Справа №470/235/17 14.08.2018
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000108, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 05.02.2018 р. відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , раніше судимого,
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Миколаєві, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
захисник ОСОБА_8 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 05 лютого 2018 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді арешту строком на 4 місяці.
ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 від відбування покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням, відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Ухвалено звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання за цим вироком суду на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 5 лютого 2018 року скасувати. Кримінальне провадження відносно нього закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із недоведеністю його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. Ухвалити новий вирок, яким дії ОСОБА_6 кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України.

Узагальнені доводи апелянта.

На обґрунтування апеляційної скарги обвинувачений зазначає, що бензин з автомобіля, який належить ОСОБА_9 , він не крав, оскільки, знаходячись в стані сильного алкогольного сп`яніння, не міг триматися на ногах, виходити з автомобіля, в якому на той час перебував. Про вчинення крадіжки дізнався від ОСОБА_6 , який зізнався йому у викраденні бензину вже після скоєння злочину. ОСОБА_6 і під час досудового розслідування, і в суді, підтверджував його показання, наполягав на тому, що крадіжку вчиняв сам, а він ( ОСОБА_5 ) в крадіжці участі не брав, проте ці показання про його непричетність до вчинення злочину суд до уваги не прийняв.
Допитані в суді свідки ОСОБА_10 підтвердили його показання, зазначивши, що він в ніч 10.04.2017 р. перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння. Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 теж підтвердив його алібі, показавши, що йому достеменно невідомо, хто конкретно злив з його автомобіля бензин. Спочатку він взагалі вважав, що цю крадіжку скоїли брати ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .
Крім наведеного, на думку апелянта, у вироку суду невірно вказано на те, що потерпілому про крадіжку повідомив свідок ОСОБА_13 , який бачив біля його машини двох осіб, які викрадали бензин. ОСОБА_13 суду показав, що бачив вночі двох осіб, один з яких знаходився недалеко від автомобіля ОСОБА_9 . Про те, що ці особи зливали бензин, ОСОБА_13 в суді не казав.
У вироку невірно вказані і показання ОСОБА_13 він не казав, що один з осіб стояв біля машини потерпілого, а інший рухався в його напрямку, тим більше він не вказував на те, що вони зливали бензин.
За наведеного, обвинувачений вважає, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а тому вирок суду відносно нього підлягає скасуванню у зв`язку із недоведеністю його винуватості у вчиненні даного кримінального правопорушення, а дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
На переконання апелянта, при винесенні вироку судом неправильно застосований закон про кримінальну відповідальність, що є підставою для скасування вироку згідно із п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

10.04.2017 р. близько 04.00 год. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 рухались на автомобілі марки ВАЗ-2103, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Біля будинку № 61 по вул. 1 Травня в с. Мурахівка Березнегуватського району Миколаївської області автомобіль зупинився оскільки закінчився бензин. Перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, обвинувачені вирішили разом вчинити крадіжку чужого майна. З цією метою ОСОБА_5 , діючи повторно, за попередньою змовою в групі з ОСОБА_6 , підійшов до автомобіля марки ВАЗ-2105, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який був припаркований по цій же вулиці біля будинку № 48, зламав кришку бензобаку та за допомогою гумового шлангу злив з бензобаку 20 л бензину марки А 92. Розпоряджаючись викраденим бензином за власним розсудом, обвинувачені залили його до баку свого автомобіля та покинули місце вчинення злочину, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду в розмірі 450 грн.
Дії обвинувачених судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_6 як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд приходить до наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у вчинені злочину за обставин, встановлених судом, за наведених у вироку обставин підтверджуються дослідженими в суді доказами, які правильно оцінені та обґрунтовано покладені судом в основу вироку, дії обвинувачених за ч. 2 ст. 185 КК України судом кваліфіковані вірно.

Обвинувачений ОСОБА_5 в суді першої інстанції, заперечуючи свою причетність до вчиненого злочину, стверджував, що вживаючи протягом дня спиртні напої, знаходився в стані алкогольного сп`яніння, спав в автомобілі і злочину не вчиняв. Про крадіжку брат йому розповів після вчинення злочину.
Обвинувачений ОСОБА_6 показав, що вони з братом вживали спиртні напої. Рухаючись близько 04.00 год. ранку біля будинку ОСОБА_14 в автомобілі закінчився бензин і він зупинився. ОСОБА_5 спав в салоні автомобіля, оскільки знаходився в стані сп`яніння, а він, викрутивши пробку, злив шлангом бензин в пляшку з-під пива з автомобіля, що стояв неподалік, та перелив його до баку автомобіля брата. Після цього вони поїхали додому. Наступного дня кошти за викрадений бензин в сумі 470 грн. він повернув ОСОБА_9 .

Не зважаючи на не визнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 та часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 , вина обвинувачених у вчиненні інкримінованого їм злочину за викладених в обвинуваченні обставин об`єктивно підтверджується сукупністю досліджених судом першої інстанції доказів.

Так, в суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_9 показав, що 10.04.2017 р. зранку виявив крадіжку бензину з належного йому автомобіля. Він звернувся до ОСОБА_15 , оскільки плями бензину вели до його будинку, але той вказав на братів ОСОБА_16 , в автомобілі яких напередодні закінчився бензин. В подальшому ОСОБА_13 йому розповів, що бачив вночі біля його автомобіля двох осіб, один з яких зливав, а інший переносив бензин. Наступного дня ОСОБА_6 та ОСОБА_5 принесли йому 470 грн у відшкодування вартості бензина.
Такі показання потерпілого підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_13 , який стверджував, що бачив чоловіка, який стояв біля автомобіля, належного ОСОБА_9 , та іншого чоловіка, який рухався в його напрямку, свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_17 , які в судовому засіданні суду першої інстанції, кожний окремо, підтвердили обставини того, що вранці до них приїжджали ОСОБА_18 та ОСОБА_5 на своєму автомобілі, в якому закінчився бензин. Потім від ОСОБА_9 вони дізналися про крадіжку бензину з його автомобіля. При цьому всі вказали на те, що, зі слів ОСОБА_13 крадіжку вчиняло двоє осіб.
Пояснення потерпілого узгоджуються з обставинами, які містяться у протоколі прийняття заяви ОСОБА_9 про злочин від 10.04.2017 р., в якому зазначено про викрадення бензину з належного потерпілому автомобіля та про те, що саме братів ОСОБА_6 та ОСОБА_19 він підозрює у вчиненні крадіжки.
Відповідно протоколу огляду місця події від 10.04.2018 р. та фототаблиці до нього, оглянута ділянка місцевості біля будинку АДРЕСА_3 . Під час огляду встановлено, що двері автомобіля ВАЗ-2105, реєстраційний номер НОМЕР_2 , відчинені, відсутня кришка бензобаку, а масляні плями від нього ведуть до будинку АДРЕСА_4 , де на відстані близько 74 м на ґрунті зафіксовані сліди від шин протектора іншого автомобіля.
Наведені показання потерпілого та свідків, протоколи процесуальних дій з додатками, судом першої інстанції вірно оцінені за правилами ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності і взаємозв`язку.
З огляду на наведене, апеляційний суд вважає правильними висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, дії обвинувачених за ч. 2 ст. 185 КК України кваліфіковані вірно.

Щодо невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 вини і часткового визнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 в інкримінованому їм злочині, то судом першої інстанції детально проаналізовані всі докази по справі та зроблено правильний висновок про те, що пояснення обвинувачених, наданих ним в суді, суперечать доказам, здобутим в ході досудового розслідування та суперечать встановленим фактичним обставинам, а тому суд дійшов правильного висновку, що дані пояснення є способом захисту обвинуваченого ОСОБА_5 .

Перевіряючи доводи апелянта про те, що у вироку суду невірно викладені показання свідка ОСОБА_13 , який під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції не давав показань про те, що він бачив, як особи, що знаходились біля автомобіля, зливали бензин, не заслуговують на увагу, оскільки вирок таких показань свідка ОСОБА_13 не містить.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 стверджує, що в ході розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції свідок ОСОБА_13 не казав про те, що бачив чоловіка, який стояв біля автомобіля, а інший чоловік рухався в його напрямку.
Проте, такі його твердження повністю спростовуються даними аудіозапису судового засідання, який міститься на технічному носії в матеріалах кримінального провадження, відповідно якому свідок ОСОБА_13 суду показав, що бачив чоловіка, який стояв біля машини ОСОБА_9 , а інший чоловік рухався в його напрямку, про що він згодом повідомив потерпілому та односельцям.
Спростовуються даними аудіозапису судового засідання, який міститься на технічному носії в матеріалах кримінального провадження і твердження апелянта про те, що потерпілий ОСОБА_9 дізнався від ОСОБА_13 про те, що той бачив вночі двох осіб біля його машини: один з яких зливав, а інший переносив бензин.

Крім того, суд першої інстанції вірно зазначив, що та обставина, що ОСОБА_5 знаходився в стані сильного алкогольного сп`яніння, як вказували на це свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_14 і ОСОБА_17 , не спростовує його участі у вчиненні злочину, а лише свідчить про наявність обставини, що обтяжує покарання.

Отже, за наведеного, переконливих доводів, які б спростовували висновки суду про наявність в діях обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, апелянтом апеляційному суду не надано.
Порушень норм КПК України, у тому числі, які б потягли за собою скасування вироку, судом апеляційної інстанції не встановлено.
З урахуванням викладеного, відсутні правові підстави для скасування оскаржуваного вироку, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 .

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 05.02.2018 р. відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_5 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

____________________ ___________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3