УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа №280/1664/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 359 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
30 серпня 2018 року.
Апеляційний суд Житомирської області у складі суддів: ОСОБА_2 - головуючого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участі: прокурорів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , секретаря судового засідання ОСОБА_10 , -
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 359 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн. Вирішено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати в сумі 307 грн.
Вирішено долю речових доказів.
Згідно вироку, протягом серпня-вересня 2015 року ОСОБА_7 здійснив незаконне придбання спеціального технічного засобу негласного отримання інформації (СТЗНОІ) у вигляді пристрою, призначеного для негласного аудіоконтролю та контролю місця знаходження об`єкта, за таких обставин.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 ставить питання про скасування вироку та закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину. Посилаючись на свою оцінку доказів, твердить про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, недоведеність його умислу та винності у вчиненні інкримінованого йому злочину, невстановлення мети та мотиву злочину, відсутність складу злочину в його діях.
Заслухавши доводи захисника та обвинуваченого в підтримання апеляційної скарги, міркування прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши справу, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винності обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні незаконного придбання СТЗНОІ та кваліфікація цих дій за ч. 1 ст. 359 КК України є обґрунтованими, оскільки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються сукупністю доказів, наданих стороною обвинувачення та досліджених судом у даному кримінальному провадженні.
Зокрема, дослідженими судом та наведеними у вироку фактичними даними, що містяться у протоколах огляду, слідчого експерименту, висновку експерта №35 від 28.09.2015., показаннях свідків та експерта ОСОБА_11 доведено, що обвинувачений ОСОБА_7 за вказаних у вироку обставин через мережу Інтернет замовив та купив шляхом переказу через програму Приват-24 грошових коштів у розмірі 403 грн., а також 22.09.2015 придбав у відділенні поштового зв`язку «Коростишів-1» Житомирської дирекції УДППЗ «Укрпошта» по вул. Карла Лібкнехта, 4, у м. Коростишеві Житомирської області технічний пристрій - «GPS» - трекер, що за своїми технічними характеристиками відноситься до СТЗНОІ, знаходиться у робочому стані та має основне функціональне призначення негласний аудіоконроль та контроль місця знаходження об`єкту.
Згідно висновку експерта № 35 від 28.09.2015., вилучений у ОСОБА_7 технічний пристрій у вигляді паралелепіпеда чорного кольору розмірами 68х49х18мм. за своїми технічними характеристиками відноситься до класу СТЗНОІ, має основне функціональне призначення негласний аудіо контроль та контроль місця знаходження об`єкту, знаходиться у робочому стані, виготовлений промисловим способом та придатний для негласного отримання інформації, оскільки є мініатюрним, може з легкістю приховано розташовуватися на об`єкті контролю, має можливість прихованого віддаленого прослуховування об`єкта контролю за допомогою мережі GSM та має дистанційне керування (а. с. 148-149 т. 1).
Цей висновок є обґрунтованим, проведений експертом експертного сектора ІСТЕ СБ України ОСОБА_11 , що має вищу технічну освіту і стаж експертної роботи за спеціальністю «Дослідження СТЗ негласного візуального спостереження та документування контролю за переміщенням транспортних засобів та інших об`єктів» і «Дослідження СТЗ негласного отримання та реєстрації аудіо інформації» з 2005 року, відповідає Методиці «Віднесення об`єктів до СТЗНОІ», зареєстрованій в МЮ України від 02.03.2011 № 17.0.01, а тому є допустимим доказом у даній справі.
За даними протоколу огляду історії відвідування обвинуваченим відкритих джерел інформації - сайтів мережі «Інтернет», вони містять маркетингову інформацію про технічні характеристики цього пристрою, що є «GPS»-трекером, призначеним для дистанційного відстеження місцезнаходження об`єкту з можливістю прихованого аудіоконтролю. Зокрема, дані про можливість таємного закріплення його за допомогою магнітної задньої кришки на любому сталевому об`єкті (а. с. 176-177, 183, 184, 186).
Тому стороною обвинувачення доведено, що обвинувачений ОСОБА_7 , що має вищу технічну освіту, після ознайомлення з вищевказаною відкритою маркетинговою інформацією сайтів мережі «Інтернет» про технічні характеристики «GPS»-трекеру, на момент придбання цього технічного засобу, що відноситься до СТЗНОІ, з метою використання його у своїй тренерській діяльності, усвідомлював, що цей технічний пристрій призначений для негласного отримання інформації, та діяв з прямим умислом на незаконне придбання СТЗНОІ.
Стверджувана обвинуваченим мета використання вищевказаного технічного пристрою у тренерській діяльності гуртка спортивного орієнтування та доводи захисників про закритість методики «Віднесення об`єктів до СТЗНОІ», законодавче незакріплення переліку та ознак СТЗНОІ, - не спростовують правильності висновків суду першої інстанції з огляду на сукупність вищевказаних доказів у даній справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 32 Конституції України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
На законних підставах придбати СТЗНОІ можуть тільки особи, що мають відповідну ліцензію (п. 9 ч. 3 ст. 9 Закону України "Про ліцензування певних видів господарської діяльності"), а використовувати їх дозволяється тільки в процесі оперативно-розшукової діяльності. Перелік органів, які мають право її здійснювати, встановлено в ст. 5 Закону України "Про оперативно-розшукову діяльність" від 18 лютого 1992 р.
Згідно пункту 7 Переліку видів майна, що нe може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 17.06.1992 № 2471-ХІІ, передбачено спеціальні технічні засоби негласного отримання інформації, як вид майна, що не може перебувати у власності громадян.
Статтями 2, 3 «Положення про порядок розроблення, виготовлення, реалізації та придбання спеціальних технічних засобів для зняття інформації з каналів зв`язку, інших засобів негласного отримання інформації», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.10.2001 № 1450 на виконання Указу Президента України від 13.04.2001 № 256 «Про впорядкування виготовлення, придбання та застосування технічних засобів для зняття інформації з каналів зв`язку», визначено перелік замовників розроблення, виготовлення та придбання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, серед якого відсутні фізичні особи.
Суспільна небезпечність розглядуваного злочину полягає в тому, що він порушує встановлений порядок придбання, збуту та використання спеціальних технічних засобів негласного одержання інформації, принижує авторитет органів державної влади, підриває довіру до органів, які застосовують такі засоби, посягає на конституційні права та свободи громадян.
Обвинувачення ОСОБА_7 є достатньо конкретним та відповідає диспозиції ч. 1 ст. 359 КК України. Незазначення у ньому моделі пристрою, мотиву та мети придбання СТЗНОІ не є істотними порушеннями вимог КПК України, оскільки не перешкодили суду постановити законне та обгрунтоване рішення у даній справі.
Тому є необґрунтованими доводи апеляційної скарги про недоведеність винності обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
Обвинувачений ОСОБА_7 є фізичною осудною особою, що досягла 16 років.
Призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування чи зміни немає.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 01 червня 2017 року щодо ОСОБА_7 , - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня ухвалення.
Судді: