Єдиний унікальний номер 235/3762/15-к
Номер провадження 11-кп/775/712/2018

Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2018 року м. Бахмут

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Апеляційного суду Донецької області в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000105 за апеляційними скаргами обвинуваченого та прокурора на вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 06 грудня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, Донецької області, громадянина України, судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним та засуджено за п.п.1,6,9,12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289, ч.2 ст.15 п.13 ч.2 ст.115, ст.348, ч.1 ст.263, ч.2 ст.260, ч.1 ст.70 КК України до довічного позбавлення волі,-

ВСТАНОВИЛА:

Суд першої інстанції у вироку зазначив, що досудовим розслідуванням обвинуваченому ОСОБА_8 було пред`явлено наступне обвинувачення.

В вересні 2014 року України ОСОБА_7 , будучи радикально налаштованим, не сприймаючи державну владу в Україні, підтримуючи злочинні наміри терористичної організації «ДНР» з досягнення політичних цілей, керуючись власними переконаннями, добровільно виявив бажання вступити та приймати участь у терористичній організації «ДНР».

В період з вересня по грудень 2014 року, ОСОБА_9 здійснював охорону та патрулювання зі зброєю, а саме з автоматом Калашникова АК-74 території прилеглої де приміщення «Оплот», який є структурною частиною створеної на території Донецької області терористичній організації «ДНР».

На початку грудня 2014 року з метою реалізації своїх злочинних намірів, ОСОБА_7 став членом комендантської роти підрозділу «Оплот», яка базувалась у м. Торезі Донецької області і готувала осіб для виконання диверсійно-терористичних завдань на території Донецької області - в зоні проведення АТО.

Приблизно з 5-6 грудня по 20 грудня 2014 року ОСОБА_7 проходив курс тренувань спільно з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та невстановленою особою на ім`я ОСОБА_13 на прізвисько « ОСОБА_14 », щодо орієнтування на місцевості, володіння стрілецькою зброєю, метання гранат та занять з загальної фізичної підготовки з метою виконання розвідувально-диверсійних завдань на території, підконтрольній органам державної влади України. Тренування проводив член терористичної організації «ДНР» на прізвисько « ОСОБА_15 ».

19.12.2014 року ОСОБА_7 отримав від «Бєлаза» завдання, а саме: не виявляючи своєї присутності, силами групи у складі ОСОБА_7 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_12 та невстановленої слідством особи на ім`я ОСОБА_13 на прізвисько « ОСОБА_14 », провести розвідку місцевості населених пунктів Маріїнського району, зокрема в селищах Георгіївка, Курахівка, Максиміль`янівка та міста Курахове, на предмет розташування блокпостів, військової техніки та дислокації підрозділів Збройних Сил України.

Для виконання поставленого завдання 19.12.2014 року ОСОБА_7 без передбаченого законом дозволу отримав від невстановленого слідством члена терористичної організації «ДНР» на прізвисько « ОСОБА_15 » 5 пістолетів Макарова ПМ 9мм з приборами безшумної стрільби приєднаними саморобним способом (далі - пістолет Макарова) та не менше 32 патронів відповідного калібру для зазначених пістолетів та не менше 10 гранат різного типу, в тому числі не менше двох гранат РГ-42, які незаконно носив при собі та зберігав для подальшої передачі ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_12 та невстановленій особі на ім`я ОСОБА_13 на прізвисько « ОСОБА_14 ».

Так, ОСОБА_12 ,. згідно попередньо узгодженого плану, щодо проведення розвідки місцевості населених пунктів Маріїнського району, з метою виконання спільного злочинного наміру, завчасно виїхав з міста Донецька до міста Красноармійську Донецької області, з ціллю проведення огляду навколишньої обстановки та підготовки до приїзду інших осіб.

