У Х В АЛ А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора відліду прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваної :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не одруженої, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку ст. 89 КК України не судиму,
у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000833від 21.08.2018 року у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1, 2 ст. 306, ч. 1, 2 ст. 307 КК України, -

в с т а н о в и в :
до Шевченківського районного суду м. Києва звернувся прокурор відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_3 із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , яка підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 1, 2 ст. 306, ч. 1,2 ст. 307 КК України.

В обгрунтування заявленого клопотання прокурор зазначає, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000833 від 21.08.2018 року, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 1, 2 ст. 306, ч. 1,2 ст. 307 КК України.

Прокурор вказує, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у тому, що вона неодноразово здійснювала зберігання наркотичних речовин, в подальшому здійснювала їх збут, шляхом розміщення «закладок» на території міста Києва, отримувала за збут наркотичних речовин грошові кошти на банківську картку, які перераховувала на інші банківські картки, в тому числі для придбання наркотичних речовин.

ОСОБА_4 затримана 01.03.2018 року в порядку ст. 208 КПК України.

02.03.2018 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, щодо неї застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в подальшому неодноразово продовжено, строк тримання підозрюваної під вартою спливає 14.09.2018 року.

21.08.2018 року ОСОБА_4 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 1, 2 ст. 306, ч. 1,2 ст. 307 КК України.

Постановою першого заступника прокурора міста Києва від 30.05.2018 року, строк досудового розслідування кримінального провадження продовжено до шести місяців.

У заявленому клопотанні прокурор вказує про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їй діянь, що підтверджується доказами, які долучені до клопотання.

Щодо заявлених ризиків, прокурор вказує, що такі продовжують існувати, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину за яке передбачено покарання до 15 років позбавлення волі, а тому, перебуваючи на волі може ухилитись від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити речі і документи, що мають відношення до справи, незаконно впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вважає, що інший запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не здатний запобігти вказаним ризикам.

Зазначає, що досудове розслідування фактично завершено, підозрюваній та її захиснику надано матеріали досудового розслідування для ознайомлення, в порядку ст. 290 КПК України.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, надав пояснення аналогічні його доводам, просить таке задовольнити.

Захисник та підозрювана проти заявленого клопотання заперечили, вважають його безпідставним, а повідомлену підозру необґрунтованою, просять в задоволенні такого відмовити, застосувати до підозрюваної інший, більш м`який запобіжний захід, що не пов`язаний із позбавленням волі, звертають увагу, що до частини інших підозрюваних у справі застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, хоча вони підозрюються в аналогічних злочинах.

Заслухавши доводи прокурора на підтримання заявленого клопотання, думку підозрюваної та її захисника, дослідивши надані докази та матеріали, слідчим суддею встановлено наступне.

Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000833 від 21.08.2018 року, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 1, 2 ст. 306, ч. 1,2 ст. 307 КК України.

Так, згідно повідомленої підозри, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 306, ч. 1,2 ст. 307 КК України, зокрема в тому, що вона неодноразово здійснювала зберігання наркотичних речовин, в подальшому здійснювала їх збут, шляхом розміщення «закладок» на території міста Києва, отримувала за збут наркотичних речовин грошові кошти на банківську картку, які перераховувала на інші банківські картки, в тому числі для придбання наркотичних речовин.

ОСОБА_4 затримана 01.03.2018 року в порядку ст. 208 КПК України.

02.03.2018 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, 03.03.2018 року щодо неї застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в подальшому неодноразово продовжено, строк тримання підозрюваної під вартою спливає 14.09.2018 року.

Фактично ОСОБА_4 перебуває під вартою з 01.03.2018 року, альтернативну заставу, що визначена їй ухвалами слідчих суддів у розмірі 600 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та яка в подальшому зменшена до 170 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, підозрюваною не сплачена.

За поясненнями підозрюваної у неї відсутні будь-які кошти на внесення застави, оскільки у неї матір старшого віку та брат, що хворіє невиліковно-смертельною хворобою.

21.08.2018 року ОСОБА_4 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 1, 2 ст. 306, ч. 1,2 ст. 307 КК України.

Постановою першого заступника прокурора міста Києва від 30.05.2018 року, строк досудового розслідування кримінального провадження продовжено до шести місяців.

Таким чином, строк досудового розслідування кримінального провадження завершується 02.09.2018 року.

