УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2018 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_6 ,

особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_7 , порушуючи вимоги Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 року, та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядження гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року, не маючи відповідного передбаченого законом дозволу на придбання, зберігання та носіння бойових припасів, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, в невстановлений час, незаконно придбав, шляхом привласнення знайденого, бойові припаси - наступальну осколкову ручну гранату РГД-5, яка згідно висновку експерта відносилась до категорії бойових припасів.

Вказану наступальну осколкову ручну гранату РГД-5 ОСОБА_7 незаконно зберігав та 17.08.2017 року приблизно о 22 год. 05 хв., перебуваючи в будинку АДРЕСА_1 , здійснив незаконне переміщення гранати та привів її у готовність, після чого кинув в кімнату, де перебував ОСОБА_8 , внаслідок чого відбувся вибух.

Також, 17.08.2017 року приблизно о 22 год. 05 хв., ОСОБА_7 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в будинку АДРЕСА_1 , діючи умисно, маючи умисел на вчинення хуліганства, з мотивів явної неповаги до суспільства та існуючих норм поведінки, зневажливо ставлячись до спокою громадян, проявивши особливу зухвалість із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, розуміючи протиправність своїх дій і їх скоєння в житловому будинку, в присутності інших осіб, піднявшись на другий поверх вибив двері до кімнати, де в той час перебував ОСОБА_8 , привівши у готовність вибуховий пристрій - бойову гранату, кинув її всередину даної кімнати, внаслідок чого відбувся вибух, чим грубо порушив громадський порядок, а саме спокій та звичайний уклад життя потерпілого ОСОБА_8 .

Крім того, ОСОБА_7 , порушуючи вимоги Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 року, та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядження гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року, не маючи відповідного передбаченого законом дозволу на придбання, зберігання та носіння бойових припасів, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, в невстановлений час, незаконно придбав, шляхом привласнення знайденого, бойові припаси - осколкову ручну гранату Ф-1 та три наступальні осколкові ручні гранати РГД-5, які згідно висновку експерта відноситься до категорії бойових припасів та придатні для вибуху.

Вказані бойові припаси ОСОБА_7 незаконно зберігав, до моменту проведення 19 серпня 2017 року, в будинку АДРЕСА_1 , працівниками Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області обшуку, в ході проведення якого працівниками поліції було виявлено та вилучено зазначені бойові припаси.

