Справа № 188/992/18
Провадження № 1-кс/188/311/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2018 року смт. Петропавлівка
Слідчий суддя Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області

ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

кримінальне провадження № № 0000037 від 22.05.2018 року

клопотання слідчого СВ Петропавлівського відділення поліції Павлоградського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ст.1 197-1 КК України,

з участю

прокурора ОСОБА_4

у відкритому судовому засіданні

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування клопотання зазначено, що на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області невстановленими особами самовільно зайнято земельні ділянки загальною площею близько 90 га, які згідно статистичного обліку належать до земель запасу непереданих у власність чи користування, тобто в діях невідомих осіб, вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, які полягають у самовільному занятті земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному власнику.

За даним фактом 22.05.2018 року Павлоградською місцевою прокуратурою внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000037 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що на території Дмитрівської сільської громади Петропавлівського району Дніпропетровської області невстановленими особами самовільно зайнято земельні ділянки за наступними кадастровими номерами:

:04:001:0021 площею 2,2840 га;

:02:001:7021 площею 5,9236 га;

:01:001:2025 площею 13,5 га.

12.06.2018 в проміжок часу з 14.00 год. до 14.20 год. під час проведення огляду місця події земельної ділянки під кадастровим номером :01:001:2025 площею 13,5 га, яка відноситься до території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області слідчим СВ Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП у Дніпропетровській області за участю землевпорядника Дмитрівської сільської ради встановлено, що на момент огляду на полі ростуть с/г рослини ячменю висотою до 60 см. На момент огляду ніякої сільськогосподарської техніки на полях не має. Тобто на цей час на зазначених земельних ділянках знаходиться врожай ячменю.

12.06.2018 в проміжок часу з 14.40 год. до 15.00 год. під час проведення огляду місця події земельної ділянки під кадастровим номером :02:001:7021 площею 5,9236 га, яка відноситься до території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області слідчим СВ Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП у Дніпропетровській області за участю землевпорядника Дмитрівської сільської ради встановлено, що на момент огляду на полі ростуть с/г рослини соняшнику висотою до 50 см. На момент огляду ніякої сільськогосподарської техніки на полях не має. Тобто на цей час на зазначених земельних ділянках знаходиться врожай соняшнику.

12.06.2018 в проміжок часу з 15.06 год. до 15.20 год. під час проведення огляду місця події земельної ділянки під кадастровим номером :04:001:0021 площею 6,284 га, яка відноситься до території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області слідчим СВ Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП у Дніпропетровській області за участю землевпорядника Дмитрівської сільської ради встановлено, що на момент огляду на полі ростуть с/г рослини пшениці висотою до 50 см. На момент огляду ніякої сільськогосподарської техніки на полях не має. Тобто на цей час на зазначених земельних ділянках знаходиться врожай пшениці.

Згідно інформації відділу у Петропавлівському районі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області №148/111-18 від 13.06.2016 встановлено, що згідно довідки з державної статистичної звітності (ф. 6-зем) про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями земельна ділянка кадастровий номер :04:001:0021 площею 6,284 га ріллі рахується в землях сільськогосподарського призначення державної форми власності, землі запасу, користувач відсутній.

Згідно інформації відділу у Петропавлівському районі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області №151/111-18 від 14.06.2016 встановлено наступне:

земельна ділянка кадастровий номер :02:001:7021 площею 5,9236 га ріллі рахується в землях сільськогосподарського призначення державної власності, землі запасу, Розпорядження голови Петропавлівської РДА № р-499-12 від 29.08.2012, № р-500-12 від 29.08.2012, № р-501-12 від 29.08.2012 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою для ведення особистого селянського господарства відповідно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

земельна ділянка кадастровий номер:01:001:2025 площею 13,5 га ріллі рахується в землях сільськогосподарського призначення державної власності, землі запасу, зарезервована для надання у власність для ведення особистого селянського господарства учасникам АТО (КСП ім. Чкалова).

Згідно Акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки №412-ДК/449/АП/09/01/-18 від 11.07.2018, складений державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Держгеокадастру у Дніпропетровській області головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Васильківському, Межівському, Петропавлівському, Покровському районах управління з контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, за результатами візуального обстеження та наявної інформації встановлено, що земельні ділянки державної форми власності, які не надані у власність, користування, оренду площею 2,2840 га кадастровий номер :04:001:0021, площею 5,9236 га кадастровий номер:02:001:7021, площею 13,5 га кадастровий номер :01:001:2025 самовільно використовується невідомими особами для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (на час проведення перевірки оглянуті земельні ділянки площею 2,2840 га засіяна пшеницею, площею 5,9236 га засіяна соняшником, площею 13,5 га засіяна ячменем), за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо неї.

Так, згідно ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відомості щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :04:001:0021; :02:001:7021; :01:001:2025 відсутні, тобто вказані земельні ділянки у власність, користування, або оренду не передавались.

Постановою слідчого від 15.06.2018 року самовільно засіяні посіви пшениці на земельній ділянці площею 2,2840 га кадастровий номер :04:001:0021, самовільно засіяні посіви соняшнику площею 5,9236 га кадастровий номер:02:001:7021, самовільно засіяні посіви ячменю площею 13,5 га кадастровий номер :01:001:2025, які знаходяться на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене встановлено, що самовільно засіяні посіви пшениці, соняшника та ячменю на вказаних земельних ділянках є предметом злочину і на їх заволодіння спрямовано кримінальне правопорушення. Під час проведення досудового розслідування виникають ризики того, що невстановлені особи будуть продовжувати вчиняти злочин, направлений на заволодіння самовільно засіяними посівами пшениці, соняшника та ячменю на вказаних земельних ділянках та в подальшому реалізовувати його з використанням добропорядних набувачів.

Виходячи з вищевикладеного та відомості, які містяться в матеріалах кримінального провадження, є реальні обґрунтовані підстави вважати, що невстановлені особи незаконно заволодіють та в подальшому реалізують зазначену сільськогосподарську культуру.

Таким чином, слідчий вважає, що вказане майно є предметом (об`єктом) кримінального правопорушення, на яке направлено злочинний умисел невстановлених осіб, з метою ймовірного незаконного збагачення.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ, матеріальні об`єкти в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичної або фізичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його відчуження, пошкодження, псування, знищення.

На підставі вищевикладеного, з метою встановлення всіх обставин скоєного кримінального правопорушення невстановленими особами, злочинні дії яких направлені на незаконне заволодіння майном (посівами пшениці, соняшника та ячменю), недопущення безпідставного відчуження його, виникає необхідність у накладенні арешту на самовільно засіяні посіви пшениці на земельній ділянці площею 2,2840 га кадастровий номер :04:001:0021, самовільно засіяні посіви соняшнику площею 5,9236 га кадастровий номер:02:001:7021, самовільно засіяні посіви ячменю площею 13,5 га кадастровий номер :01:001:2025, які знаходяться на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, що є предметом кримінального правопорушення, на яке здійснено посягання та яке може бути незаконно вилучено.

В резолютивній частині клопотання слідчий просить накласти арешт для забезпечення збереження вказаного речового доказу та подальшого звернення врожаю в дохід держави/законних власників.

В судовому засіданні прокурор просить клопотання, задовольнити, представник власника надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення клопотання не заперечував.

Вивчивши клопотання, надані докази, вислухавши прокурора приходжу до висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що сільськогосподарські культури , якими засіяні та які вирощуються на зазначених земельних ділянках, відноситься до предметів, які відповідають критеріям, передбаченим у ч.2 ст. 167 КПК України. Також, санкція ч.1 ст. 197-1 КК України не містить додаткового покарання у вигляді конфіскації врожаю. Крім того, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про накладення арешту на самовільно засіяні посіви пшениці та соняшнику що вирощується на зазначених земельних ділянках, не узгоджується з вимогами ст. 171 КПК України щодо необхідності зазначення точної кількості та індивідуальних характеристик майна, про арешт якого йдеться у клопотанні.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Слідчим у клопотанні підставою для арешту певного майна зазначено лише збереження речового доказу у вигляді самовільно засіяних посівів пшениці та соняшнику задля попередження його можливого знищення чи пошкодження.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати обставини, визначені ч.2 ст.173 КПК України, зокрема, правову підставу для арешту майна. В резолютивній частині слідчий просить накласти арешт для забезпечення вказаного речового доказу та подальшого звернення врожаю в дохід держави/законних власників, але відповідно до наданих доказів розмір завданої значної шкоди її законному володільцю або власнику на момент подання клопотання слідчим не встановлено, що є обов`язковою вимогою при вирішенні зазначеного питання для з`ясування співмірності вартості майна на яке накладається арешт і завданої шкоди.

Крім того, орган досудового розслідування, в порушення ч. 5 ст. 132, ч. 2 ст. 171 КПК України, не додав до клопотання матеріали, які б підтверджували заявлені ризики стосовно самовільно засіяних посівів пшениці та соняшнику, якою засіяні та яка вирощується на зазначених земельних ділянках, іх вартість.

Між тим, за п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачений арешт майна з метою забезпечення збереження речового доказу, для чого суд має з`ясувати питання відповідності заявленого для арешту майна критеріям речового доказу, визначеним ст. 98 КПК України.

Відповідно до змісту положень ст. 170 КПК України підставою арешту майна є наявність сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Однак, відповідність вказаної , самовільно засіяних посівів пшениці та соняшнику на земельних ділянках критеріям ст. 98 КПК України, у контексті злочину за ч. 1 ст. 197-1 КК України, є сумнівним та непереконливим, а запропонований органом досудового розслідування захід забезпечення кримінального провадження є неадекватним предмету злочину, що розглядається у рамках даного кримінального провадження.

Крім того, відповідно до резолютивної частини клопотання ,слідчий просить накласти арешт на майно в якості посівів, а питання про подальше звернення в дохід держави, зазначає майно вже як врожай.

При цьому відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 197-1 КК України, за якою кримінальна відповідальність передбачена за самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику, а за змістом клопотання органом досудового розслідування взагалі не встановлений розмір шкоди та орієнтовну вартість посівів. В клопотанні не визначено стан розвитку та стадія зрілості посівів, шляхи збереження і збору врожаю.

Відповідно ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України слідчий суддя, повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Слідчий суддя, з дотриманням принципу змагальності та диспозитивності, зобов`язаний розглянути заявлене клопотання лише у межах його доводів, якими у даному випадку є арешт сільськогосподарської культури, якою засіяні земельні ділянки.

Враховуючи зміст клопотання про арешт самовільно засіяних посівів пшениці та соняшнику, заявлену підставу та мету для його арешту, прихожу до висновку про недоведеність необхідності накладення арешту.

Фіксування факту зайняття земельної ділянки, про що зазначено у відповідному клопотанні, може мати місце шляхом проведення слідчих, процесуальних дій, встановлення суб`єкту, а відшкодування шкоди шляхом накладення арешту в тому числі і на врожай, відповідно до ч.2 ст.173 КПК України.

Відповідно до наданих доказів, а саме листа №151/111-18 від 14.06.2018 року головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області , та акту перевірки: 411-ДК/450/АП/09/01/-18, земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної форми власності.

Вимоги ч.1 ст.173 КПК України зобов`язують слідчого суддю, суд відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Керуючись ст. 36, 40,170-175, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №0000037 про арешт на майно, визнане речовим доказом у кримінальному провадженні, а саме самовільно засіяні посіви пшениці на земельній ділянці площею 2,2840 га кадастровий номер :04:001:0021, самовільно засіяні посіви соняшнику на земельній ділянці площею 5,9236 га кадастровий номер :02:001:7021, самовільно засіяні посіви ячменю на земельній ділянці площею 13,5 га кадастровий номер :01:001:2025, які знаходяться на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, шляхом заборони будь-кому розпоряджатись будь-яким чином та використовувати його до прийняття остаточного рішення у кримінальному проваджені та/або скасування арешту, окрім слідчого та прокурора для забезпечення збереження вказаного речового доказу та подальшого звернення врожаю в дохід держави/законних власників - відмовити .

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1