Справа № 520/7362/16-к
Провадження № 1-кс/520/6402/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2018 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000032 від 20.04.2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, досудовим розслідування встановлено, що голова кооперативу ОСОБА_7 , під час виконання службових повноважень, у період з 17.11.2015 по 21.06.2016, діючи умисно всупереч інтересам служби ОК «Набережний квартал Жаботинського» та його асоційованих членів, за попередньою змовою з іншими невстановленими на цей час службовими особами кооперативу та підприємств-контрагентів, здійснив заволодіння в особливо великому розмірі коштами асоційованих членів кооперативу, якими здійснено сплату внесків на будівництво другої секції багатоквартирного житлового будинку, яким завдано матеріальний збиток в розмірі 41 506 407 гривень.
Своє клопотання сторона обвинувачення обґрунтовує тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого, корисливого злочину, та санкцією частини 5 статті 191 КК України передбачено, в тому числі, обов`язкове покарання у вигляді конфіскації майна, а тому існує необхідність в забезпеченні можливої конфіскації майна.

Слідчий в судовому засіданні клопотання про арешт майна підтримала у повному обсязі та просила клопотання задовольнити.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, вказавши, що підозра, яка інкримінується ОСОБА_7 необґрунтована, з інформаційних довідок вбачається, що квартира набута за два роки до того, як ОСОБА_7 став головою обслуговуючого кооперативу, слідством не встановлено походження коштів на придбання квартири.

Особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання сторони обвинувачення про арешт майна.

Дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, а також матеріали, надані в судовому засіданні, заслухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Частиною 10 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 27.09.2018 року відносно ОСОБА_7 складено письмове повідомлення про підозру за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, за кваліфікуючими ознаками: заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.

Як вбачається з санкції ч. 5 ст. 191 КК України, остання передбачає як додаткове покарання конфіскацію майна.

Згідно ч. 1 ст. 49 Кримінально-виконавчого кодексу України, конфіскації підлягає майно, що є власністю засудженого, в тому числі його частка у спільній власності, статутному фонді суб`єктів господарської діяльності, гроші, цінні папери та інші цінності, включаючи ті, що знаходяться на рахунках і на вкладах чи на зберіганні у фінансових установах, а також майно, передане засудженим у довірче управління.
Відповідно до ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, сім`я створюється на підставі шлюбу.

Частина 4 статті 368 ЦК України визначає, що майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Як вбачається з наявних в матеріалах клопотання фотокопій паспорту ОСОБА_7 , шлюб між ним та ОСОБА_5 було зареєстровано 29.09.2010 року.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, право власності на квартиру АДРЕСА_1 , а також на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, ОСОБА_5 набула 17.10.2016 року, тобто після укладення шлюбу з ОСОБА_7 .

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи сторони обвинувачення в частині того, що ОСОБА_5 офіційно не працевлаштована, являється домогосподаркою протягом тривалого часу, перебувала у відпустці по догляду за малолітніми дітьми: ОСОБА_8 , 2012 року народження та ОСОБА_9 , 2014 року народження. Крім того, слідчий суддя враховує, що згідно долученого до матеріалів протоколу допиту свідка ОСОБА_5 від 18.10.2018 року, остання вказувала, що матеріальним забезпеченням сім`ї займався ОСОБА_7 .

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що правові підстави для накладення арешту на майно як підозрюваного ОСОБА_7 , так і його дружини ОСОБА_5 наявні, оскільки існує необхідність в забезпеченні конфіскації майна як виду покарання, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, в свою чергу не накладення арешту майна, може призвести до його подальшого відчуження на користь інших осіб.

На підставі викладеного, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власників майна, про який йдеться в клопотанні, та яких такі особи зазначають внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, а тому з метою забезпечення в подальшому можливої конфіскації майна, як виду покарання, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, клопотання слідчого підлягає задоволенню, а захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна застосуванню.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000032 від 20.04.2018 року задовольнити.
Накласти арешт на нерухоме майно, яке перебуває у спільній сумісній власності підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_2 ), а саме: квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101); нежитлове приміщення площею 4,6 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101).
Накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_2 ).
Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до апеляційного суду Одеської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1