АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1004/18 Справа № 201/7926/18 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2018 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_7 в на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 липня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 від 10 липня 2018 року про закриття кримінального провадження № 0000724 від 15 червня 2017 року,
ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постанову слідчого від 10.07.2018 року, постановити нову ухвалу, якою зобов`язати слідчого надати оцінку законності: - втручання поліцейського у цивільний спір; - застосування психологічного та фізичного насильства; - застосування наручників; - позбавлення житла; - обмеження волі (адміністративного затримання); - ненадання медичної допомоги на вимогу затриманого.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що з відеозапису, який слідчий суддя відмовився дослідити, в діях Стадєєва в кв.41 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбачені ч.2 ст.365, ч.2 ст.162, ч.1 ст.126 КК України.
Вказує на те, що слідчий суддя не врахував, що рішення про передання на розгляд факту незаконного виселення в інший неналежний орган досудового розслідування не грунтується на законі, оскільки направлення кримінального провадження в інший орган можливе виключно у випадку неефективного досудового розслідування, крім того поліція не була належним органом досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівником правоохоронного органу, ні до 20.11.2017 року, ні після цієї дати.
Також оцінку дій поліцейського вчинених у кв.41 неможливо дати у рамках окремих кримінальних проваджень навіть в одному органі, оскільки вони були направленні на досягнення однієї мети, вчиненні в один і той же час, в одному і тому ж місці, однією і тією ж посадовою особою.
Крім того, слідчий суддя не надав оцінку тому факту, що на момент закриття слідчим кримінального провадження мали місце не розглянуті клопотання від 09.07.2018 року.
Вказує на те, що доводи слідчого, що він вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського спростовуються постановами судів двох інстанцій.
Також висновок щодо того, що він, перебуваючи у статусі затриманого, відмовився від медичної допомоги, не відповідає відеозаписам події.
Зазначає, що в кримінальному провадженні заявлений цивільний позов щодо спричиненої поліцейськими шкоди, який до матеріалів провадження не долучений.
Вказує, що слідчий не повідомив його про те, що 10.07.2017 року планує закрити кримінальне провадження та направив його подавати клопотання через керівництво регіональної прокуратури.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 липня 2018 рокубуло відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 від 10 липня 2018 року про закриття кримінального провадження № 0000724 від 15 червня 2017 року.
Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що вимоги норм закону слідчим при винесенні оскарженої постанови порушені не були, а прийняте ним рішення обґрунтовано належним чином, оскільки винесено за результатами здійснення досудового розслідування, в ході якого було проведено повну та всебічну перевірку фактів, які стосувалися обставин даного кримінального провадження, таким чином, висновок слідчого щодо відсутності складу кримінального правопорушення в даному випадку є обґрунтованим.
Таким чином, стороною обвинувачення всебічно, повно і неупереджено проведено досудове розслідування у кримінальному провадженні, зокрема проведено необхідні і достатні слідчі дії, направлені на встановлення всіх обставин події.
Заслухавши доповідь судді, доводи потерпілого, який підтримав вимоги апеляційної скарги, його представника, який підтримав позицію потерпілого, прокурора, який заперечував щодо їх задоволення, вивчивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України заявником, потерпілим, його представником чи законним представником на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Виходячи зі змісту ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження, зокрема з підстав, передбачених: пунктом 2 частини першої цієї статті - встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.
Згідно із наданими матеріалами, слідчим в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 10 липня 2018 року винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000724 від 15 червня 2017 року у звязку з відсутністю в діях поліцейських роти №4 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м.Дніпро ОСОБА_10 та ОСОБА_11 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.
В обґрунтування зазначеної постанови слідчим вказано, що в ході досудового слідства було встановлено відсутність у діях поліцейських складу злочину, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, оскільки ОСОБА_7 не міг підтвердити своє право на частину квартири, оскільки виконання рішень суду першої та апеляційної інстанції щодо права власності ОСОБА_7 на частину вказаної квартири були зупинені відповідно до ухвали суду касаційної інстанції до закінчення касаційного розгляду, а тому ОСОБА_7 не мав законних підстав перебувати у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .
Також слідчий вказав, що за період з 09.02.2017 по 10.06.2017 по спецлінії 102 ГУНП в Дніпропетровській області за адресою АДРЕСА_1 надійшло 18 повідомлень, серед яких повідомлення ОСОБА_12 про те, що колишній співмешканець вибиває двері, погрожує фізичною розправою, прийшов та відмовляється піти, та повідомлення ОСОБА_7 про те, що патрульні поліцейські намагаються застосувати до нього фізичну силу та виселити його з квартири, не вживають заходів з приводу конфлікту.
08.06.2017 року ОСОБА_7 звернувсь із заявою про те, що в нього виникла сварка із донькою співмешканки, допитана ОСОБА_13 пояснила, що вона боялась за власне життя та здоровя, про що повідомила поліцейських, на що ОСОБА_10 попрохав ОСОБА_7 покинути квартиру, на що він не відреагував, у звязку з чим його було затримано із застосуванням спеціального засобу-кайданок, про що повідомлено Центр вторинної правової допомоги. Затриманий відмовився від отримання медичної допомоги.
Слідчий, закриваючи провадження, проаналізував зміст ч.1 ст.36 Закону України Про Національну поліцію, відповідно до якої поліцейський уповноважений вимагати від особи (осіб) залишити визначене місце на певний строк або заборонити чи обмежити особам доступ до визначеної території або обєктів, якщо це необхідно для забезпечення публічної безпеки і порядку, охорони життя і здоровя людей, для збереження та фіксації слідів правопорушення.
Також пославсь на п.1 ч.2 ст.262 КУпАП щодо адміністративного затримання особи при вчиненні злісної непокори законному розпорядженню чи вимозі поліцейського.
Крім того, зазначив, що відповідно до п.п.б) п.1 ст.45 Закону України Про Національну поліцію кайданки та інші засоби обмеження рухомості застосовуються під час затримання особи.
Вказав на усунення недоліків, що були зазначені в Ухвалі Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2018 року, а саме: проведення одночасного допиту між ОСОБА_7 і ОСОБА_11 , відсутність клопотань ОСОБА_7 від 31 липня 2017 року та внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.2 ст.162 КК України.
Також слідчий з`ясував приводи і підстави, внаслідок яких було розпочато кримінальне провадження, прийняв всі заходи щодо повного та всебічного дослідження доводів, викладених в заяві ОСОБА_7 .
Потерпілий ОСОБА_7 звернувся до суду першої інстанції зі скаргою на вказану постанову та просив її скасувати з тих підстав, що слідчим не надано оцінки діям поліцейського, що були спрямовані на позбавлення потерпілого житла, прокурором з порушенням правил підслідності спрямовано кримінальне провадження до неналежного органу досудового розслідування, не розглянуто клопотання, долучене до скарги.
Відповідно до положень ст. ст. 306, 307 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст. ст. 318-380 КПК України, за результатами яких постановлюється одна з таких ухвал про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Слідчий суддя при здійсненні судового розгляду цієї скарги, у відповідності до положень ст. 306 КПК України, вислухав пояснення потерпілого, дослідив матеріали скарги та кримінального провадження.
Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що слідчим усунено недоліки, зазначені в ухвалі Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2018 року, а саме: проведено одночасний допит між ОСОБА_7 і ОСОБА_11 (т.1, а.п.173-177), внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.2 ст.162 КК України, в якому встановлюється факт незаконного виселення заявника, тому зазначені посилання потерпілого не можуть бути підставою для скасування постанови слідчого.
Зазначені висновки слідчого судді щодо відсутніх підстав для скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження, відповідають дослідженим у судовому засіданні матеріалам.
Таким чином, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про те, що слідчим вмотивовано з урахуванням вимог п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, та тих обставин, що в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру, було прийнято процесуальне рішення про закриття кримінального провадження.
Доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі, про незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді є безпідставними, оскільки не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.
Колегія суддів вважає, що слідчим суддею при розгляді скарги ОСОБА_7 на постанову про закриття кримінального провадження було дотримано положення ст. ст. 306, 307 КПК України, тому ухвала суду є законною, мотивованою і обґрунтованою, та підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_7 не вбачається.
Доводи потерпілого про те, що окремої кваліфікації дій за ст.162 КК України бути не може, не заслуговують на увагу, оскільки стаття 365 КК України є загальною нормою щодо інших статей КК, які передбачають відповідальність за спеціальні види перевищення влади, наприклад ч.2 ст.162 КК України, а тому в таких випадках існує конкуренція загальної та спеціальної норм, при якій має застосовуватись спеціальна норма.

Отже, оцінка дій осіб щодо виселення потерпілого має надаватись в межах кримінального провадження за ч.2 ст.162 КК України.

Твердження ОСОБА_7 щодо незаконності постанови заступника прокурора Дніпропетровської області від 27.04.2018 року про доручення здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення органу досудового розслідування не заслуговують на увагу, оскільки в постанові є обґрунтування тому, що державне бюро розслідувань, яке не розпочало свою роботу, не може здійснювати ефективне досудове розслідування, а тому заступник прокурора відповідно до ч.5 ст.36 КПК України доручив здійснення досудового розслідування іншому органу.
Суду апеляційної інстанції надані матеріали кримінального провадження, в яких відсутні клопотання ОСОБА_7 в період з 09.07.2018 року та цивільний позов, щодо вказаних клопотань прокурор в суді апеляційної інстанції просив долучити відповідь на адресу ОСОБА_7 на його звернення від 09.07.2018 щодо проведення слідчих дій, згідно з якою відповідно до ст.220 КПК України клопотання розглядаються під час здійснення досудового розслідування, кримінальне провадження закрито, прокурором перевіряється законність прийнятого рішення, яка є в матеріалах провадження, рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора можуть бути оскаржені слідчому судді місцевого суду в порядку ст.ст.303-306 КПК України (а.п.11).
Враховуючи, що за ч.2 ст.162 КК України направлені матеріали для організації досудового розслідування, та до своєї скарги до суду першої інстанції потерпілий додає клопотання, в якому вказує на те, що є ознаки кримінального правопорушення за ч.2 ст.162 КК України, тому не розгляд такого клопотання у кримінальному провадженні за ознаками іншого кримінального правопорушення не свідчить про порушення прав потерпілого, оскільки він не позбавлений можливості його заявити в рамках кримінального провадження за ч.2 ст.162 КК України, провадження у якому триває.
Вимоги ОСОБА_7 та обґрунтування в апеляційній скарзі виходять за межі тих вимог, які зазначені у скарзі до слідчого судді та яким було надано оцінку слідчим суддею в межах розгляду скарги потерпілого.
Відповідно до ч.3 ст.404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобовязаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями.
Оскільки в апеляційній скарзі потерпілий та у письмових поясненнях представник потерпілого просять дослідити обставини, про дослідження яких не ставили питання у скарзі до суду першої інстанції, у колегії суддів відсутні підстави відповідно до ч.3 ст.404 КПК України для їх дослідження.
Враховуючи те, що у скарзі до слідчого судді потерпілий просив надати оцінку діям поліцейського лише в частині позбавлення його житла, то оцінка дій поліцейського щодо виселення потерпілого має надаватись в межах кримінального провадження за ч.2 ст.162 КК України, що не позбавляє прав потерпілого заявляти клопотання та цивільний позов в межах цього провадження, а тому підстави для скасування ухвали слідчого судді та задоволення апеляційної скарги колегією суддів не встановлені.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 липня 2018 року залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 липня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 від 10 липня 2018 року про закриття кримінального провадження № 0000724 від 15 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4