22.08.2018 року ОСОБА_4 та її захиснику надано доступ до матеріалів досудового розслідування, що підтверджується відповідним протоколом, а тому строк досудового розслідування зупинено.

Причетність підозрюваної ОСОБА_4 та обґрунтованість її підозри у вчиненні інкримінованих їй діянь свідчать докази долучені прокурором до матеріалів клопотання, а саме: протокол огляду покупця від 04.01.2018 року; протокол огляду грошових коштів, які будуть використані під час проведення оперативної закупки від 04.01.2018 року; протокол вручення покупцю спеціального технічного засобу аудіо, відео контроль особи від 04.01.2018 року; протокол огляду місця події від 04.01.2018 року; висновок експерта №11-2/257 від 05.02.2018 року; протокол огляду покупця від 02.02.2018 року; протокол огляду грошових коштів, які будуть використані під час проведення оперативної закупки від 02.02.2018 року; протокол вручення покупцю спеціального технічного засобу аудіо, відео контроль особи від 02.02.2018 року; протокол огляду місця події від 02.02.2018 року; висновком експерта №11-2/815 від 07.02.2018 року; протокол огляду покупця від 09.02.2018 року; протокол огляду грошових коштів, які будуть використані під час проведення оперативної закупки від 09.02.2018 року; протокол вручення покупцю спеціального технічного засобу аудіо, відео контроль особи від 09.02.2018 року; протокол огляду місця події від 09.02.2018 року; висновок експерта №11-2/1095 від 06.03.2018 року; протокол огляду місця події від 01.03.2018 року; висновок експерта №11-2/1481 від 02.03.2018 року; протокол огляду місця події від 01.03.2018 року; висновок експерта №11-2/1482 від 02.03.2018 року; протокол огляду місця події від 01.03.2018 року; висновок експерта №11-2/1483 від 02.03.2018 року; протокол огляду місця події від 01.03.2018 року; висновок експерта №11-2/1908 від 05.05.2018 року.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, слідчий суддя виходить із наступного.

За приписами ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, згідно якої ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Згідно вимог ч. 1,3 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, в тому числі із дотриманням вимог ст. 176-178 КПК України.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Не вдаючись до детального аналізу, оцінки дій, винуватості особи та не порушуючи презумпції невинуватості на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.

При цьому, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, ці докази не повинні бути до такої міри переконливими та очевидними, щоб свідчити про винуватість особи, однак створювати у слідчого судді реальне бачення причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкримінується.

З врахуванням вищевказаних письмових доказів, що були надані прокурором, здійснюючи їх оцінку за своїм внутрішнім переконанням, слідчий суддя, приходить до висновку, що оголошена ОСОБА_4 підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 306, ч. 1,2 ст. 307 КК України, не може вважатись не обґрунтованою, а докази надані органом досудового розслідування є на даний час досить вагомими, щоб свідчити про причетність ОСОБА_4 до кримінальних правопорушень, що їй інкримінується.

Водночас, Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що обґрунтованість підозри не є безумовною підставою для продовження строку тримання особи під вартою.

Так, у справах «Пунцельт проти Чехії», «Єчюс проти Литви» та ін. Європейський суд з прав людини зазначив, що неодмінною умовою забезпечення законності подальшого тримання заарештованої особи під вартою є факт подальшого існування обґрунтованої підозри щодо вчинення нею правопорушення, однак після спливу певного проміжку часу ця умова перестає бути достатньою і судові органи зобов`язані навести додаткові «релевантні» і «достатні» підстави на обґрунтування продовження позбавлення особи свободи.

При цьому, з кожним наступним разом продовження строку тримання особи під вартою, перевірка наявних та ймовірних ризиків повинна бути все ретельніше, а обгрунтування подальшого тримання особи під вартою більш достатнім.

У зв`язку з цим у рішеннях «Тірон проти Румунії», «Смірнов проти Росії» ЄСПЛ вказав, що прецедентне право Конвенції сформувало чотири основні причини продовження строку триманні під вартою, а саме: ризик, що підозрюваний не прибуде до суду; ризик, що після звільнення особа вчинить дії, спрямовані на переховування від правосуддя; підозрюваний вчинить інше кримінальне правопорушення; підозрюваний буде причиною суспільного безладу.

Окрім цього, кожного разу, під час вирішення питання про продовження строку тримання особи під вартою, слідчий суддя зобов`язаний розглянути можливість застосування до підозрюваного іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, з врахуванням ступеня наявних ризиків щодо можливої позапроцесуальної поведінки підозрюваного.