21.12.2014 року на рейсовому автобусі сполученням Донецьк - Красноармійськ ОСОБА_7 разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , та невстановленою слідством особою на ім`я ОСОБА_13 на прізвисько « ОСОБА_14 », перетнув умовний кордон з населеними пунктами підконтрольними терористичній організації «Донецька народна республіка», таким чином проник на територію, яка підконтрольна органам державної влади України з метою виконання поставлених диверсійно-розвідувальних завдань, а саме провести розвідку місцевості населених пунктів Маріїнського району Донецької області, зокрема в селищах Георгіївка, Курахівка, Максиміль`янівка та міста Курахове, на предмет розташування блокпостів, військової техніки та дислокації підрозділів Збройних Сил України.

Цього ж дня, одразу по приїзду до м.Красноармійськ, ОСОБА_7 незаконно передав ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_12 та невстановленій особі на ім`я ОСОБА_13 на прізвисько « ОСОБА_14 » кожному по пістолету Макарова, набої до пістолета та по дві гранати різного типу, крім того продовжив носити при собі та зберігати пістолет Макарова і набої до пістолета. ОСОБА_7 також роздав усім мобільні телефони з метою підтримання зв`язку між собою для полегшення вчинення злочинів.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 22 грудня 2014 року ОСОБА_7 , ОСОБА_20 , ОСОБА_12 , ОСОБА_21 та невстановлена слідством особа на ім`я ОСОБА_13 на прізвисько « ОСОБА_14 », діючи умисно за попередньою змовою групою осіб, приймаючи участь у діяльності терористичної організації «Донецька народна республіка» шляхом виконання диверсійно-розвідувального завдання, перебуваючи у с.Водянське Добропільського району Донецької області, вступив з вказаними особами у злочинну змову на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме будь-яким легковим автомобілем.

22 грудня 2014 року приблизно о 17 годині 00 хвилин ОСОБА_7 разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та невстановленою слідством особою на ім`я ОСОБА_13 на прізвисько « ОСОБА_14 », маючи при собі заздалегідь підшукану зброю - НОМЕР_1 пістолетів Макарова (ПМ) з набоями до них, а також не менше 10 гранат різного типу, прибули до приватного домоволодіння АДРЕСА_2 , де мешкали ОСОБА_22 та ОСОБА_23 з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, а саме легковим автомобілем, який належить ОСОБА_22 .

Після цього ОСОБА_20 та ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою групою осіб, залишились неподалік від зазначеного домоволодіння, з метою створення умов для незаконного заволодіння транспортним засобом, де спостерігали за обстановкою та у разі виникнення небезпеки та загрози для доведення злочину до кінця, мали попередити своїх спільників.

ОСОБА_7 разом з ОСОБА_11 та невстановленою слідством особою на ім`я ОСОБА_13 на прізвисько « ОСОБА_14 », діючи за попередньою змовою групою осіб звернулись до володаря помешкання ОСОБА_22 під побутовим приводом, після чого проникли до домоволодіння АДРЕСА_2 .

Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_21 та невстановленою слідством особою на ім`я ОСОБА_13 на прізвисько « ОСОБА_14 », погрожуючи ОСОБА_22 вогнепальною зброєю та подавляючи його волю до спротиву, примусили зайти останнього в приміщення гаражу, де знаходився автомобіль марки «Geely FE-2», 2012 року випуску, чорного кольору, з державним реєстраційним знаком НОМЕР_2 .

Перебуваючи у приміщенні гаражу ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_11 та невстановленою слідством особою на ім`я ОСОБА_13 на прізвисько « ОСОБА_14 », виходячи за межі попередньої домовленості із ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , з корисних мотивів, з метою полегшення вчинення злочину - незаконного заволодіння транспортним засобом та приховання вчиненого злочину, навів пістолет Макарова, серії НОМЕР_3 , який носив при собі, на ОСОБА_22 та шляхом натискання на спусковий гачок пістолету, здійснив не менше 2 пострілів із вказаної вогнепальної зброї у життєво важливі органи голову та тулуб потерпілого. У цей же час, невстановлений слідством співучасник серед присутніх ОСОБА_24 та невстановленої слідством особи на ім`я ОСОБА_13 на прізвисько « ОСОБА_14 », дії якого охоплюватись умислом всіх зазначених співучасників, діючи з корисних мотивів, з метою полегшення вчинення злочину - незаконного заволодіння транспортним засобом та приховання вчиненого злочину, навів пістолет Макарова, серії НОМЕР_4 на ОСОБА_22 та шляхом натискання на спусковий гачок пістолету, здійснив не менше 1 пострілу із вказаної вогнепальної зброї у життєво важливі органи - голову та тулуб останнього.

