Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали провадження за апеляційною скаргоюзахисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 лютого 2018 року,
в с т а н о в и л а :
Захисник зазначав, що 04 жовтня 2017 року він звернувся до Генеральної прокуратури України із клопотанням у порядку ст. 220 КПК України, в якому просив надати письмові вказівки слідчому про проведення процесуальних дай, а саме ознайомлення захисника з матеріалами кримінального провадження, із забезпеченням права робити виписки та копії під час ознайомлення.
06 лютого 2018 року прокурором Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 прийнято постанову про відмову у задоволенні клопотання від 04 жовтня 2017 року про надання письмових вказівок слідчому з тих підстав, що ОСОБА_6 не допущено до кримінального провадження як захисника ОСОБА_7 , та ст. 36 КПК України не передбачено надання вказівок слідчому про зобов`язання слідчого надати для ознайомлення матеріали кримінального провадження.
На переконання апелянта, вказана постанова прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 є необгрунтованою та незаконною, оскільки у прокурора відсутні підстави для відмови у задоволені клопотання у порядку ст. 220 КПК.
Апелянт зазначав, що бездіяльність прокурора у даному випадку полягає у невиконанні ним вимог ст. 220 КПК України, зокрема у прийнятті ним постанови про відмову у задоволенні клопотання про надання письмових вказівок слідчому, за відсутності підстав для відмови в задоволенні такого клопотання.
У зв`язку з цим захисник на підставі п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність прокурора, однак слідчий суддя дійшов помилкового висновку про те, що скаргу подано захисником на бездіяльність прокурора щодо ненадання письмових вказівок слідчому, унаслідок чого безпідставно відмовив у відкритті провадження за скаргою.
Крім того, апелянт зазначав, що копію оскаржуваної ухвали слідчого судді ним отримано 07 березня 2018 року, тоді як подано апеляційну скаргу 12 березня 2018 року, тобто у межах строку апеляційного оскарження.
У судове засідання ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 не з`явилися, про день та час розгляду апеляційної скарги належним чином повідомлені.
Від захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги у його відсутності.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Як убачається з матеріалів судового провадження, дані про вручення захиснику ОСОБА_6 або ОСОБА_7 копії ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 лютого 2018року у матеріалах справи відсутні.
Як зазначено в апеляційній скарзі, копію оскаржуваної ухвали слідчого судді захисником отримано 07 березня 2018 року, тоді як подано апеляційну скаргу 12 березня 2018 року, тобто в строк, передбачений п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 395 КПК України.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.
Як убачається з матеріалів, наданих судом першої інстанції, 04 жовтня 2017 року захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 звернувся до Генеральної прокуратури України із клопотанням у порядку ст. 220 КПК України, в якому просив надати письмові вказівки слідчому про проведення процесуальних дій, а саме ознайомлення захисника з матеріалами кримінального провадження, із забезпеченням права робити виписки та копії під час ознайомлення.
06 лютого 2018 року прокурором Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 прийнято постанову про відмову у задоволенні клопотання від 04 жовтня 2017 року про надання письмових вказівок слідчому з тих підстав, що ОСОБА_6 не допущено до кримінального провадження у якості захисника ОСОБА_7 , та ст. 36 КПК України не передбачено надання вказівок слідчому про зобов`язання слідчого надати для ознайомлення матеріали кримінального провадження.
Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження за скаргою, слідчий суддя виходив з того, що положеннями ч. 1 ст. 303 КПК України не передбачено оскарження бездіяльності прокурора щодо ненадання письмових вказівок про проведення процесуальних дій.
З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.
Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано главою 26 Кримінального процесуального кодексу України. Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 статті 303 КПК України.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійснені інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Відповідно до правил ч. 2 ст. 303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.
Згідно ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.
Відповідно до статті 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, у а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Як убачається із матеріалів судової справи, прокурором при розгляді клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 від 04 жовтня 2017 про вчинення процесуальних дій, виконано вимоги ст. 220 КПК України, та у відповідності до ч. 2 ст. 220 КПК України винесено постанову про відмову в задоволенні клопотання захисника про вчинення процесуальних дій.
Враховуючи те, що вимоги скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 фактично полягають у незгоді захисника із постановою прокурора про відмову у задоволенні клопотання, поданого у порядку ст. 220 КПК України, та у зобов`язанні прокурора до вчинення дій, що не може бути предметом оскарження під час досудового розслідування, виходячи із п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, слідчий суддя дійшов правильного висновку про відмову у відкритті провадження за скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 .
Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 про те, що прокурор прийняв незаконну постанову про відмову у задоволенні клопотання, поданого у порядку ст. 220 КПК України, у зв`язку з відсутністю підстав для такої відмови, є безпідставними, оскільки частиною 1 статті 36 КПК України визначено, що прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 про те, що слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі дійшов помилкового висновку про оскарження ним бездіяльності прокурора щодо ненадання письмових вказівок слідчому, у той час у поданій скарзі фактично оскаржувалась бездіяльність прокурора, яка полягає у незадоволенні у передбачений ст. 220 КПК України строк клопотання про вчинення процесуальних дій, не спростовують правильного по суті висновку слідчого судді про відмову у відкритті провадження за скаргою.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що слідчим суддею прийнято законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення про відмову у відкритті провадження на підставі ч. 4 ст. 304 КПК України.
З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін.
Інші наведені у апеляційній скарзі доводи висновків слідчого судді не спростовують.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 лютого 2018 року - без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді :

_____________ ___________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2