Надаючи оцінку можливості підозрюваної переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає такі дії цілком ймовірними з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованих злочинів.

У той же час, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Невмеістер проти Австрії» ризик втечі неминуче знижується зі спливом часу, проведеного особою під вартою.

Розглядаючи реальність існування ризику, що підозрювана може вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя приймає до уваги, що інкриміновані підозрюваній дії мають корисливу спрямованість, остання не має стабільного джерела доходів, тому не виключено, що підозрювана може вчинити інше кримінальне правопорушення.

У той же час, слідчий суддя враховує позицію Європейського суду з прав людини щодо актуальності ризику незаконного впливу на свідків та потерпілих, відповідно до якої зазначений ризик може бути прийнятий до уваги лише на початкових етапах провадження.

Окрім цього, слідчий суддя звертає увагу, що досудове розслідування завершено, відповідно усі докази органом обвинувачення уже здобуті, свідки допитані, їх покази зафіксовані відповідними протоколами.

Крім того, розглядаючи ризик, що підозрювана, перебуваючи на свободі може стати причиною суспільного безладу, слідчий суддя враховує недоведеність стороною обвинувачення існування такого.

З врахуванням зазначеного, слідчий суддя зазначає, що фактично доведеним ризиком є лише ризик можливого переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду, та вчинення нею іншого злочину.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, суд зазначив, що «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

За приписами ч.5 ст.199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Слідчий суддя звертає увагу, що в судовому засіданні, прокурором не було наведено жодних нових обставин та/або доказів, що свідчили б про виправдане тримання підозрюваної під вартою, окрім, як тяжкість покарання, що їй загрожує, у випадку визнання її винуватою за інкримінованими діяннями.

Усі наявні потенційні ризики позапроцесуальної поведінки підозрюваної прокурором лише формально перелічені, без їх жодного доведення та обгрунтування.

Пояснити чому саме більш м`який запобіжний захід не здатний запобігти заявленим ризикам прокурор не зміг, а лише формально констатував, що орган досудового розслідування наполягає саме на триманні підозрюваної під вартою.

Виходячи із принципу змагальності та безпосередності, слідчий суддя діє виключно як сторонній спостерігач, який надає оцінку доводам учасників та здійснює водночас судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, а тому не може самостійно зазначати додаткові та достатні обгрунтування, що виправдовували б подальше тримання особи під вартою, у разі коли такі не наводяться державним обвинувачем.

На даній стадії кримінального провадження, коли повідомлена підозра хоч і є обґрунтованою, однак особа винуватою не визнана, формальне перелічення передбачених законом ризиків позапроцесуальної поведінки, в той час коли підозрювана особа позбавлена волі вже понад 6 місяців, не може бути підставою для подальшого тримання цієї особи під вартою, оскільки такі дії будуть свавільними.

Відтак, до підозрюваної ОСОБА_4 доцільно застосувати менш суворий запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт із носінням електронного засобу контролю із покладенням на неї додаткових обов`язків, які передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки такі сприятимуть контролю за її поведінкою під час строку дії запобіжного заходу.

Керуючись ст. 2, 7-9, 176-178, 181, 183, 193, 194, 195, 196, 197, 199, 202, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в :
в задоволенні клопотання прокурора відліду прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_4 відмовити.
Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000833від 21.08.2018 року за ч. 1, 2 ст. 306, ч. 1, 2 ст. 307 КК України, запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
Покласти на підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
- цілодобово не залишати місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого судді, прокурора та/або слідчого;
- з`являтися за викликом до суду, прокурора та/або слідчого за першою вимогою;
- повідомляти суд, прокурора та/або слідчого про зміну місця свого проживання та/або праці;
- утримуватись від спілкування із свідками, підозрюваними та іншими учасниками по даному кримінальному провадженню без дозволу суду, прокурора та/або слідчого;
- здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за межі території України, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- носити електронний засіб контролю.
Строк дії ухвали встановити до 01 жовтня 2018 року.
Роз`яснити підозрюваному наступне: згідно ч.5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурорів, що входять до складу групи прокурорів у даному кримінальному провадженні.
Виконання ухвали доручити органам Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Доручити органам Національної поліції негайно доставити підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де звільнити її з під варти.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1