Своїми спільними умисними діями ОСОБА_7 , ОСОБА_21 та невстановлена слідством особа на ім`я ОСОБА_13 на прізвисько « ОСОБА_14 » спричинили ОСОБА_22 вогнепальне кульове сліпе поранення грудної клітини з пошкодженням верхньої долі лівої легені, вогнепальне кульове наскрізне поранення грудної клітини з пошкодженням м`яких тканин грудної клітини і лівої лопатки, а також вогнепальне кульове сліпе поранення голови з пошкодженням кісток зводу черепу і речовини головного мозку, які виникли перед настанням смерті від дії вогнепальної зброї при пострілі впритул, від яких настала смерть ОСОБА_22 .

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_11 та невстановленою слідством особою на ім`я ОСОБА_13 на прізвисько « ОСОБА_14 », з корисних мотивів, з метою полегшення вчинення злочину - незаконного заволодіння транспортним засобом та приховання вчиненого злочину, прослідували у приміщення жилого будинку домоволодіння АДРЕСА_2 .

Після цього невстановлена слідством особа, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , які охоплювали своїм умислом його дії, однак виходячи за межі попередньої домовленості із ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , з корисних мотивів, з метою полегшення вчинення злочину незаконного заволодіння транспортним засобом та приховання вчиненого злочину, знаходячись у приміщенні жилого будинку приватного домоволодіння, навів пістолет Макарова (ПМ), серії НОМЕР_4 на ОСОБА_23 та шляхом натискання на спусковий гачок пістолету, здійснив не менше 2 пострілів із вказаної вогнепальної зброї у життєво важливий орган - голову потерпілої.

Своїми діями невстановлена слідством особа, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , які охоплювали своїм умислом його дії спричинили ОСОБА_23 вогнепальне кульове сліпе поранення голови з пошкодженням кісток зводу черепу та основи черепу, речовини головного мозку, м`яких тканин шиї і проникаюче в ліву плевральну порожнину, та вогнепальне кульове наскрізне поранення голови з пошкодженням кісток зводу черепу та основи черепу, речовини головного мозку, які виникли перед настанням смерті від дій вогнепальної зброї при пострілі впритул та спричинили смерть потерпілої.

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, направленого на заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_7 повторно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_11 , невстановленою слідством особою на ім`я ОСОБА_13 на прізвисько « ОСОБА_14 », ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , з проникненням до приміщення, застосовуючи насильство, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, заволоділи належним ОСОБА_22 автомобілем марки «Geely FE-2», 2012 року випуску, чорного кольору, з державним реєстраційним знаком НОМЕР_2 , який знаходився у гаражі вказаного домоволодіння, тим самим спричинили потерпілому матеріальний збиток на суму 148 962,9грн., що є значною матеріальною шкодою.

Після незаконного заволодіння транспортним засобом ОСОБА_7 , ОСОБА_21 , ОСОБА_12 , ОСОБА_20 та невстановлена слідством особа зникли з місця скоєння злочину.

В період часу з 18.00 годин 22.12.2014 по 00.00 годин 23.12.2014 ОСОБА_7 , ОСОБА_20 , ОСОБА_12 , ОСОБА_21 та невстановлена слідством особа, приймаючи участь у діяльності терористичної організації «Донецька народна республіка», продовжуючи виконання диверсійно-розвідувального завдання, прослідували у напрямку м. Курахове, де проїжджаючи селища Максимільянівка, Курахівха та Георгіївка ОСОБА_7 збирав інформацію про місце розташування блокпостів, військової техніки та дислокації підрозділів Збройних Сил України і наносив відповідні позначки на топографічну карту, яку пізніше мав передати керівнику комендантської роти підрозділу «Оплот» - члену терористичної організації «ДНР» на прізвисько « ОСОБА_25 ».

