Дата документу Справа № 331/6792/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 331/6792/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/805/18 Доповідач в 2 інст. - ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 125 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2018 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Запорізької області в місті Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 грудня 2017 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Запоріжжя, громадянин України, маючий повну середню освіту, не працюючий, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та йому призначено покарання у вигляді 120 годин громадських робіт.
Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної залишено без змін.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_9 у відшкодування моральної шкоди 20000 гривень.
Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України за наступних обставин.
22 червня 2017 року, приблизно о 15 год. 00 хв., ОСОБА_8 , маючи умисел на нанесення тілесного ушкодження, діючи умисно, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , в ході раптово виниклої сварки з ОСОБА_9 , реалізуючи свій умисел, направлений на спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, наніс кулаком правої руки не менше чотирьох ударів в обличчя потерпілої, не менше двох ударів кулаком правої руки по тулубу потерпілої, не менше п`яти ударів взутою правою ногою по лівому стегну, лівому колінному суглобу, області правого стегна, області правої гомілки та правого колінного суглобу потерпілої, спричинивши ОСОБА_9 ушкодження у вигляді синців в області правого плеча, в області лівого ліктьового суглобу, в області лівої кисті в проекції 1-го пальця, на нижній щелепі зліва біля кута, в області лівого стегна, в області лівого колінного суглобу, в області правого стегна, в області правої гомілки, садно в області правого колінного суглобу, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 , не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи, доведеність вини ОСОБА_8 та кваліфікацію судом його дій, просить вирок суду в частині стягнення з обвинуваченого на користь ОСОБА_9 20000 гривень у відшкодування моральної шкоди змінити та стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої завдану їй моральну шкоду вчиненим кримінальним правопорушенням в сумі1000 гривень.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що розмір стягнутої моральної шкоди є необґрунтовано завищеним і належним чином не підтвердженим.
Зазначає, що після вчинення кримінального правопорушення потерпіла телефонувала обвинуваченому і вони продовжили спілкування та почали знову зустрічатися, хоча заяву з поліції потерпіла не забрала.
Вважає, що визначаючи розмір моральної шкоди не достатньо лише зробити посилання на переживання та дискомфорт, а для доведення наявності моральної шкоди необхідно збирати докази, які будуть об`єктивно підтверджувати її наявність та розмір.
Таким чином, ні потерпілою, ні судом першої інстанції не зазначено належних та допустимих доказів, які б підтвердили заподіяння ОСОБА_9 моральної шкоди у розмірі 20000 гривень, а тому виходячи з вимог розумності, виваженості та справедливості, зазначений розмір шкоди є занадто великим і підлягає зменшенню апеляційним судом.
Від потерпілої ОСОБА_9 та її представника адвоката ОСОБА_10 на адресу апеляційного суду надійшли письмові пояснення, які фактично є запереченнями на апеляційну скаргу, в яких вони зазначають, що суд першої інстанції належним чином мотивував рішення в частині відшкодування моральної шкоди, врахував засади розумності, достатності, співрозмірності, справедливості та прийняв обґрунтоване рішення, а тому правові підстави для скасування оскаржуваного вироку відсутні.
Крім того потерпіла та її представник подали апеляційному суду клопотання про розгляд апеляційної скарги без їх участі в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді по справі, захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , який подану ним апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, зазначили, що потерпіла просила стягнути на її користь з обвинуваченого у відшкодування моральної шкоди 100000 грн., але суд обґрунтовано зменшив суму, що підлягає до стягнення до 20000 грн., і підстави для зменшення цієї суми з урахуванням конкретних обставин кримінального правопорушення за доводами апеляційної скарги відсутні, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 125 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Колегія суддів вважає, що рішення суду про відшкодування обвинуваченим моральної шкоди потерпілій ОСОБА_9 у розмірі 20000 гривень, є обґрунтованим, а розмір стягнутої суми відповідає обставинам, які настали для потерпілої після скоєння кримінального правопорушення щодо неї.
В суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 позовні вимоги щодо розміру відшкодування моральної шкоди, заявленого потерпілою, визнав лише в сумі 1000 гривень, аналогічну позицію захисник обвинуваченого висловив і в апеляційній скарзі.
Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, під час судового розгляду обвинувачений не вжив ніяких заходів щодо відшкодування потерпілій суми шкоди, в розмірі визнаних ним позовних вимог.
Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що після вчинення кримінального правопорушення потерпіла ОСОБА_9 телефонувала обвинуваченому і вони продовжили спілкування та почали знову зустрічатися, то вони спростовані показаннями самої потерпілої, яка в суді першої інстанції пояснила, що після вказаних подій ОСОБА_8 неодноразово погрожував їй як при зустрічах так і смс-повідомленнями, приходив до неї додому, стукав в двері, вимагав пояснень.
Ці показання повністю узгоджуються з поясненнями свідка ОСОБА_11 , який в суді першої інстанції повідомив, що після вказаних подій обвинувачений періодично підстерігав його дочку біля під`їзду, намагався з`ясувати стосунки. Одного разу обвинувачений намагався потрапити до їх квартири, якимось металевим пристроєм бив по їх вхідним дверям, вимагав зустрічі з його дочкою. Крім того, одного разу дочка подзвонила в домофон та попросила, щоб він спустився, оскільки обвинувачений знову підстерігав її біля під`їзду.
Не погоджується колегія суддів і з доводами апеляційної скарги захисника обвинуваченого з приводу того, що суд першої інстанції не дотримався вимог розумності, виваженості та справедливості при вирішення питання про розмір моральної шкоди.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_9 , судом було взято до уваги, що ОСОБА_9 зазнала сильного фізичного болю та душевних страждань, пов`язаних з ушкодженням її здоров`я, необхідністю відновлення попереднього стану здоров`я, у пережитих хвилюваннях, які були спровоковані внаслідок злочинних дій обвинуваченого.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 20000 гривень, суд першої інстанції належним чином мотивував своє рішення, зазначивши, що у потерпілої відбулися вимушені зміни в житті, що полягають в істотному порушенні її звичайного порядку життя, оскільки вона вимушена витрачати час та кошти на відновлення свого здоров`я та захист своїх прав у кримінальному провадженні.
До того ж, внаслідок поведінки обвинуваченого при заподіянні їй тілесних ушкоджень, вона отримала емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, образи, обурення, приниженої гідності та тривоги, в неї з`явився страх за своє життя та здоров`я, її емоційний стан погіршився, виникло безсоння та часті головні болі, вона була вимушена вживати заспокійливі препарати, деякий час перебувала в стані психозу, у неї погіршились стосунки з батьками, вона почала мало спілкуватись з друзями та уникає нових знайомств із хлопцями.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на поведінку обвинуваченого після вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, який в подальшому погрожував потерпілій розправою, здійснював щодо неї фізичне та моральне насильство та намагався ввірватись до її житла.
Колегія суддів виходить з встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи, згідно яких потерпіла беззаперечно отримала моральні та фізичні страждання від незаконних дій обвинуваченого, а вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, що спричинена обвинуваченим, суд у вироку навів мотиви в обґрунтування свого висновку щодо розміру шкоди, яка підлягає стягненню, і тому, на переконання колегії суддів, моральна шкода у розмірі 20000 гривень видається зваженою і справедливою і саме в такому розмірі підлягає стягненню на користь потерпілої.
За таких обставин, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого, оскільки рішення суду в частині цивільного позову є обґрунтованим, відповідає вимогам цивільного і цивільного процесуального законодавства, у відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України постановлено з урахуванням принципів розумності і справедливості, ступеня тяжкості моральних страждань потерпілої і інших негативних наслідків, що настали в результаті злочину, скоєного обвинуваченим.
Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінально-процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 грудня 2017 року відносно ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4