Справа № 646/2621/18
№ провадження 1-кс/646/2979/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.06.18року м. Харків

Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката - ОСОБА_4 , діючого в інтересах власника майна ОСОБА_5 , розглянувши клопотання заступника начальника другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001136 від 20.10.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Заступник начальника другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив накласти арешт на майно, вилучене 22.05.2018р. під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , проведеного на підставі ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова. В обґрунтування клопотання зазначено, що слідчим управлінням прокуратури Харківської області проводиться досудове розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні. Досудовим розслідуванням було встановлено факти противоправної діяльності ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та отримання неправомірної вигоди через банківську картку ОСОБА_5 № НОМЕР_1 . На теперішній час у кримінальному провадженні проводяться процесуальні дії, спрямовані на швидке, повне та неупереджене розслідування, у зв`язку з чим повернення вилученого майна ускладнить виконання стороною обвинувачення покладених на неї функцій та може привести до знищення доказової бази по провадженню. З метою недопущення приховування, знищення або відчуження вилученого майна, необхідно накласти арешт на вилучену в ході вказаного обшуку банківську картку, яка має доказове значення для розслідування кримінального провадження.
Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити та надав пояснення, аналогічні викладеним в клопотанні. Крім того, пояснив, що банківську карту ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні. Фактично, дії по проведенню обшуку не здійснювались, банківську картку власницею було видано добровільно. Зазначив, що необхідно накласти арешт саме на пластикову картку з метою встановлення осіб, які користувалися нею та отримували кошти, що надходили внаслідок неправомірних дій.
Адвокат ОСОБА_4 , діючий в інтересах власника майна ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечував, надав виписку з рахунку банківської картки, та в судовому засіданні пояснив, що рух грошових коштів по банківській карті можна відстежити, отримавши інформацію з обслуговуючого банку, у зв`язку з чим відсутні підстави для накладення арешту саме на пластикову картку.
Слідчий суддя, вислухавши думку прокурора та представника власника майна,

дослідивши матеріали клопотання, вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Встановлено, що слідчим управлінням прокуратури Харківської області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0001136 від 20.10.2017 року за ч.2 ст. 364 КК України.
22.05.2018 року на підставі ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова було проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було добровільно видано власницею банківську картку № НОМЕР_1 ПАТ КБ «Приватбанк».
Постановою заступника начальника другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_6 від 23.05.2018 року банківську карту ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні за №0001136 від 20.10.2017 р.
Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Слідчий суддя вважає, що метою досягнення дієвості кримінального провадження наявна необхідність у застосуванні до майна, вилученого 22.05.2018 року в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна. З урахуванням викладеного збереження вилучених речей в якості речових доказів та забезпечення завдань кримінального провадження в цілому, необхідно накласти на них арешт. Арешт вказаного майна, як захід забезпечення кримінального провадження, виправдовує потреби досудового розслідування з метою виконання завдань кримінального провадження, пов`язаних із забезпеченням швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінальних правопорушень, а також використання вказаного майна в якості доказу. На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено поняття арешту, а саме- арештом майна є позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, третіх осіб, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на майно, вилучене 22.05.2018р. у ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 та визнане речовими доказами Постановою заступника начальника другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_6 від 23.05.2018р. під час розслідування кримінального провадження № 0001136 від 20.10.2017, а саме: банківську картку № НОМЕР_1 ПАТ КБ «Приватбанк».
Копію ухвали негайно вручити прокурору, представнику власника майна та направити слідчому і ОСОБА_5 .
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1