23 грудня 2014 року, приблизно о півночі, під час спроби повернутись на територію підконтрольну так званій «ДНР», ОСОБА_7 разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та невстановленою слідством особою на ім`я ОСОБА_13 на прізвисько « ОСОБА_14 », вступили у бойове зіткнення з українськими військовими підрозділами, в результаті особи залишили автомобіль марки «Geely FE-2», на якому намагались втекти, і зникли у різних напрямках. 23.12.2015 року під час проведення огляду автомобілю «Geely FE-2» було виявлено та вилучено гранати, які ОСОБА_7 придбав, носив, зберігав та передавав іншим співучасникам.

23 грудня, близько 04.00 години ОСОБА_7 , вийшов на автодорогу сполученням АДРЕСА_3 , намагаючись пішки дійти до умовного кордону з населеними пунктами підконтрольними терористичній організації «Донецька народна республіка», де зустрів патруль Державної прикордонної Служби України. Під час перевірки документів прикордонником оперативно-бойової прикордонної комендатури Мукачево у ОСОБА_7 виник умисел на вбивство військовослужбовця у зв`язку з виконанням ним обов`язків щодо охорони громадського порядку та державного кордону, який міг завадити йому виконати поставлене йому розвідувально-диверсійне завдання та повернутись на територію підконтрольну терористичній організації «Донецька народна республіка». На виконання свого злочинного умислу ОСОБА_7 навів пістолет Макарова, серії НОМЕР_3 у бік ОСОБА_26 та шляхом натискання на спусковий гачок пістолету, здійснив не менше 4 пострілів із вказаної вогнепальної зброї у життєво важливий орган - голову останнього. В результаті умисних дій обвинуваченого ОСОБА_26 спричинено вогнепальне кульове проникаюче наскрізне поранення нижньої щелепи.

Таким чином, ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, виконав усі дії, які вважав за необхідне для доведення свого злочинного наміру, направленого на вбивство військовослужбовця у зв`язку з виконанням ним обов`язків, щодо охорони громадського порядку та державного кордону, однак злочин не було закінчено до кінця, з причин які не залежали від волі ОСОБА_7 у зв`язку з своєчасним наданням потерпілому ОСОБА_26 медичної допомоги.

Крім того, ОСОБА_7 , 19.12.2014 року без передбаченого законом дозволу, отримав від невстановленого слідством члена терористичної організації «ДНР» на прізвисько « ОСОБА_15 » 5 пістолетів Макарова ПМ 9мм. з приборами безшумної стрільби приєднаними саморобним способом та не менше 32 патронів відповідного калібру для зазначених пістолетів та не менше 10 гранат різного типу, в тому числі не менше ніж одна граната РГД-5 і одна граната Ф-1, які незаконно носив при собі та зберігав, та 21.12.2015 року незаконно передав ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_27 та невстановленій особі на ім`я ОСОБА_13 на прізвисько « ОСОБА_14 » кожному по пістолету- Макарова, набої до пістолета та по дві гранати.

В подальшому ОСОБА_7 продовжив носити при собі зброю та бойові припаси до 05.01.2015 року, коли був виявлений на території дачного кооперативу «Нептун» м. Курахове Донецької області співробітниками СБУ та під час проведення огляду в кишенях його верхнього одягу було виявлено та вилучено пістолет Макарова (ПМ), серії НОМЕР_3 , 1953 р.в. 9мм з прибором безшумної стрільби, приєднаним саморобним способом, та 16 патронів 9мм. до пістолету «Макарова».

Вилучений пістолет Макарова (ПМ), серії НОМЕР_3 , 1953 р.в. 9мм. з прибором безшумної стрільби, приєднаним саморобним способом, та 16 патронів 9мм. до пістолету «Макарова» являються вогнепальною зброєю та відповідно боєприпасами, що придатні до здійснення пострілів.

Дві гранати РГ-42, які були вилучені під час проведення огляду автомобілю «Geely FE-2», є наступальними ручними осколковими гранатами типу РГ-42, що відносяться до категорії бойових припасів та придатні для здійснення вибуху.

Крім того, дії обвинуваченого ОСОБА_7 перекваліфіковані судом першої інстанції з ч.1 ст. 258-3 КК України на ч.2 ст. 260 КК України, як участь у діяльності не передбаченого законом збройного формування.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати вирок суду першої інстанції та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Зазначає, що судом першої інстанції не правильно застосований закон України про кримінальну відповідальність. Також вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, однобічність судового розгляду та невідповідність призначеного покарання внаслідок його суворості.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що судом безпідставно перекваліфіковані дії ОСОБА_7 з ч. 1 ст. 258-3 КК України на ч. 2 ст. 260 КК України. Просить постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України та призначити покарання у виді 9 років позбавлення волі без конфіскації майна; за ч. 1 ст. 263 КК України та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 289 КК України та призначити покарання у виді 11 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна на праві власності; за ч. 2 ст. 15 п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити покарання у виді 10 років позбавлення волі; за ст. 348 КК України та призначити покарання у виді 10 років позбавлення волі; за п.п. 1,6,9,12 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна на праві власності. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна на праві власності.

Заслухавши доповідача, доводи обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляцію обвинуваченого та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу державного обвинувача та заперечував проти задоволення апеляції обвинуваченого, судова колегія приходить до наступного. На підставі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг. Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення та інше.

Згідно ст. 374 КПК України у мотивувальній частині обвинувального вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необгрунтованою і т.і.

Проте, суд першої інстанції істотно порушив наведені вимоги кримінального процесуального законодавства і у мотивувальній частині вироку замість викладення визнаного доведеним обвинувачення за ч. 1 ст.258-3, ч.1 ст.263, п.п.1,6,9,12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289, ч.2 ст.15 п.13 ч.2 ст.115, ст.348 КК України, зазначив, що ОСОБА_7 досудовим розслідуванням було пред`явлено обвинувачення та переписав обставини, встановлені органом досудового розслідування.

Суб`єктивна сторона умисного вбивства характеризується виною у формі умислу.

Для відмежування умисного вбивства від заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, внаслідок якого сталася смерть потерпілого, слід ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел слід вирішувати виходячи з сукупності всіх обставин вчиненого злочину, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, попередню поведінку винного і потерпілого, їхні взаємовідносини. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій. При умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, у випадку заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, внаслідок якого сталася смерть потерпілого, ставлення до настання смерті проявляється в необережності.

Разом з цим, суд першої інстанції не з`ясував цих обставин. Так, у вироку суд зазначив, що вбивство родини ОСОБА_28 було вчинено з корисливих мотивів, з метою приховати інший злочин. Проте суд не зазначив, з яким умислом діяв обвинувачений для досягнення вказаної мети та чи був у нього умисел на заподіяння смерті потерпілих.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення за ч. 1 ст. 258-3 КК (інше сприяння діяльності терористичній організації) оскільки він за обставин, викладених в обвинувальному акті, збирав інформацію про місце розташування блокпостів, військової техніки та дислокації підрозділів Збройних Сил України і наносив відповідні позначки на топографічну карту, яку пізніше мав передати керівнику комендантської роти підрозділу «Оплот» - члену терористичної організації «ДНР» на прізвисько « ОСОБА_15 ».

Суд першої інстанції не погодився з вищезазначеною кваліфікацією дій обвинуваченого та перекваліфікував його дії на ч. 2 ст. 260 КК, як створення не передбачених законом збройних формувань або участь у їх діяльності. Суд зазначив, що сторона обвинувачення не довела винуватості ОСОБА_7 у сприянні злочинній діяльності терористичній організації, чи у сприянні вчиненню терористичних актів.

Разом з цим, суд у вироку в порушення вимог ст. 374 КПК України не виклав обставин вчинення цього злочину із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Також судом першої інстанції при ухваленні вироку не враховано наступне.

