Ухвала
Іменем України
27 вересня 2018 р.

м. Київ
справа № 752/15607/17

провадження № 51-8923 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 11 квітня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23 серпня 2018 року відносно ОСОБА_6 ,
встановив:
Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 11 квітня 2018 року
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Бобровиця Чернігівської області, мешканку м. Києва, громадянку України, раніше неодноразово судиму, останній раз вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 20.10.2017 за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі,

засуджено:
за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;
за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
за ч. 3 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_6 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначеного покарання за даним вироком та призначеного вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2017 року, ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.
Ухвалено стягнути зі ОСОБА_6 на користь:
ОСОБА_7 172 760 грн 25 коп. матеріальної шкоди та 2000 грн моральної шкоди;
ОСОБА_8 50 000 грн матеріальної шкоди;
ОСОБА_9 22 145 грн матеріальної шкоди.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23 серпня 2018 року апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 задоволено частково, вирок місцевого суду відносно ОСОБА_6 в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_4 змінено. Постановлено збільшити суму стягнення моральної шкоди зі ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 з 2000 грн до 20 000 грн.
Згідно з вироком суду ОСОБА_6 визнано винною і засуджено за те, що вона за обставин, викладених у вироку, у період з 29 січня 2015 року по 13 липня 2017 року перебуваючи на території митного посту «Столичний» по вул. Новопирогівській, 58 у м. Києві та пропонуючи купити у неї конфіскований митницею України товар, шляхом обману заволоділа коштами:
ОСОБА_10 на суму 520 грн, ОСОБА_11 на суму 2500 грн, ОСОБА_12 на суму 2300 грн, ОСОБА_13 на суму 1300 грн (29 січня 2015 року);
ОСОБА_14 на суму 3300 грн (05 березня 2015 року);
ОСОБА_15 на суму 32 700 грн (23 березня 2015 року);
ОСОБА_16 на суму 58 000 грн, ОСОБА_17 на суму 8000 грн, ОСОБА_18 на суму 36 500 грн, ОСОБА_19 на суму 38 500 грн (28 квітня 2015 року);
ОСОБА_8 на суму 50 000 грн (06 березня 2017 року);
ОСОБА_9 на суму 22 145 грн (22 травня 2017 року);
ОСОБА_7 на суму 6500 доларів США, що на момент вчинення злочину становило 169 455 грн (10 червня 2017 року);
ОСОБА_20 на суму 1800 грн, ОСОБА_21 на суму 5000 грн, ОСОБА_22 на суму 4400 грн, ОСОБА_23 на суму 2500 грн (01 липня 2017 року);
ОСОБА_24 на суму 12 400 доларів США, що на момент вчинення злочину становило 321 284 грн (13 липня 2017 року).
Крім того, 23 листопада 2016 року ОСОБА_6 за попередньою змовою із невстановленою слідством особою, перебуваючи по вул. Новопирогівській, 58 у м. Києві в автомобілі ОСОБА_25 , приставивши до шиї останнього сторонній предмет та погрожуючи застосуванням насильства, відкрито заволоділи його грошовими коштами у сумі 48 500 грн.
У касаційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої, ставить вимогу про скасування судових рішень відносно ОСОБА_6 і призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Вважає призначене покарання невиправдано м`яким, а розмір стягнутої на користь ОСОБА_4 моральної шкоди недостатнім.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, Верховний Суд дійшов такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, за які її засуджено, та кваліфікація її дій у касаційній скарзі не піддаються сумніву.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно зі ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Призначаючи покарання ОСОБА_6 суд з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винної, яка раніше судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується позитивно, обставину, яка пом`якшує покарання, щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 реального покарання у розмірах, передбачених санкціями частин статей, за якими її визнано винною.
Також суд правильно призначив ОСОБА_6 остаточне покарання на підставі положень ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України.
Апеляційний суд переглянув це кримінальне провадження за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , зокрема, щодо невиправданої м`якості призначеного ОСОБА_6 покарання та, врахувавши те, що засуджена у судовому засіданні повністю визнала свою вину, попросила вибачення у потерпілих та висловила намір відшкодувати заподіяну їм шкоду, а також її вік досягнення 62 років, постановив мотивовану ухвалу, якою визнав вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_6 покарання законним та обґрунтованим, а саме покарання таким, що повною мірою відповідає вимогам ст. 65 КК України. При цьому доводи, викладені в апеляційній скарзі представника потерпілого, зокрема ті, на які він посилається в касаційній скарзі, були предметом розгляду суду апеляційної інстанції та мотивовано спростовані.
З такими висновками погоджується і колегія суддів касаційного суду.
Разом із цим, перевіривши доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 щодо неправильного вирішення цивільного позову та стягнення зі ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 лише 2000 грн моральної шкоди, та врахувавши конкретні обставини справи, глибину фізичних та душевних страждань потерпілого, викликаних протиправним заволодінням у нього в результаті шахрайських дій засудженої грошовими коштами у великих розмірах, а саме 6500 доларів США, а також те, що на момент апеляційного розгляду ці кошти ОСОБА_4 не повернуті і він продовжує переживати наслідки вчиненого щодо нього умисного тяжкого злочину, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність зміни вироку у цій частині та збільшення суми стягнення моральної шкоди до 20 000 грн.
З такими висновками колегія суддів касаційного суду також погоджується І, враховуючи, зокрема, те, що у касаційній скарзі представник потерпілого посилається на обставини, які вже були достатньо враховані судом апеляційної інстанції, вважає присуджений апеляційним судом розмір відшкодування ОСОБА_4 моральної шкоди таким, що повною мірою відповідає вимогам ст.ст. 23, 1167 ЦК України, є розумним і справедливим.
Ухвала апеляційного суду є достатньо мотивованою та в повній мірі відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для зміни чи скасування оскаржених судових рішень, у провадженні не встановлено.
Враховуючи викладене, а також відсутність у касаційній скарзі адвоката ОСОБА_5 переконливих доводів на обґрунтування як невиправданої м`якості призначеного ОСОБА_6 покарання, так і неправильного вирішення його цивільного позову, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення цієї скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 11 квітня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23 серпня 2018 року відносно ОСОБА_6 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3