Номер провадження: 11-сс/785/889/18
Номер справи місцевого суду: 523/3157/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 18.05.2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0001418, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.08.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

встановив:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого СВ Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз: 02.08.2016 року Комінтернівським районним судом Одеської області за ст. 185 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік. 12.04.2017 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 за обвинуваченням за ст. 186 ч.2 КК України спрямований до Суворовського районного суду м. Одеси для розгляду по суті,

підозрюваного у кримінальному провадженні №0001418, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.08.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

З клопотання слідчого вбачається, що 23.08.2017 року в період часу з 03:00 по 04:00 години, ОСОБА_8 , знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_3 , діючи навмисно, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, будучи впевненим, що за його діями ніхто із сторонніх не спостерігає, через незачинені двері проник в приміщення квартири АДРЕСА_4 , розташованої за вищевказаною адресою, звідки таємно викрав майно належне ОСОБА_10 , а саме ноутбук чорного кольору, вартістю 2000 гривень, золотий ланцюг 20 гр., вартістю 11 тис. гривень, золотий кулон вагою 3 гр., вартістю 2 тис. гривень, золотий перстень вагою 18гр., вартістю 9450 гривень, годинник торгової марки «Tissot», вартістю 1000 гривень, мобільний телефон марки «Нокіа 230», вартістю 2000 гривень, мобільний телефон марки «Самсунг», вартістю 500 гривень, мобільний телефон марки «Інтертелеком», вартістю 300 гривень, гаманець з грошовими коштами у сумі 100 гривень, технічний паспорт на автомобіль «Джилі», держаний номер НОМЕР_1 , пенсійне та посвідчення водія на ім`я ОСОБА_10 , після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 30000 гривень.

23.03.2018 року слідчим складено письмове повідомлення про підозру щодо ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України.

25.04.2018 року слідчий звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з клопотанням, погодженим прокурором, про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи клопотання тим, що підозрюваний здійснив тяжкі кримінальні правопорушення, санкція статті якої передбачає позбавлення волі строком до 6 років, не працевлаштований, не маючий джерел доходів, у зв`язку з чим є підстави вважати, що він може продовжити переховуватись від органів досудового розслідування, перешкоджати встановленню істини по справі, незаконно впливати на потерпілого, свідків.

16.05.2018 року ОСОБА_8 був затриманий на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на затримання з метою приводу та цього ж дня йому було повідомлено про підозру за ч.3 ст.185 КК.

Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 18.05.2018 року вказане клопотання було задоволено та до підозрюваного ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16.07.2018 року, з визначенням розміру застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 70480 (сімдесят тисяч чотириста вісімдесят) гривень.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо матеріалів ( доказів), які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжний заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, а з урахуванням особи обвинуваченого, його віку та майнового стану, обставин злочину, суд вважав за необхідне визначити розмір застави у межах розміру, передбаченого п.2 ч.5 ст.182 КПК України, який передбачений для осіб підозрюваних чи обвинувачених у вчиненні тяжкого злочину.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги захисник зазначає, що слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_8 має постійне місце мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , має на утримані трьох неповнолітніх дітей та матір інваліда ІІІ групи, міцні соціальні зв`язки, цивільну дружину, офіційно працює ФОП « ОСОБА_11 » кур`єром, позитивно характеризується. Апелянт вказує, що ні прокурор а судовому засіданні, ні слідчий у своєму клопотанні не навели наявність ризиків для обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 взяття під варту.

Заслухавши суддю-доповідача; виступ захисника, яка підтримала доводи апеляційної скарги і просила її задовольнити; доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити оскаржувану ухвалу без змін та повідомив, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 направлений до суду; дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 в апеляційній скарзі не оспорюється, тому не перевіряється апеляційним судом Одеської області.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.2 ст.194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkevicius v. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

З матеріалів провадження вбачається, що при постановленні ухвали про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального закону та Конвенції.

Долученими до клопотання слідчого матеріалами підтверджується наявність заявлених у кримінальному провадженні ризиків.

Зокрема, підозрюваний не працює та не навчається, наразі притягується до кримінальної відповідальності Суворовським районним судом до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.186 КК України, перебував у розшуку у зв`язку з ухиленням від органу досудового розслідування, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків у місці проживання та можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінального покарання.

Крім того, враховуючи відсутність у підозрюваного працевлаштування та офіційних джерел для існування, а також наявність в провадженні Суворовського районного суду м. Одеси іншого кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні аналогічного злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, існує обґрунтований ризик того, що підозрюваний може продовжити злочинну діяльність вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому апеляційний суд вважає, що перебування ОСОБА_8 у цивільних шлюбних відносинах та наявність у нього малолітніх дітей на утриманні, з урахуванням обставин даного кримінального правопорушення, не може свідчити про відсутність заявлених у кримінальному провадженні ризиків.

При застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя також врахував вагомість доказів вчинення підозрюваним інкримінованого йому злочину, тяжкість покарання, що загрожує останньому в разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я.

Апеляційний суд вважає, що на підставі наданих документів слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що на даній стадії досудового розслідування підозра обґрунтована, а також наявні ризики, які унеможливлюють застосування до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, оскільки він не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам і забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що оскільки викладені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження доказами, тому немає підстав для її задоволення.

Інших доводів та доказів щодо наявності підстав для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді апеляційному суду надано не було.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним тяжкого кримінального правопорушення, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

Також слідчий суддя вірно визначив підозрюваному ОСОБА_8 заставу як альтернативний запобіжний захід в розмірі, здатному забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, виконання ним своїх процесуальних обов`язків, а також забезпечить виконання вироку в частині майнових стягнень в разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення, а тому розмір застави не є завідомо непомірним для нього.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а інших доводів суду надано не було.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 18.05.2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0001418, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.08.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, - без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4