Справа № 308/5936/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.05.2018 місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором Ужгородської місцевої прокуратури юристом 2 класу ОСОБА_3 , про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Ужгородської місцевої прокуратури юристом 2 класу ОСОБА_3 , про арешт майна у рамках кримінального провадження № 000668, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.05.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що приблизно о 21.35 год. 25.05.2018 року до Ужгородського РВП надійшло повідомлення від заступника начальника Ужгородського РВП майора поліції ОСОБА_4 з приводу отримання анонімного повідомлення про функціонування та проведення господарської діяльності в сфері ігрового бізнесу суб`єктом підприємницької діяльності без відповідних дозволів (ліцензій) за адресою: АДРЕСА_1 .

По прибутті на місце події працівників Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області було вжито першопочаткових невідкладених слідчих дій та заходів, а саме проведено огляд місця події, а саме приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході огляду місця події працівниками поліції було виявлено 8 персональних комп`ютерів (монітори, системні блоки, маніпулятор («мишка») та клавіатура), які були в робочому (увімкненому стані) та підключені за допомогою дротового з`єднання до мережі Інтернет.

В результаті проведеного огляду не надалось можливим встановити наявність відповідної дозвільної документації на право зайняття підприємницькою діяльністю, оскільки відповідні документи на момент огляду були відсутні в приміщенні та не було належним чином облаштовано куток споживача.

Слідчий зазначає, що оглядом місця події було вилучено наступні речі та документи:

1. вісім системних блоків чорного кольору марки «DELL» з серійними номерами: 1, 5, 7, , 9, 7, 3, 3;

2. шість моніторів марки «SAMSUNG», серійні номери НА19HMDLА16783R, ME19HVELA39402Е, MY19HMDS311592R, ME19НVELA39413X, CB19H9FZ903813D, ME19НVELA39139V;

3. монітор марки «PHILIPS» серійний номер AU6A;

4. монітор марки «BENQ» серійний номер ETB3A04628SLO;

5. вісім комп`ютерних клавіатур, що відповідно упаковані до полімерного пакету з биркою;

6. вісім маніпуляторів («мишка»), які відповідно упаковані до полімерного пакету з биркою;

7. три роутера (комутатори) з серійними номерами 303, 3, 216В141002987;

8. адаптер електричний марки «DELL», серійний номер WGW;

9. предмет з маркуванням «STEP 4 NET MC170303854»;

10. предмет, візуально схожий на апарат для видачі чеків з маркуванням «JEPOD00014»;

11. шість аркушів паперу з рукописними написами на них виконаними барвником синього кольору на яких наявні написи з цифрами та літерами;

12. блокнот із записами аналогічного змісту як на папері;

13. 51 аркуш копій документів та пустих бланків, що були в кутку споживача.

У клопотанні слідчий вказує, що з наявних копій документів, що були виявлені в приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , було встановлено, що відповідно до договору оренди та суборенди приміщення його користувачем на даний момент являється ФОП ОСОБА_5 , ІПН: НОМЕР_1 , що зареєстрований в АДРЕСА_2 .

За твердженням слідчого на даний час існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що перелічені вище речі є доказом у кримінальному провадженні, адже вони відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Крім того, у органу досудового розслідування виникла необхідність у проведенні ряду судових експертиз із використанням попередньо вилученого майна та повернення його унеможливить на даний час повністю та об`єктивно провести дані експертизи.

З посиланням на викладене слідчий просить накласти на арешт на вищевказане тимчасово вилучене 25.05.2018 року майно, з приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке перебуває в суборенді у ФОП ОСОБА_5 , ІПН: НОМЕР_1 , що зареєстрований в АДРЕСА_2

Дослідивши подане клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.
Відповідно до загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст. 132 КПК України, застосування таких заходів не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою застосування цих заходів, наявна потреба досудового розслідування в їх застосуванні, можливість виконання завдання досудового розслідування лише за умови їх застосування, ця потреба виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
За приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Проте, всупереч імперативним вимогам п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України в клопотанні слідчого не зазначено підставу відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
Згідно з положеннями ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Вимоги щодо змісту клопотання про арешт майна містяться у ст. 171 КПК України, яка серед іншого зобов`язує учасників кримінального провадження, які звернулися з відповідним клопотанням, не лише зазначити про мету застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, а і вказати на обставини, які дають підстави для застування такого обмежувального заходу та надати докази на підтвердження своїх доводів.

З системного аналізу вказаних норм кримінального процесуального закону можна дійти висновку, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

Однак, у даному випадку клопотання не містить виклад обставин та до нього не долучено доказів на підтвердження того, що вилучене майно, що за твердженням слідчого належить арештувати, здобуте внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах відсутні належні дані, які дають підстави вважати, що речі, які були вилучені в ході огляду відповідають критеріям ст. 98 КПК України.

Разом з тим, клопотання слідчого про арешт майна не містить жодних даних про те, чи був огляд, проведений 25.05.2018 року, узаконений у відповідності до положень ст. 233 КПК України.

За приписами ч. 6 ст. 132 КПК України до клопотання слідчого, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.
Проте, у порушення зазначених вимог до клопотання слідчого не додано витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.
Водночас, до клопотання про арешт майна додані копії документів, які належним чином не засвідчені, що позбавляє слідчого суддю можливості пересвідчитися в ідентичності цих документів, в той час, як інформація, що в них міститься, має суттєве значення під час розгляду клопотання цієї категорії та може істотно вплинути на висновки слідчого судді.

Оскільки встановлено, що погоджене прокурором клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, слідчий суддя вважає не можливим розглянути його, як про це просить в клопотанні слідчий.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

За наведених обставин слідчий суддя вважає, що відповідно до наведених вимог кримінального процесуального закону клопотання про арешт майна підлягає поверненню прокурору, який його погодив, а для усунення недоліків клопотання слід встановити строк в сімдесят дві години, початок обчислення якого рахувати з моменту фактичного отримання вказаного клопотання прокурором.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-172 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_2 про арешт майна у рамках кримінального провадження № 000668, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.05.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України повернути прокурору Ужгородської місцевої прокуратури юристу 2 класу ОСОБА_3 для усунення недоліків.

Встановити строк в сімдесят дві години з моменту отримання копії даної ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.
Роз`яснити, що повернення клопотання не є перешкодою для повторного звернення до слідчого судді з клопотанням про вжиття заходів кримінального провадження (арешт майна).
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1