на примусове проникнення до приміщення належного боржнику:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:
ОСОБА_6 вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20.05.2015 засуджений за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 311, ч. 1 ст. 317 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 6 років і 7 місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/5 майна, яке належить йому на праві особистої власності. Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 17.02.2016 вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20.05.2015 залишено без змін.
08.06.2018 до суду із подання звернувся старший державний виконавець Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва ОСОБА_5 в якому просила постановити ухвалу про примусове проникнення до житлового приміщення боржник ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи подання, державний виконавець зазначає, що у провадженні Інгульський відділ державної виконавчої служби м. Миколаєва перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 1-кп/489/45/2015 від 11.03.2015, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про конфіскацію у ОСОБА_6 1/5 частини майна належного йому на праві власності. Виконавче провадження відкрито постановою від 20.05.2016, яка сторонами виконавчого провадження в строки та порядку встановленому Законом не оскаржена. Цього ж дня винесено постанову про арешт майна боржника та заборони на його відчуження, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження.

29.11.2017, після встановлення державним виконавцем місця відбуття боржником покарання за вироком суду, постанову про відкриття виконавчого провадження повторно надіслано за адресою місця відбуття ОСОБА_6 покарання Арбузинської виправної колонії № 83 (смт. Констянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, вул. Володимирська, 1)

Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майна двокімнатна квартира спільного заселення за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_6 .

Згідно довідки ЖКП ММР «Південь» від 04.04.2018 № 450 за вищевказаною адресою ніхто не зареєстрований.

06.02.2018 державним виконавцем направлено вимогу за адресою місцезнаходження майна боржника та до Арбузинської ВК № 83 з вимогою про надання безперешкодного доступу для проведення виконавчих дій із значенням часу і дати проведення таких дій.

26.02.2018 державним виконавцем здійснено вихід за адресою місцезнаходження майна боржника: АДРЕСА_1 , за результатами яких провести виконавчі дії виявилось неможливо, у зв`язку з чим державним виконавцем складено відповідний акт.

Так як здійснити перевірку майнового стану боржника та вилучити майно неможливо без примусового проникнення до житлового приміщення, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 , державний виконавець звернувся до суду з відповідним поданням.
Засуджений до суду не з`явився, про час та місце розгляду подання повідомлений належним чином, що відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України не перешкоджає його розгляду судом.
З`ясувавши думку прокурора, представника Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва та вивчивши представлені суду матеріали, суд дійшов наступного.

У пункті 20 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз`яснено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішуються відповідно до розділу VIII КПК.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла і не допускається проникнення до нього чи до іншого володіння особи та проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Згідно з положеннями ст. 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

За положеннями ч.1 ст. 18 вказаного Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Пунктом 13 частини другої наведеної статті передбачено право державного виконавця на звернення до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.
З аналізу наведених норм законів слідує, що державному виконавцю необхідно довести, що житло належить боржнику або він має право користування ним, що боржник достовірно знає про наявність виконавчого провадження та повідомлявся про намір державного виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту майна, але чинив цьому перешкоди, не надавав доступу до житла у відведений для нього час вчинення виконавчих дій.
У відповідності до вимог пункту 9 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802, вимога виконавця є письмовим документом, який складається у випадках, передбачених Законом, та є обов`язковою для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання державному виконавцю документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень, вчинення інших дій, необхідних для виконання рішення. Вимога підписується виконавцем та надсилається поштою чи іншими засобами зв`язку або вручається виконавцем особі, яка зобов`язана вчинити дії.
Із доданих до постання письмових доказів та пояснень представника державної виконавчої служби вбачається, що боржник про необхідність бути присутнім за місце знаходженням його нерухомості був повідомлений державним виконавцем за адресою відбуття ним покарання за вироком суду шляхом направлення вимоги від 06.02.2018, а 26.02.2018 державним виконавцем здійснено вихід на місце, де складено акт про неможливість доступу до квартири.

При цьому, серед доданих до подання письмових доказів та в матеріалах виконавчого провадження, на які посилалася представник державної виконавчої служби в ході розгляду подання, відсутні докази фактичного направлення до виправної колонії вимоги державного виконавця про вчинення виконавчих дій за адресою: АДРЕСА_1 , чи обізнаність про таку вимогу боржника.
За таких обставин, встановлений державним виконавцем в акті від 26.02.2018 факт неможливості потрапити до квартири боржника, не свідчить про перешкоджання у вчинені виконавчих дій. Крім того, в акті, який складено одноособово державним виконавцем, не вказано часу здійснення виходу до житла, що ставить під сумнів факт його виходу на місце.
Враховуючи встановлені обставини та оцінивши в сукупності наявні докази, суд приходить до висновку про недотримання державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження» та наведеної вище Інструкції в частині належного повідомлення боржника про здійснення виконавчих дій за місцем знаходження нерухомого майна та правомірності складання акту від 26.02.2018, що свідчить про недопустимість вимоги та акту державного виконавця, як доказів, та відповідно про передчасність звернення останнього до суду з поданням, що є підставою для відмови в його задоволенні.

Керуючись ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 372, 537, 539 КПК України, ст. 439 ЦПК України, , суд -
постановив:
У задоволенні поданнядержавного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Міністерства юстиції України про надання дозволу на примусове проникнення до приміщення належного боржнику відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Миколаївської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1