Справа №359/1536/18
Провадження №1-кп/359/323/2018

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2018 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , його законного представника ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , їх представника адвоката ОСОБА_9 , представника служби у справах дітей та сім`ї ОСОБА_10 , представника Бориспільського відділу превенції ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001888, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.09.2016 року, що надійшло до суду з клопотанням про застосування примусових заходів виховного характеру, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, раніше не судимого, не працюючого, неповнолітнього, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

у зв`язку із вчиненням суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.
в с т а н о в и в :
01.03.2018 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотанням про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні №0001888, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.09.2016 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із вчиненням ним суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Так, 18.09.2016, близько 01 години 10 хвилин, в темний період доби, на освітленій автодорозі ОСОБА_4 , не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, керуючи технічно-справним автомобілем «ВАЗ-21154», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по другорядній автодорозі вулиці Садова міста Бориспіль Київської області в напрямку вулиці Січнева.

Під час руху по зазначеній другорядній автомобільній дорозі ОСОБА_4 , не врахував дорожню обстановку, виїхавши на нерегульоване перехрестя нерівнозначних доріг з другорядної дороги не дав дорогу транспортному засобу, який наближався до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, чим грубо порушив п.п. 2.1. «а», 2.3 «б», 16.11 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі ПДР), внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «CHEVROLET AVEO TC58U», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , який рухався по головній автодорозі вулиці Новопрорізна міста Бориспіль Київської області в напрямку вулиці Ватутіна, справа наліво відносно напрямку руху автомобіля «ВАЗ-21154», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В результаті ДТП пасажир автомобіля «ВАЗ-21154», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді важкої закритої черепно-мозкової травми: множинних саден, забоїв м`яких тканин голови, обличчя, забійної рани голови, забою головного мозку з формуванням внутрішньо мозкової гематоми латеро-базальних ядер зліва; імпресійного перелому латеральних стінок правого максилярного синуса; закритої травми грудної клітки з лівобічним пневмотораксом, які згідно висновку експерта №137Д від 29.12.2017 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

В результаті ДТП пасажир автомобіля «ВАЗ-21154», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_13 отримала тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин та забійних ран голови і правої щоки, забою головного мозку, перелому тіла нижньої щелепи в області кута справа і між 33 і 34 зубами зі зміщенням уламків, перелому лівого латерального виростку зі зміщенням уламків, перелому правого медіального виростку зі зміщенням кісткових уламків, перелому тіла правої лопатки, які згідно висновку експерта №68Д від 13.07.2017 відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

В результаті ДТП водій автомобіля «CHEVROLET AVEO TC58U», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: струсу головного мозку, забійної рани лобної ділянки зліва, параорбітальної гематоми зліва; закритої травми грудної клітки: перелому с/3 лівої ключиці в середній третині зі зміщенням уламків, правобічного гідропневмотораксу, підшкірної та між м`язової емфіземи, які згідно висновку експерта №63Д від 14.07.2017 відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

В результаті ДТП пасажир автомобіля «CHEVROLET AVEO TC58U», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому тіла нижньої щелепи в області кута та тіла зліва із забійною раною слизової нижньої губи, які згідно висновку експерта №69Д від 14.07.2017 відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_4 , який грубо порушив Правила дорожнього руху:

п. 2.1 ПДР, згідно якого водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

п. 2.3 ПДР, згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 16.11 ПДР, згідно якого на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Порушення ОСОБА_4 п.п. 2.1 «а», 2.3 «б», 16.11 Правил дорожнього руху знаходиться в прямому причинному зв`язку з ДТП та спричиненні ОСОБА_12 тяжких тілесних ушкоджень і заподіянні ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Таким чином, неповнолітній ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за яке передбачено кримінальну відповідальність з 16-річного віку, але оскільки на момент вчинення він не досяг віку, з якого розпочинається кримінальна відповідальність, то він не являється суб`єктом кримінального правопорушення.

В судовому засіданні неповнолітній пояснив, що повністю визнає свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідуванням кримінальному правопорушенні, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння та просив застосувати до нього примусові заходи виховного характеру.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_4 в судовому засіданні просив задовольнити клопотання прокурора.

Захисник неповнолітнього просив суд задовольнити клопотання прокурора та застосувати по відношенню до неповнолітнього заходи виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля і встановлення особистих вимог до поведінки неповнолітнього.

Потерпілі та їх представник в судовому засіданні не заперечували щодо застосування до ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру.

Прокурор в судовому засіданні висловив думку про можливість застосування до неповнолітнього заходи виховного характеру у виді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, оскільки останній може виправитися.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, ознайомившись з матеріалами що характеризують особу винного, суд вважає за можливе у відповідності зі ст. 97 КК України застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України з наступних підстав.

Доказами вчинення указаного кримінального правопорушення, є особисті покази неповнолітнього, надані ним в судовому засіданні.

З урахуванням позиції обвинуваченого, його законного представника та захисника, потерпілих, представників служби у справах дітей та кримінальної міліції у справах дітей і думки прокурора, суд в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження обставин вчинення неповнолітнім інкримінованого злочину, зважаючи на те, що учасниками судового провадження указані обставини не оспорювались (щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, місця та часу скоєння злочину).

З цього приводу у суду відсутні сумніви щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Згідно частини 2 статті 97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Згідно статті 497 КПК України під час судового розгляду суд за наявності підстав, передбачених частиною першою цієї статті, може прийняти рішення про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення у віці 15 років, отже він підпадає під критерії зазначені в статті 97 КК України

За змістом ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню ним нових злочинів.

Згідно ст.65 КК України суд призначає покарання у межах установлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд при призначені покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання суд, в дотримання вимог ст. 65 КК України, керуючись роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу винного, який має позитивну характеристику за місцем проживання, його відношення до подій, що відбулися та їх наслідків, вік, сімейні обставини, та те, що потерпілі не наполягають на суворій мірі покарання та просять не позбавляти його волі, обставини, що пом`якшують покарання.

Обставини, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання відсутні.

При цьому суд приймає до уваги досудову доповідь Бориспільського міськрайонного відділу з питань пробації центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України від 18.04.2018 року за № 311524, відповідно до якої можливе виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк, та він не становить високої небезпеки для суспільства.

Вирішуючи питання про те, який саме примусовий захід виховного характеру, перелік яких визначений ч.2 ст.105 КК України, буде найбільш ефективним та забезпечить позитивний виховний вплив, суд з урахуванням вищезазначених даних про особу ОСОБА_4 вважає за доцільне застосувати до неповнолітнього примусовий захід виховного характеру, передбачений п.2 ч.2 ст.105 КК України у вигляді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, задовольнивши клопотання прокурора.

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлявся.

Постановою старшого слідчого Бориспільського ВП ГУНП в Київській області про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 20.02.2018 року автомобілі «ВАЗ-21154», н.з. НОМЕР_1 та «Chevrolet Aveo TC58U», н.з. НОМЕР_2 було визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні та передано на зберігання до ДП «Інформ Ресурс».

Під час судового розгляду кримінальної справи встановлено, що в подальшому транспортний засіб «ВАЗ-21154», н.з. НОМЕР_1 було передано на зберігання його власнику, що також було підтверджено останнім в судовому засіданні. У зв`язку з цим, речовий доказ в кримінальному провадженні, а саме: транспортний засіб автомобіль «ВАЗ-21154», н.з. НОМЕР_1 , слід залишити в користуванні його власника.

Що стосується речового доказу - транспортного засобу «Chevrolet Aveo TC58U», н.з. НОМЕР_2 , який був залишений на зберіганні в ДП «Інформ Ресурс» (с. Семенівка Баришівського району Київської області, вул. Кірова, 15), то суд вважає, що його слід безкоштовно повернути власнику або уповноваженій ним особі, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 118 Кримінального процесуального кодексу України витрати, пов`язані із зберіганням речей є різновидом процесуальних витрат.

Відповідно до ч.5 ст.100 КПК речові докази у вигляді громіздких або інших предметів, що вимагають спеціальних умов зберігання, можуть знаходитися у спеціальних місцях зберігання. За загальним правилом речові докази зберігаються протягом усього часу кримінального провадження.

Зберігання автомобіля регулюється Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженим постановою КМУ від 19.11.2012р. №1104.

Відповідно до п.20 вказаного Порядку зберігання речових доказів у вигляді автомобілів здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Відповідно до ст.123 КПК витрати, пов`язані із зберіганням і пересиланням речей і документів, здійснюються за рахунок Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Крім того, відповідно до п. 19 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої спільним наказом ГПУ, МВС,ДПУ, СБУ, ВСУ та ДСА від 27.08.2010 №51/401/649/471/23/125: «Зберігання транспортних засобів, які використовувалися як знаряддя для вчинення злочинів і визнані речовими доказами, якщо вони не можуть бути передані на зберігання власникові, його родичам або іншим особам, а також організаціям, проводиться за постановою слідчого, прокурора, судді, за ухвалою суду протягом досудового слідства або судового розгляду відповідними службами органів внутрішніх справ, служби безпеки, підрозділів податкової міліції (у справах, що перебувають у її провадженні відповідно до компетенції), керівники яких дають про це розписку, яка приєднується до справи. В розписці вказується, хто є персонально відповідальним за зберігання прийнятого транспортного засобу.

Відповідно до п. 13 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої спільним наказом ГПУ, МВС,ДПУ, СБУ, ВСУ та ДСА від 27.08.2010 №51/401/649/471/23/125: «Витрати, пов`язані із зберіганням речових доказів, цінностей та іншого вилученого майна, несе орган, на зберіганні якого знаходиться вилучене майно. У випадках, коли майно передається на зберігання в інші установи, підприємства, організації як таке, що потребує спеціальних умов зберігання, такі витрати покриваються за рахунок держави.

Таким чином, слідчим у постанові про визнання т/з «Chevrolet Aveo TC58U», н.з. НОМЕР_2 речовим доказом було зазначено, що автомобіль передається на зберігання і куди саме, у зв`язку з чим, у суду відсутні підстави для стягнення з власника вказаного транспортного засобу коштів за стоянку останнього на спецмайданчику ДП «Інформ Ресурс».

Розмір витрат на залучення експертів в кримінальному провадженні в розмірі 2464 грн. 48 коп. слід віднести на рахунок Державного бюджету України.

На підставі ст.ст. 97, 105 КК України, керуючись ст.ст.318, 322, 342-376, 497-501 КПК України, суд

у х в а л и в :
Клопотання слідчого СВ Бориспільського ВП ГУ НП України в Київській області ОСОБА_14 , - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні в розмірі 2464 грн. 48 коп. віднести на рахунок Державного бюджету України.

Речові докази в кримінальному провадженні, після набрання ухвалою суду законної сили, а саме: транспортний засіб автомобіль «ВАЗ-21154», н.з. НОМЕР_1 , - залишити в користуванні власника; транспортний засіб «Chevrolet Aveo TC58U», н.з. НОМЕР_2 , - залишений на зберіганні в ДП «Інформ Ресурс» (с. Семенівка Баришівського району Київської області, вул. Кірова, 15), - безкоштовно повернути власнику або уповноваженій ним особі.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області на протязі 7 діб через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги

Повний текст ухвали суду оголошено 24.04.2018 року.

Суддя ОСОБА_1