Тобто, дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України, а саме як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням спеціально пристосованого предмета для нанесення тілесних ушкоджень, та придбання, зберігання, носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання, посилаючись на те, що суспільно небезпечні діяння вчинені ОСОБА_7 у стані неосудності, тому просить застосувати до нього примусовий захід медичного характеру у виді поміщення його до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.
Потерпілий ОСОБА_8 підтримав клопотання прокурора ОСОБА_3 .
Захисникиособи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 адвокати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання прокурора, вказали що ОСОБА_7 не вчиняв інкримінованих йому злочинів, але у випадку задоволення клопотання судом та, враховуючи, що ОСОБА_7 хворіє на психічне захворювання просили суд визначити Волинську обласну психіатричну лікарню № 2 (45263, смт. Олика, Ківерцівського району Волинської області, вул. Замкова, 28) як медичний заклад, де буде утримуватися ОСОБА_7
Законний представник особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання прокурора, вважає, що доказів вини ОСОБА_7 у вчинені інкримінованих йому злочинів прокурором не надано.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження дослідивши матеріали кримінального провадження, виходячи із положень ст.ст. 93, 94 КК України, ст.ст. 512, 513 КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», Закону України «Про психіатричну допомогу» приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінально-процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.
Статтею 513 КПК України імперативно передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення ; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою ; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності ; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання ; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Обставини вчинення ОСОБА_7 суспільно-небезпечних діянь, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст.263 КК України, знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду, на підставі досліджених судом доказів.
Так, потерпілий ОСОБА_8 суду показав, що працює двірником на КАТП-1728. 17 серпня 2017 року, прийшовши додому, він вирішив відпочити в своїй кімнаті, яка знаходиться на другому поверсі будинку по АДРЕСА_1 . Потім почув як на першому поверсі сварилися ОСОБА_7 та ОСОБА_9 . Пізніше, близько 18 год. він зачинив вхідні двері до своєї кімнати та ліг спати. Прокинувся від того, що на нього сипалася штукатурка зі стелі, почалася пожежа, приїхали рятувальники та винесли його на вулицю. Вказав, що тілесних ушкоджень внаслідок вибуху не отримав. Від людей він почув, що в будинку знайшли чеку від гранати. Крім того повідомив, що ОСОБА_7 ревнував до нього свою колишню дружину ОСОБА_9 . Агресії в його сторону від ОСОБА_7 не було, лише тоді коли останній вживав алкогольні напої. Також зазначив, що пізніше працівники поліції проводили обшук в будинку та знайшли сумку з гранатами.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду показала, що перебувала в шлюбі зі ОСОБА_7 , на даний час вони розлучені. 17 серпня 2017 року, близько 19 год. ОСОБА_7 прийшов випивший, був збуджений, сердитий, мав якісь претензії до потерпілого ОСОБА_8 . Вона просила його заспокоїтись, однак він не реагував на її слова. Потерпілий в конфлікт з ним ніколи не вступав. Пізніше вона почула вибух, вийшовши з ванної кімнати, побачила, що обвалюється штукатурка, після чого почали викликати пожежну службу та поліцію. Вона зайшла до кухні та побачила як ОСОБА_7 віником підмітав підлогу. Вказала, що після приїзду з АТО ОСОБА_7 змінився, став агресивним, постійно ревнував її до квартирантів. Оскільки він матеріально допомагав їй з дитиною, то вони разом проживали у її будинку. Про вибухівку їй нічого не було відомо. Через деякий час приїхали працівники поліції проводити в будинку обшук, однак нічого не знайшли. Рюкзак з гранатами за котлом знайшла вона. Працівники поліції разом з нею проводили огляд даного рюкзака, в якому був планшет, безрукавка та знизу знаходились гранати. Зазначила, що крім ОСОБА_7 більше ні в кого в будинку не могло бути гранат.
Свідок ОСОБА_10 суду показала, що проживає в будинку по АДРЕСА_1 разом із сім`єю, своєю сестрою ОСОБА_9 та іншими мешканцями. Ввечері 17 серпня 2017 року, ОСОБА_7 повернувся додому дуже п`яний. Вона побачила як він піднявся на другий поверх до кімнати потерпілого, стояв біля дверей та ніяких дій не вчиняв. Потім він почав сваритися зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_9 . В момент вибуху, вона перебувала в своїй кімнаті, після чого вийшла подивитися що трапилося та побачила ОСОБА_7 , який їй сказав, що не думав, що так станеться. Після цього сусіди викликали рятувальників. Зазначила, що ОСОБА_7 був в АТО, після контузії став замкнутим. Вважає, що будь-яких підстав для того, що ОСОБА_7 вчинив такі дії по відношенню до потерпілого не було. Також вказала, що коли працівники поліції проводили обшук в будинку, то знайшли в сумці гранати.
Свідок ОСОБА_11 суду показав, що він з ОСОБА_7 не спілкувався. 17 серпня 2017 року він повернувся з роботи близько 00 год. та побачив на подвір`ї багато людей, поліцію, швидку. Вказав, що в ОСОБА_7 виникали конфліктні ситуації з потерпілим ОСОБА_8 , з яких саме причин не знає, сусіди казали, що через квартплату. Про психічні розлади ОСОБА_7 йому нічого не відомо.
Свідок ОСОБА_12 суду показала, що ввечері 17 серпня 2017 року, вона зі своїм співмешканцем перебували у своїй кімнаті та чули, що ОСОБА_7 , який був п`яний, сварився з господаркою будинку ОСОБА_9 . Потім стався вибух, вони вийшли з кімнати та побачили, що в кімнаті потерпілого немає вхідних дверей, все завалилося, а потерпілий сидів на ліжку. Зазначила, що неприязних відносин у неї з ОСОБА_7 не було, однак останній словесно погрожував потерпілому. Коли вона виходила з будинку ОСОБА_7 стояв на вулиці. Коли працівники поліції знайшли гранати вона не бачила, була присутня вже як їх винесли на вулицю.
