Дата документу 24.09.2018
Справа № 501/950/18
У Х В А Л А

21 вересня 2018 року слідчий суддя Іллічівського міського суду Одеської області ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чорноморську Одеської області клопотання ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна в кримінальному провадженні №0000019 від 18 квітня 2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358, ч.4 ст.190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області надійшло клопотання ОСОБА_4 який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту.
Заявник просить слідчого суддя скасувати арешт майна в кримінальному провадженні №0000019 від 18 квітня 2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358, ч.4 ст.190 КК України, а саме: квартири, загальної площі 53,1 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , та земельної ділянки, площею 0,100 га, розташовану на території АДРЕСА_2 , державний акт на право власності на землю ОД № 014217, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_6 .
Своє клопотання ОСОБА_4 обґрунтовує тим, що відносно ОСОБА_5 , в інтересах якого він діє, кримінальне провадження не відкривалося, йому не повідомлялось про підозру у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення, а також що в матеріалах провадження відсутня постанова слідчого про визнання арештованого майна речовим доказом.
Слідчим суддею встановлено наступне.
Слідчим відділом Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області здійснюється кримінальне №0000019 від 18 квітня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358, ч.4 ст.190 КК України, за фактом шахрайського заволодіння майном померлої ОСОБА_6 , а саме квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , та земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_2 .
Ухвалою слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 20 квітня 2018 року було накладено арешт на вказану квартиру та земельну ділянку до 11 травня 2018 року.
Ухвалою слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 10 травня 2018 року було накладено арешт на вказану квартиру та земельну ділянку безстроково.
Під час проведення досудового розслідування встановлено, що 26 лютого 2018 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу представнику ОСОБА_5 ОСОБА_4 - видано свідоцтво про право на спадщину на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код, на підставі якого було здійснено нотаріальні дії, податковими органами ОСОБА_5 не видавався; відомості щодо реєстрації шлюбу ОСОБА_5 із особою, після смерті якої відкрита спадщина, в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відсутні.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 26 лютого 2018 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу представнику ОСОБА_5 ОСОБА_4 - видано свідоцтво про право на спадщину на вищезазначену квартиру.
Свідоцтво про право на спадщину видане на підставі наданого нотаріусу свідоцтва про шлюб, згідно якого 19 травня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Антрацитівського міськрайонного управління юстиції в Луганській області зареєстровано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .
Під час досудового розслідування встановлено, що відомості про шлюб не внесені до Державного реєстру актів цивільного стану громадян,
Крім того, ОСОБА_6 надавалися пільги на оплату комунальник послуг, як дитині війни. У документах, наданих ОСОБА_6 для отримання вищезазначеної пільги у 2009 році, наявна копія паспорту останньої із відсутнім штампом про реєстрацію шлюбу між нею та будь-якою іншою особою.
Дані обставини, на думку прокурора, свідчать про можливе підроблення свідоцтва про реєстрацію шлюбу здійснено незаконне заволодіння чужим майном, з метою збереження речових доказів, накладено арешт на нерухоме майно, а саме - квартиру, загальної площі 53,1 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , шляхом встановлення заборони на відчуження.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення клопотання, заявник ОСОБА_4 , який був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду клопотання, в судове засідання не прибув, надав суду заяву про проведення судового засідання без його участі.
Дослідивши надані матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню.
Відповідно до п.п.1,2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.
Згідно ч.1 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.
В такому випадку, відповідно ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, а не тільки підозрюваного чи обвинуваченого, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним в ст.98 КПК України.
Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч.2 ст.98 КПК України документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першої ст.98 КПК України.
За таких обставин слідчій суддя вважає, що існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що арештоване майно є речовим доказом в даному кримінальному провадженні, в зв`язку із чим клопотання ОСОБА_4 є необґрунтованим.
Крім того слідчий суддя звертає увагу на наступне.
Відповідно до ч.4 ст.64-2 КПК України представником третьої особи, щодо майна якої вирішується питання може бути особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником.
Відповідно до ч.5 ст.64-2 КПК України повноваження представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт майна, на участь у кримінальному провадження підтверджується документами, передбаченими ст.50 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.50 КПК України повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджується: свідоцтвом на право зайняття адвокатською діяльністю; ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
За таких обставин слідчий суддя вважає, що в матеріалах клопотання повноваження ОСОБА_4 на вчинення дій в інтересах ОСОБА_8 в даному кримінальному провадженні не підтверджуються жодним документом.
Керуючись ст. ст.110, 131-132, 171-173, 309 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна в кримінальному провадженні №0000019 від 18 квітня 2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358, ч.4 ст.190 КК України, відмовити.
Копію ухвали вручити (направити) учасникам провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя