Апеляційний суд Кіровоградської області
Провадження № 11-кп/781/486/18 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2,3 ст.185 КК України Доповідач у суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2018 року. м. Кропивницький
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження № 00000057 від 18.01.2018 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 15 червня 2018 року.

Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, із середньою освітою, судимого:
-19.12.2002 року Новоукраїнським районним судом за ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 153, ч. 4 ст. 152, 70 КК України на 15 років позбавлення волі, звільнений 12.01.2016 року на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29.12.2015 року із невідбутою частиною покарання строком 1 рік 6 місяців 25 днів;
-12.02.2018 року Новоукраїнським районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;
-визнано винуватим та призначено покарання за:

- за ч. 2 ст. 185 КК України - на 3 роки позбавлення волі;
- за ч. 3 ст. 185 КК України - на 4 роки 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, до покарання за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 12.02.2018 року , та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 4 років 8 місяців позбавлення волі.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

ВСТАНОВИВ:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка) поєднаної з проникненням у сховище, вчиненої повторно та у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої повторно.

Так, в період часу з 14.01.2018 року по 18.01.2018 року у вечірній час, більш точного часу ні слідством, ні судом не встановлено, обвинувачений ОСОБА_7 , маючи умисел на викрадення чужого майна прийшов до господарського двору, розташованого позаду кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », по АДРЕСА_2 та який знаходиться в оренді потерпілого ОСОБА_8 .
Маючи не зняту та не погашену в законному порядку судимість, діючи умисно, користуючись відсутністю власника та сторонніх осіб, прикладаючи фізичну силу рук відчинив металеві дверцята які були незамкнуті, проник до середини сховища, звідки таємно викрав металевий візок належний ОСОБА_8 вартістю 495 грн., який викотив із сховища, взяв із собою та в подальшому з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Крім того, 08.02.2018 року близько 20 год., більш точного часу ні слідством, ні судом не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_3 яке належить ОСОБА_9 , де разом зі своїми знайомими вживав спиртні напої. В подальшому по закінченню спиртного, направився, по ще одну пляшку горілки, по дорозі відкрив дверцята клітки, звідки викрав кролицю, вартістю 400 грн. та сховав собі під куртку та покинув територію подвір`я. Викраденим розпорядився на власний розсуд, а саме відніс до домолодіння ОСОБА_10 , розташованого в АДРЕСА_1 .
Крім того, 08.02.2018 року у вечірній час, більш точного часу ні слідством, ні судом не встановлено, ОСОБА_7 , прийшов до свого знайомого ОСОБА_10 , проживаючого по АДРЕСА_1 , де зі столу біля телевізора викрав мобільний телефон марки VIAAN моделі V181 чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , S/N якого НОМЕР_3 , вартістю 215 грн. із вмонтованою сім карткою мобільного оперетора Vodafon, № НОМЕР_4 , вартістю 25 грн. який поклав до своєї кишені та покинув територію домоволодіння, чим розпорядився я викраденим на власний розсуд.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просив змінити кваліфікацію злочину з ч. 3 ст. 185 КК України на ч. 2 ст. 185 КК України по епізоду викрадення майна, і зокрема металевого візка з господарського двору, розташованого позаду кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », по вул. Миколи Вороного 191, в м. Новоукраїнка Кіровоградської області.

Свої вимоги обґрунтував тим, що судом неправильно кваліфіковано його дії за ч. 3 ст. 185 КК України. Вказав, що суд не врахував те, що він визнав вину за ч. 2 ст. 185 КК України, а за ч. 3 ст. 185 КК України вину визнає частково, оскільки не ламав замок, так як він був не закритий, а просто надітий на скобу.

Вказав, що клітка звідки він викрав металевий візок не охороняється ніким та має вільний доступ з трьох боків, а тому його дії не можуть підпадати під ч.3 ст.185 КК України, що не взято судом до уваги. Згідно ч.6 п.22 Постанови Пленуму верховного суду України « Про судову практику у справах про злочини проти власності від 06.11.2009 року не може визнаватися сховищем не огороджена і така що не охороняється площа або територія , на яку вхід сторонніх осіб є вільним .

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 який підтримав подану апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Досудове розслідування та судове слідство у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про наявність в діях ОСОБА_7 ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанцій вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України визнав, а у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України не визнав та пояснив, що він дійсно з господарського двору, який розташований позаду кафе-бару "Юг" викрав металевий візок, вказавши, що вказаний візок знаходився в огородженій металевою сіткою забором, а він лише відчинив дверцята, які були не замкнуті, викотив металевий візок та забрав його із собою. Також перебуваючи на подвір`ї потерпілого ОСОБА_11 , разом вживали спиртне, він йшов близько 20.00 години в магазин по горілку, побачив в клітці кроля, відчинив дверцята і забрав кроля, відніс до ОСОБА_12 на тимчасове зберігання. Пізніше він зарізав кроля та з`їв разом з ОСОБА_13 під час розпивання з ним спиртного. Саме тоді він і викрав у ОСОБА_12 мобільний телефон, який лежав біля телевізора.
Також обвинувачений ОСОБА_7 підтвердив, що вчиняв крадіжки, перебуваючи, в стані алкогольного сп`яніння. Суми завданої шкоди не оспорює. Вказав, що щиро кається у вчиненому та просив призначити покарання та врахувати, що в даний час працює, а коли не працює вчиняє крадіжки.

Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим його вина у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується, і на це правильно послався у своєму вироку суд першої інстанції, зібраними по кримінальному провадженню доказами, які зібрані у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку та належно оціненими судом першої інстанції і, зокрема:

По епізоду за ч. 3 ст. 185 КК України:

- протоколом огляду місця події від 18.01.2018 року з фототаблицями, відповідно до якого місцем огляду є місцевість розташована в м. Новоукраїнка по вул. М. Воронного, 191а, за приміщенням кафе-бару "Юг", а саме металева клітка, яка приєднана до тильної сторони приміщення, вхід до клітки здійснюється через клітчасту хвіртку, на хвіртці наявний металевий замок, який тримався на двох скобах, одна з яких відігнута. Зі слів ОСОБА_14 всередині клітки знаходився металевий візок та два металеві листи, які на час огляду відсутні (а.с. 59-65);
- протоколом огляду місця події від 20.01.2018 року з фототаблицями, відповідно до якого ОСОБА_15 добровільно видав поліцейським металевий візок, з його слів даний візок йому приніс до будинку в січні 2018 року гр. ОСОБА_16 (а.с. 65-68);
- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 05.02.2018 року з фототаблицями, відповідно до якого ОСОБА_8 серед чотирьох металевих візків пред`явлених для впізнання, впізнав візок під №1 (а.с. 69-72);
- протоколом огляду предметів від 13.02.2018 року з фототаблицями, відповідно до якого предметом огляду, в присутності понятих, є металевий візок на одному гумовому колесі, заводського виробництва, ручки та опор виготовленні із вигнутої металевої труби зеленого кольору. З лівого боку наявне маркування LIMEX. Ручки обмотані поліетиленом. Сам візок на вигляд новий, без видимих пошкоджень (а.с. 73-74);
- постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 13.02.2018 року відповідно до якої, металевий візок на одному гумовому колесі, заводського виробництва передано до камери зберігання речових доказів Новоукраїнського ВП ГУНП (а.с. 75);
- висновком експерта № 25 від 13.02.2018р., відповідно до якого ринкова вартість садової металевої тачки на одному колесі складає 495 грн. (а.с. 79-80.)

По епізоду за ч. 2 ст. 185 КК України:
- протоколом огляду місця події від 09.02.2018 року з фототаблицями, відповідно до якого місцем огляду є неогороджена частина домоволодіння ОСОБА_9 по АДРЕСА_3 , з правої частини виявлено порожню дерев`яну клітку, в середині клітки знаходиться сіно. Інших слідів не виявлено (а.с. 82-85);
- висновком товарознавчої експертизи № 28 від 13.02.2018 року вартість кролиці породи «Рекс» однорічного віку яка має окрас білого кольору із чорною плямою на спині складає 400 грн. станом на момент вчинення кримінального правопорушення (а.с. 86-87);
- протоколом огляду місця події від 09.02.2018 року з фототаблицями, відповідно до якого місцем огляду є домоволодіння по АДРЕСА_1 , територія домоволодіння по периметру огороджена. Вхід на територію домоволодіння через металеві ворота та хвіртку. З правого боку знаходиться будинок, який на час огляду замкнений. Далі знаходиться інше приміщення вхід до якого через дерев`яні двері, в середині приміщення з правого боку стоїть тумба з телевізором, зі слів ОСОБА_12 біля телевізора лежав мобільний телефон він якого останній під час огляду видав порожню коробку з надписом VIAAN, та стартовий пакет МТС без сім-карти (а.п. 89-94);
- протоколом огляду місця події від 10.02.2018 року з фототаблицями, відповідно до якого місцем огляду є вул. Комарова, в м. Новоукраїнка, поблизу домоволодіння №31, відповідно до якого ОСОБА_17 , в присутності двох понятих видав працівникам поліції мобільний телефон VIAAN моделі №181, чорного кольору з сім-картою мобільного оператора МТС номер НОМЕР_4 , пояснивши, що даний телефон він знайшов в своєму будинку на ліжку де лежав гр. ОСОБА_7 (а.с. 95-99);
- протоколом огляду предметів від 11.02.2018 року з фототаблицями, відповідно до якого слідчий Новоукраїнського ВП ГУНП провів огляд предметів: мобільний телефон марки VIAAN моделі V181 у справному стані чорного кольору, без пошкоджень корпусу, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , при огляді мобільного телефону із середини під акумулятором наявний серійний номер S/N VI172, також при огляді телефону в ньому наявна акумуляторна батарея, на якій наявний S/N VI8918; сім картка мобільного оператору МТС «Vodafone», при огляді сімкартки на ній видимих пошкоджень не виявлено; картонна коробка від мобільного телефону марки VIAAN моделі V181, яка є непошкодженою, на задній частині коробки наявна наліпка на якій вказано ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , також серійний номер S/N VI172, які співпадають із номерами які вказані на телефоні; картонна коробка від стартового пакету мобільного оператора МТС "Vodafone", на задній частині коробки наліпка з написом Ваш мобільний номер НОМЕР_4 , фіксування огляду проводилось фотоапаратом Canon, збережено на карту пам`яті (а.с. 100-105);
- постановою про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 11.02.2018 року, відповідно до якої мобільний телефон марки и VIAAN моделі V181 ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , серійний номер S/N VI172, сім картку мобільного оператору МТС «Vodafone», номер якої НОМЕР_4 , картонну коробку від мобільного телефону марки VIAAN моделі V181, та картонна коробку від стартового пакету мобільного оператора МТС "Vodafone", визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження (а.с. 106);
- висновок товарознавчої експертизи № 20 від 12.02.2018 року вартість мобільного телефону марки VIAAN моделі V181 чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , S/N якого НОМЕР_3 складає 215 грн., вартість сім-картки «Водафон» складає 25 грн., станом на момент вчинення кримінального правопорушення (а.с. 110).