Обставини вчинення ОСОБА_7 суспільно небезпечних діянь також підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 18.08.2017 року, з якого вбачається, що з будинку за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено: металеві уламки неправильної геометричної форми з кімнати № 4, металевий важіль з маркувальним позначенням «154-80УЗРТМ-253» та металеве кільце з коридорного приміщення другого поверху, на відстані 1 м від кімнати № 4 (Т. 1 а.с. 34-36); протоколом додаткового огляду місця події від 18 серпня 2017 року, з якого вбачається обстановка після вибуху в кімнаті АДРЕСА_2 , в якій проживав потерпілий ОСОБА_8 (Т. 1 а.с. 62-75); висновком експерта № 2.1-910/17 від 28.08.2017 року за результатами судової вибухотехнічної експертизи, в якому зазначено, що в складі представлених на експертизу уламках металу (металеві осколки) зі слідами нашарувань речовини, наявні залишки (сліди) вибухового перетворення (продукти вибуху) органічної нітросполуки класу нітроароматичні вуглеводні тринітротолуол. Тринітротолуол є бризантною вибуховою речовиною промислового виготовлення «Тротил» (Т. 1 а.с.43-50); висновком експерта № 4.1-86/17 від 13.10.2017 року за результатами судової вибухотехнічної експертизи, в якому зазначено, що мав місце вибух. Стався вибух наступальної осколкової ручної гранати РГД-5. Граната РГД-5 відноситься до категорії бойових припасів (Т. 1 а.с. 54-59); протоколом обшуку від 19.08.2018 року, з якого вбачається, що під час проведення обшуку будинку АДРЕСА_1 , було виявлено 3 предмети ззовні схожі на корпуси гранат РГД-5 та один предмет ззовні схожий на корпус гранати Ф-1 (Т. 1 а.с. 164-168); висновком експерта № 4.1-84/17 від 14.09.2017 року за результатами судової вибухотехнічної експертизи, в якому зазначено, що надані на експертизу об`єкти являються трьома наступальними осколочними ручними гранатами РГД-5 та одною оборонною ручною гранатою Ф-1, які відносяться до категорії бойових припасів та придатні до вибуху (Т. 1 а.с. 176-185).
При цьому, вище досліджені процесуальні джерела доказів, а саме, показання потерпілого та свідків, речові докази, документи, висновки експертів суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та враховує, що останні отримані у порядку встановленому КПК України, а безпосередніх порушень вимог КПК України, судом не встановлено та сторонами не доведено.
Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про вірність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України, а саме, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням спеціально пристосованого предмета для нанесення тілесних ушкоджень, та придбання, зберігання, носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 148 від 11.10.2017 року ОСОБА_7 в період часу, до якого відноситься інкриміновані йому діяння, страждав хронічним психічним захворюванням у формі параноїдної шизофренії, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У теперішній час ОСОБА_7 не може усвідомлювати свої дії та керувати ними та потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричній лікарні із суворим режимом нагляду.
Таким чином, під час судового розгляду встановлена неосудність ОСОБА_7 на момент вчинення суспільно-небезпечних діянь і в теперішній час, так як він не міг в період вчинення інкримінованих діянь і не може в теперішній час усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Згідно з положеннями ст. 19 КК України осудною визнається особа, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.
Не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
У відповідності до вимог ст.ст. 19, 94 КК України до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до закладів з надання психіатричної допомоги зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання.
Відповідно до ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне правопорушення у стані неосудності.
Відповідно до ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом, зокрема до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
Згідно ч. 4 ст. 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах посиленого нагляду.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Враховуючи вищевикладене, встановлено, що ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення, передбаченіч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України, у стані неосудності, що виключає можливість застосування до нього покарання, оскільки він за своїм психічним станом не міг усвідомлювати своїх дій та керувати ними, та потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом. Призначаючи такий вид госпіталізації суд враховує конкретні обставини вчинення суспільно небезпечних діянь та бере до уваги висновок судово-психіатричного експерта № 148 від 11.10.2017 року, однак вважає, що даний висновок стосовно визначення режиму носить рекомендаційний характер.
Зважаючи на те, що спочатку до суду було скеровано клопотанняпро застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом, в зв`язку з кваліфікацією його дій за ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, а в подальшому прокурором було змінено правову кваліфікацію вчинених ОСОБА_7 злочинів на ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України, беручи до уваги зменшення ступеня тяжкості вчинених ним злочинів, суд вважає за необхідне застосувати до нього примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у вигляді поміщення ОСОБА_7 до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, до вступу ухвали в законну силу підлягає залишенню без змін.
Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішити, згідно положень ст.100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 93, 94 КК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 100, 369-372, 376, 395, 503, 508, 512, 513, 516 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Клопотання прокурора Рівненської місцевої прокуратури юриста 2 класу ОСОБА_3 , затверджене першим заступником керівника Рівненської місцевої прокуратури молодшим радником юстиції ОСОБА_13 про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005535 від 18.08.2017 року задоволити.
Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, українця, громадянина України, не працюючого, розлученого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у вигляді поміщення ОСОБА_7 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, до вступу ухвали в законну силу залишити без змін.
Речові докази у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005535 від 18.08.2017 року, а саме: металеві уламки неправильної геометричної форми, які упаковані в пакет Експертної служби МВС України № 3100347, металевий важіль з позначенням «154-80УЗРГМ-253» та металеве кільце, які поміщені до спеціального пакету АБ № 029568, металеві уламки, які поміщені в спеціальний пакет Експертної служби МВС України № 4098309 знищити.
Контроль за виконанням ухвали покласти на Рівненську місцеву прокуратуру.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Рівненської області протягом 30 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Рівненський міський суд Рівненської області.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1