Справа № 274/2079/17
Провадження № 1-кп/282/13/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2018 рокусмт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі
головуючого - судді: ОСОБА_1
при секретарі судових засідань: ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого: ОСОБА_4
захисника: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000530 від 05.04.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Любарського районного суду Житомирської області знаходиться вищевказаний обвинувальний акт.
У судовому засіданні прокурор заявив усне клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , мотивуючи це тим, що дія попередньої ухвали про продовження запобіжного заходу закінчується 30.09.2018 року. Відносно ризиків зазначив, що обвинувачений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, на шлях виправлення не став і в період відбуття іспитового строку вчинив новий умисний злочин, а також зважаючи на клопотання захисника обвинуваченого про обов`язкову участь у судовому засіданні потерпілого при дослідженні доказів він своїми діями може вплинути на останнього, та іншими діями може перешкоджати судовому провадженню, а також може ухилятися від явки до суду.
Обвинувачений ОСОБА_4 , та його захисник ОСОБА_5 , щодо заявленого клопотання прокурора про продовження йому строку запобіжного заходу заперечували та просили обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби.
Вислухавши думку сторін, розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Ухвалою суду від 01 серпня 2018 року обвинуваченому ОСОБА_4 , продовжено строк тримання під вартою на 60 днів до 30 вересня 2018 року.
Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
При вирішенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу в даному кримінальному провадженні зникли. Судом досліджено питання щодо зменшення ризиків, які існували на момент обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - однак доказів, які б підтверджували вказані обставини, на даний час стороною обвинувачення суду не надано і не зазначено про існування таких доказів.
Так, ОСОБА_4 , будучи раніше судимим, - обвинувачується в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, який згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.
Разом з тим, при вирішенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого суд враховує засаду верховенства права, закріплену в ст. 8 КПК України, та практику Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження. Так, в рішенні у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. З рішень ЄСПЛ у справах «Слоєв проти України», «Фельдман проти України» вбачається, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи незалежно від того, наскільки коротким він є повинно бути переконливо доведено держаними органами. При цьому, доцільність продовження строків тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для подальшого втручання у право особи на свободу. При цьому, ані тяжкість обвинувачення, ані серйозність покарання не є доказом наявності цих ризиків. У рішенні ЄСПЛ у справі «Калашников проти Росії» сформульовано принцип, що у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення діє презумпція на користь звільнення. Розподіл тягаря доведення надає суду можливість вирішити питання про звільнення обвинуваченої особи, якщо обвинувачення не надало доказів, достатніх, щоб переконати суд у необхідності тримання під вартою. Якщо обвинувачення не впоралося з тягарем доведення, презумпція на користь звільнення стає достатньою підставою для звільнення, яка не потребує додаткового обґрунтування. Крім того, відповідно до статті 9 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права (ратифікований Українською РСР 19 жовтня 1973 року), утримання під вартою осіб, які чекають судового розгляду, не повинно бути загальним правилом, та їх звільнення може здійснюватися в залежності від надання гарантій явки в суд.
Так, запобіжний захід у виді тримання ОСОБА_4 , під вартою в межах даного кримінального провадження було застосовано 07 квітня 2017 року, тобто строк попереднього ув`язнення обвинуваченого наразі складає 17 місяців. В судовому засіданні прокурором не вказано про існування нових ризиків кримінального провадження, не наведено виключних підстав для продовження обвинуваченому терміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи з вищенаведених позицій Європейського суду з прав людини.
Крім того, відповідно до вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод заарештована особа має право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов затримання, а рішення суду про продовження строку тримання під вартою, не може базуватись на первісних підставах, що слугували для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою; і суд має з`ясувати можливість застосування до заявника будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою (рішення ЄСПЛ у справі "Третьяков проти України").
Згідно ст. 176 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути застосовані такі запобіжні заходи як особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою, при цьому їх наведено в порядку зростання ступеню суворості. На переконання суду запобігти встановленим ризикам кримінального провадження, а саме прийняття обвинуваченим спроб ухилення від судового слідства зможе запобіжний захід в виді цілодобового домашнього арешту, який може бути застосований в розумінні ст. 181 КПК України, а ризик впливу на свідків чи потерпілого, - в спосіб покладання на обвинуваченого обов`язків на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України.
В розумінні ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Згідно ч. 5 ст. 202 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про відмову у продовженні строку тримання під вартою, про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на інший запобіжний захід, про звільнення особи з-під варти у випадку, передбаченому частиною третьою статті 206 цього Кодексу, або у випадку закінчення строку дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою підозрюваний, обвинувачений повинен бути негайно звільнений.
Враховуючи вищевказане, а також те, що на утриманні ОСОБА_4 , перебувають п`ятеро неповнолітніх дітей, які потребують батьківського догляду та піклування, окрім того на даний час у судовому засіданні допитані свідки та потерпілий, також враховуючи те, що останній будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи ухиляється від явки до суду та не повідомляє причин свого неприбуття затягуючи тим самим процес судового розгляду та час перебування ОСОБА_4 під вартою, а тому суд вважає, що достатніх підстав для задоволення клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_4 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурором не наведено, а тому наявні усі підстави для заміни ОСОБА_4 , запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт.
Керуючись вимогами ст. ст. 177, 181, 194, 201, 202 КПК України, ст. 29 Конституції України, ст. ст. 5, 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , - відмовити.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Слободище Бердичівського району Житомирської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт на строк 2 (два) місяці, без застосування електронних засобів контролю, а саме: до 17 листопада 2018 року, звільнивши його негайно з під варти із зали суду та доставити обвинуваченого ОСОБА_4 із зали суду за місцем його проживання: АДРЕСА_2 .
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:
1) прибувати за викликом до Любарського районного суду Житомирської області за першою вимогою;
2) цілодобово не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 без дозволу суду.
Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст.181 КПК України, працівники національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використати електронні засоби контролю.
Зобов`язати Бердичівське ВП ГУНП в Житомирській області поставити на облік ОСОБА_4 , і повідомити про це суд.
В судовому засіданні оголосити перерву до 13 години 00 хвилин 08 жовтня 2018 року.
Копію ухвали для виконання направити до Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1