Справа № 712/1444/18
Провадження № 1-кс/712/4922/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2018 року м.Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника заявника - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту з нерухомого майна у кримінальному провадженні № 0000208 від 11 січня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:
Адвокат ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , звернулась до слідчого судді з указаною заявою, в якій просить скасувати арешт із квартири АДРЕСА_1 .

Заяву обґрунтовано тим, що ухвалою слідчого судді від 20 лютого 2018 року задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на вказану квартиру у кримінальному провадженні № 0000208 від 11 січня 2018 року за ст. 356 КК України.

ОСОБА_5 вже звертався до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту, але ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.03.2018 року в задоволенні його заяви було відмовлено.

Вказувала, що з часу винесення останньої ухвали слідчого судді минуло більш як 6 місяців, проте ніяких слідчих дій у кримінальному провадженні з того часу не проводиться; ОСОБА_5 є добросовісним набувачем вказаної квартири за договором купівлі-продажу від 13 рудня 2017 року і накладенням арешту на квартиру порушено його права як власника цієї квартири.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 клопотання повністю підтримала та просила його задоволити.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення поданого адвокатом клопотання про скасування арешту, мотивуючи свої заперечення тим, що постановою слідчого вказана квартира визнана речовим доказом.
Заслухавши думку адвоката, прокурора, дослідивши додані до клопотання матеріали та відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 16 КПК України одним з принципів кримінального провадження є недоторканність права власності, відповідно до якого позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
В судовому засіданні встановлено, що Черкаським відділом поліції здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000208 від 11 січня 2018 року за ст. 356 КК України відповідно до заяви ОСОБА_6 про те, що невстановлена особа без достатніх правових підстав намагалась вселитись до квартири АДРЕСА_1 її померлого брата ОСОБА_7 .
Згідно ч.1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Згідно з частиною 2 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Так, ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 17 січня 2018 року задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .
Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 09 лютого 2018 року вказаний арешт скасовано.
У лютому 2018 року слідчий повторно звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту у цьому ж кримінальному провадженні з метою збереження майна, яке постановою слідчого 22.01.2018 року визнано речовим доказом.
20 лютого 2018 року слідчим суддею Соснівського районного суду м. Черкаси в рамках кримінального провадження № 0000208 від 11 січня 2018 року було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 із забороною відчуження, розпорядження та або користування майном будь-яким особам.
Правовою підставою для накладення арешту є те, що вищевказане майно підпадає під ознаки речового доказу та в подальшому з метою запобігання його приховування, пошкодження, знищення, відчуження.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Надаючи оцінку доводам клопотання адвоката, який діє в інтересах власника майна, необхідно зауважити, що арешт накладений обґрунтовано, оскільки арештоване майно підпадає під ознаки речового доказу (ч.1 ст.98 КПК України).

Всупереч положень ч.1 ст.174 КПК України заявником не надано слідчому судді доказів на підтвердження того, що на теперішній час відпала потреба у подальшому застосуванні арешту на майно. В цьому контексті слід враховувати, що відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання учасниками кримінального провадження їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Отже, обов`язок з доведення відсутності подальшої потреби застосування арешту майна покладається саме на особу, яка просить скасувати такий арешт.

З огляду на викладене, клопотання адвоката ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту з нерухомого майна у кримінальному провадженні № 0000208 від 11 січня 2018 року не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:
В задоволенні заяви адвоката ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту з нерухомого майна у кримінальному провадженні № 0000208 від 11 січня 2018 року, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1