АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

07 червня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23 квітня 2018 року,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 квітня 2018 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000016 від 31.01.2017 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 205; ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 212; ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 191; ч. 3 ст. 209 КК України, було відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого з ОВС другого відділу управління розслідування кримінальних проваджень Головного слідчого управління фінансових розслідувань Державної фіскальної служби України ОСОБА_6 , погодженого із прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно.

Згідно ухвали суду, слідчий суддя дослідивши матеріали долучені до клопотання, дійшов висновку, що відсутні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України для накладення арешту на майно.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23 квітня 2018 року та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити, накласти арешт на грошові кошти ТОВ «Дружківський вогнетривкий завод» (), у розмірі 2684058,00 грн., що знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 у АТ «УкрСиббанк», м. Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12, МФО 351005, із зупиненням видаткових операцій по вказаному рахунку, за виключенням операцій зі сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), та виплат заробітної плати працівникам ТОВ «Дружківський вогнетривкий завод» ().

В обґрунтування поданої апеляційної скарги посилається на те, що предметом розслідуваних у відповідному кримінальному провадженні злочинів, вчинених службовими особами ТОВ «Дружківський вогнетривкий завод» (), є грошові кошти цього товариства в сумі 2 684 058, 00 грн., які підлягають сплаті до бюджету у вигляді відповідних податків.

Вказує на те, що грошові кошти визнані речовими доказами, оскільки відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

В судове засідання учасники судового провадження не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином, що дає апеляційному суду підстави розглядати справу у їх відсутність, про що не заперечувала також і прокурор.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно з вимогами частини 2 статті 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що ухвалу від 23.04.2018 р. було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів справи, управлінням розслідування кримінальних проваджень Головного слідчого управління фінансових розслідувань Державної фіскальної служби України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000016 від 31.01.2017 року, за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України.

На даний час в органу досудового розслідування виникла необхідність у зверненні до суду для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт грошових коштів у розмірі 2 684 058 грн., які знаходяться на рахунку ТОВ «Дружківський вогнетривкий завод» () № НОМЕР_1 , відкритому в АТ «УкрСиббанк», м. Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12, МФО 351005, оскільки вони відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зокрема набуті кримінально протиправним шляхом.

19 квітня 2018 року старший слідчий з ОВС другого відділу управління розслідування кримінальних проваджень Головного слідчого управління фінансових розслідувань Державної фіскальної служби України ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти ТОВ «Дружківський вогнетривкий завод» (), у розмірі 2684058,00 грн., що знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 у АТ «УкрСиббанк», м. Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12, МФО 351005.

23 квітня 2018 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва у задоволенні клопотання слідчого було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні даного клопотання, внесеного в межах кримінального провадження №0000016 від 31.01.2017 року, про накладення арешту на майно, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку, що відсутні достатні правові підстави, передбачені ч. 2 ст. 170 КПК України, для накладення арешту на зазначене в клопотанні майно.

Разом з тим, слідчий суддя при накладенні арешту на майно не в повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального закону.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, рішення слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, є безпідставним, а тому, як вважає колегія суддів, підлягає скасуванню.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя встановив, що стороною обвинувачення не доведено необхідність арешту майна та відповідність майна критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Разом з тим, на думку колегії суддів, ухвала слідчого судді є формальною та не містить обґрунтування підстав, передбачених ст. ст. 170, 171 КПК України для відмови у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.

Колегія суддів апеляційного суду, дослідивши доводи клопотання слідчого та матеріали судового провадження вважає, що є достатні правові підстави, передбачені ч. 2 ст. 170 КПК України для накладення арешту на майно, оскільки грошові кошти є речовим доказом у кримінальному провадженні відповідно до постанови слідчого від 18.04.2018 року та відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні слідчого з метою виконання завдань в даному кримінальному провадженні.

При цьому, слідчим відповідно до ст. 173 КПК України наведені в клопотанні правові підстави для арешту майна, надано достатньо доказів, що вказують про вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінальних правопорушень, дані про належність майна та відповідність майна критеріям ст. 98 КПК України.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження не встановлено.

Крім цього, колегія суддів при вирішенні питання про накладення арешту на майно, також враховує той факт, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження. Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

З урахуванням вказаних обставин для забезпечення проведення всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування, колегія суддів апеляційного суду дійшла остаточного висновку, що у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170-173 КПК України, в даному кримінальному провадженні необхідно накласти арешт на майно, арешт на яке доведено слідчим та прокурором.

Керуючись ст. ст. 117, 170-173, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 2, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва
п о с т а н о в и л а:

Поновити прокурору відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23 квітня 2018 року.

Апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 квітня 2018 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000016 від 31.01.2017 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 205; ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 212; ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 191; ч. 3 ст. 209 КК України, якою було відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого з ОВС другого відділу управління розслідування кримінальних проваджень Головного слідчого управління фінансових розслідувань Державної фіскальної служби України ОСОБА_6 , погодженого із прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого з ОВС другого відділу управління розслідування кримінальних проваджень Головного слідчого управління фінансових розслідувань Державної фіскальної служби України ОСОБА_6 , погоджене із прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти ТОВ «Дружківський вогнетривкий завод» (), у розмірі 2684058,00 грн., що знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 у АТ «УкрСиббанк», м. Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12, МФО 351005, із зупиненням видаткових операцій по вказаному рахунку, за виключенням операцій зі сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), та виплат заробітної плати працівникам ТОВ «Дружківський вогнетривкий завод» ().

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_7 ОСОБА_8 с і к