Оцінюючи викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, за що його засуджено, колегія судів доходить висновку, що дані висновки ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які досліджені судом першої інстанції у повному обсязі та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку) вчинена повторно, та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинену повторно, поєднану з проникненням у сховище.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжких злочинів, особу винного, який за місцем проживання характеризується негативно, не працює, зловживає алкогольними напоями, працює по найму, товаришує з раніше судимими особами та схильними до зловживання алкоголем, раніше неодноразово судимий, вчинив нові злочини маючи не зняту та не погашену в установленому порядку судимість, вчинив злочини в січні та лютому 2018 року до постановлення вироку Новоукраїнського районного суду від 12.02.2018 року, не одружений, не працює, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває. Врахував обставини, що пом`якшують покарання - часткове каяття у вчиненому, активне сприяння у розкритті злочинів та обставини, що обтяжують покарання - вчинення злочину особою, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння.
Врахував досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, складену відповідно до вимог ст.314-1 КПК України, у відношенні обвинуваченого, відповідно до якої ризик вчинення ОСОБА_7 , повторного кримінального правопорушення оцінюється, як дуже високий та ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, оцінюється, як дуже високий (а. с. 42) та прийшов до правильного висновку, призначивши ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, у межах санкції інкримінованих статей кримінального закону, яке відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, за своїм видом та розміром є справедливим, необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Доводи обвинуваченого викладені в апеляційній скарзі стосовно того, що судом першої інстанції неправильно кваліфіковано його дії за ч. 3 ст. 185 КК України по епізоду викрадення металевого візка з господарського двору, який розташований позаду кафе-бару "Юг" замість ч.2 ст.185 КК України, оскільки він не ламав замок, так як він був не закритий, а просто надітий на скобу, а також, що клітка не охороняється ніким та має вільний доступ з трьох боків, а тому його дії не можуть підпадати під ч.3 ст.185 КК України, що не взято судом першої інстанції до уваги є необґрунтованими та безпідставними та повністю спростовуються вищевказаними зібраними по кримінальному провадженню доказами і, зокрема: протоколом огляду місця події від 18.01.2018 року з фото таблицями, протоколом огляду місця події від 20.01.2018 року з фото таблицями, згідно яких до приміщення кафе бару «Юг» пристроєна залізна клітка, яка є сховищем, доступ до якої можливий тільки через залізні дверцята. Як встановлено через вказані дверцята, знявши зі скоби навісний незакритий замок та відкривши їх, ОСОБА_7 проник до середини клітки та викрав звідти металевий візок. Дане останній підтвердив у судовому засіданні апеляційної інстанції.
При цьому на переконання колегії суддів суд першої інстанції правильно послався на абз. 2 п.22 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» відповідно якої проникнення у сховище, є специфічним способом вчинення викрадень, під яким слід розуміти незаконне вторгнення до нього будь-яким способом. Оскільки сам обвинувачений у судовому засіданні не заперечував, що прийшов до вказаного кафе-бару саме з метою викрадення майна із вказаної клітки і умисел на зазначене викрадення у нього виник заздалегідь, ще до потрапляння на вказану територію.
Крім того останній підтвердив, що вказана залізна клітка з усіх боків зварена, та доступ до неї обмежений, можливий тільки через залізні дверцята, які він, знявши зі скоб відкритий замок, відкрив та проник до середини звідки викрав металевий візок. Тобто доступ до вказаного сховища та викраденого майна у ньому був штучно обмежений так як металеві дверцята були зачинені. Тому на переконання колегії суддів підстави для перекваліфікації дій обвинуваченого по даному епізоду з ч. 3 на ч. 2 ст.185 КК України відсутні.

Враховуючи викладене колегія суддів доходить висновку, що вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та мотивованим, підстави для його зміни чи скасування відсутні, а тому апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 15 червня 2018 року стосовно ОСОБА_18 - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, у той же строк з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_19 Ремез