Поняття терористичної організації визначено у ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» (далі Закон), а також ст. 28 КК це стійке об`єднання трьох і більше осіб, створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого здійснюється розподіл функцій, встановлено певні правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки та вчинення терористичних актів. Достатнім для визнання організації терористичною є те, що якщо хоча б один з її структурних підрозділів здійснює терористичну діяльність з відома хоча б одного з керівників (керівних органів) усієї організації.

Терористична організація виділена як вид злочинної організації за спеціальною метою здійснення терористичної діяльності. Так, відповідно до Закону, а також ст. 28 КК терористична діяльність це діяльність, яка охоплює планування, організацію, підготовку та реалізацію терористичних актів, підбурювання: до вчинення терористичних актів, насильства над фізичними особами або організаціями, знищення матеріальних об`єктів у терористичних цілях, організацію незаконних збройних формувань, злочинних угрупувань (злочинних організацій), організованих злочинних груп для вчинення терористичних актів; так само як і участь у таких актах, вербування, озброєння, підготовку та використання терористів, пропаганду й поширення ідеології тероризму, фінансування та інше сприяння тероризму.

Встановлення у кримінальному провадженні передбачених у ст. 1 Закону ознак певної організації (наявність стійкого об`єднання трьох і більше осіб; розподіл функцій між цими особами; існування обов`язкових правил поведінки при підготовці та вчиненні терористичних актів) та відповідної мети її діяльності (порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення, вплив на прийняття рішень, вчинення або невчинення дій органами державної влади та місцевого самоврядування) є підставою для визнання відповідної діяльності терористичною. При цьому таке визнання здійснюється судом у конкретному провадженні на підставі наявних матеріалів. Існування окремого судового рішення, рішення органу законодавчої чи виконавчої влади про визнання діяльності терористичною для притягнення особи до кримінальної відповідальності за ст. 258-3 КК не вимагається.

Поза увагою суду залишилось і те, що обставина діяльності «ДНР» як терористичної організації підтверджується зверненнями Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, які затверджено постановою Верховної Ради України від 27 січня 2015 року № 129-VІІІ, заявою Верховної Ради України «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян», схваленою постановою Верховної Ради України від 04 лютого 2015 року № 145-VIII, заявою Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», схваленою постановою Верховної Ради України від 21 квітня 2015 року № 337-VІІІ, в яких «ДНР» та «ЛНР» визначено терористичними організаціями.

Перекваліфікувавши дії ОСОБА_7 з ч. 1 ст. 258-3 КК України на ч. 2 ст. 260 КК України, суд не встановив обставини скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, та не навів доказів, якими підтверджується вина за вищевказаним злочином.

Санкція п.п.1,6,9,12 ч.2 ст.115 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна у випадку, передбаченому пунктом 6 частини другої цієї статті, де конфіскація майна є обов`язковим видом покарання.

При призначенні обвинуваченому покарання за п.п.1,6,9,12 ч.2 ст.115 КК України суд застосував до обвинуваченого додаткове покарання у виді конфіскації майна. Проте, при призначенні остаточного покарання за правилами ч. 1 ст. 70 КК України, судом першої інстанції безпідставно не застосовано додаткове покарання у виді конфіскації майна, яке є обов`язковим.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального Закону є такі порушення, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Проаналізувавши чисельність істотних порушень норм процесуального права, допущених судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваного вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді суд першої інстанції має врахувати викладене, перевірити доводи сторін кримінального провадження та розглянути кримінальне провадження з дотриманням вимог діючого кримінального процесуального законодавства.

Також, колегія суддів вважає, що запобіжний захід відносно ОСОБА_7 слід залишити тримання під вартою з метою забезпечення обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб ОСОБА_7 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, продовжувати протиправну діяльність.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Апеляційну скаргу обвинуваченого задовольнити.

Вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 06 грудня 2017 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у тому ж суді першої інстанції.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою продовжити до 22 жовтня 2018 року в Державній установі Бахмутської УВП №6.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: