Справа № 211/6626/14-к
Провадження № 1-кп/211/149/18
У Х В А Л А
12 лютого 2018 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України, -
У провадженні Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч 2 ст. 110 КК України.
Під час судового розгляду даного кримінального провадження захисником обвинуваченого ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_11 та захисником обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_9 було подано письмове клопотання про визнання доказу недопустимим та виключення доказу із дослідження. В обґрунтування цього клопотання захисники ОСОБА_11 та ОСОБА_9 послалися на те, що стороною звинувачення до матеріалів кримінального провадження додано протокол впізнання, де особою, яка впізнала є свідок ОСОБА_12 .
У судовому засіданні 02.08.2017 року був допитаний ОСОБА_12 , який пояснив, що влітку 2014 року йому на вулиці невідомий надав якісь газети, які він не читав, не розглядав та самого чоловіка, що надав газети не розглядав, не запам`ятав та впізнати не міг і не зможе. Також пояснив, що в СБУ його забрали одразу після отримання ним газет, нічого не пояснювали, допитували в актовому залі, присутніми були тільки працівники , осіб, що представлялись як поняті також не було. Газети він не видавав, оскільки їх відібрали одразу на вулиці. Він нікого не впізнав, ніякі фотокартки для впізнання йому також не надавались, згодом, приблизно через 4 години він підписав якісь листи, змісту яких він не знав. Оскільки свідок ОСОБА_12 вказав що особу, яка надала йому газети він не бачив, не впізнав та впізнати не може, вилучення газет проведено з порушенням норм КПК України, оскільки це зроблено не у службовому кабінеті, а у невідомому місці, без присутності понятих та без роз`яснення особі його прав, процедура впізнання також проведена з порушенням норм КПК України, оскільки свідку фактичного нікого на впізнання не пред`являли, а лише надали невідомі документи на підпис, тому протокол впізнання особи від 20.06.2014 року не може буди допустимим доказом, а тому підлягає виключенню з дослідження.
В судовому засіданні захисники ОСОБА_11 та ОСОБА_9 підтримали своє клопотання з підстав, викладених письмово.
Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_7 та інші учасники судового провадження підтримали клопотання захисників ОСОБА_11 та ОСОБА_9 .
Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на його необґрунтованість.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши залучені стороною обвинувачення матеріали, зібрані на досудовому розслідуванні, суд приходить до такого.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Одними з основних засад кримінального судочинства є верховенство права, законність, рівність перед законом і судом (ст. 7 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України , цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Однак, як свідчать встановлені судом обставини, при проведенні оспорюваних стороною захисту слідчих дій вказані вимоги процесуального закону належним чином дотримані не були.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Статтею 86 КПК України передбачено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Вичерпного переліку підстав визнання доказів недопустимими в законі не передбачено.
Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 89 КПК України, у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
Оскільки протокол впізнання особи від 20.06.2014 року складений слідчим СВ Управління СБУ у Дніпропетровській області ОСОБА_13 , був складений з участю свідка ОСОБА_12 , який у судовому засіданні пояснив, що особу, яка надала йому газети він не бачив, не впізнав та впізнати не може, вилучення газет проведено не у службовому кабінеті, а у невідомому місці, без присутності понятих та без роз`яснення прав, фактичного нікого на впізнання не пред`являли, а лише надали невідомі документи на підпис, суд приходить до висновку про те, що протокол впізнання особи від 20.06.2014 року, як письмовий доказ, був отриманий з грубим порушенням порядку проведення досудового розслідування, встановленого КПК України, а тому є очевидно не допустимим й таким, що не підлягає подальшому дослідженню та включенню до кола доказів, які мають бути оцінені судом в нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку.
Керуючись ст. ст. 86, 87, 89 КПК України, суд, -
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_11 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 про визнання доказу недопустимим та виключення доказу із дослідження - задовольнити.
Визнати очевидно недопустимим доказом Протокол впізнання особи від 20.06.2014 року, складений слідчим СВ Управління СБУ у Дніпропетровській області ОСОБА_13 , в м. Дніпропетровськ щодо впізнання свідком ОСОБА_12 особи за фотознімками (т. 3, арк. 30-31) та виключити його з дослідження.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя: ОСОБА_1