У Х В А Л А

іменем України

16.07.2018 року місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які зобов`язаний вчинити у визначений строк,-

В С Т А Н О В И В:

Скаржник звернувся в суд із зазначеною скаргою посилаючись на те, що 04.12.2017 р. звертався до Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області із заявою в якій просив дозволити ознайомитись із матеріалами та виготовити фотокопії документів кримінальних проваджень. Однак станом на 12.12.2017 р. дозволу ознайомитись із матеріалами справи не отримав.
У зв`язку з цим, скаржник просить скаргу задовольнити та зобов`язати посадових осіб Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області надати для ознайомлення та дозволити виготовити фотокопії документів кримінального провадження № 0000261.
У судове засідання скаржник не прибув, проте про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення потового відправлення від 18.05.2018 року, яке було вручене ОСОБА_3 особисто 17.05.2018 року.

Слідчий у судове засідання не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду скарги був судом належним чином повідомлений, причини неприбуття суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.
Згідно зі ст. 60 КПК України заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим. Заявник має право отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію, подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи, отримати інформацію про закінчення досудового розслідування.
Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Статтею 58 КПК України визначено, що потерпілого у кримінальному провадженні може представляти представник особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником. Представником юридичної особи, яка є потерпілим, може бути її керівник, інша особа, уповноважена законом або установчими документами, працівник юридичної особи за довіреністю, а також особа, яка має право бути захисником у кримінальному провадженні. Повноваження представника потерпілого на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: 1) документами, передбаченими статтею 50 цього Кодексу, - якщо представником потерпілого є особа, яка має право бути захисником у кримінальному провадженні; 2) копією установчих документів юридичної особи - якщо представником потерпілого є керівник юридичної особи чи інша уповноважена законом або установчими документами особа; 3) довіреністю якщо представником потерпілого є працівник юридичної особи, яка є потерпілою. Представник користується процесуальними правами потерпілого, інтереси якого він представляє, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо потерпілим і не може бути доручена представнику.
З матеріалів скарги не вбачається, що особа, яка її подала ОСОБА_3 є заявником чи потерпілим у кримінальному провадженні № 0000261, а як представник ТОВ «Галоч 34» зі скаргою до слідчого судді він не звертається, до скарги не додано документів, які б підтверджували на момент подання скарги його повноваження у кримінальному провадженні на представництво інтересів юридичної особи ТОВ «Галоч 34», що передбачені положеннями ст. 58 КПК України.
Згідно з ч. 2 ст. 304 КПК України скарга на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, повертається, якщо: скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу; якщо скарга не підлягає розгляду в цьому суді; якщо скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною 1 цієї статті і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Враховуючи, що ухвалою слідчого судді від 12.12.2017 року за даною скаргою відкрито провадження, а відтак слідчий суддя позбавлений можливості вирішити питання про повернення скарги з підстав, визначених ч. 2 ст. 304 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу чи її захисника, представника тощо.
Чинне кримінально-процесуальне законодавство України не передбачає можливості розгляду скарги за відсутності заявника.
Разом з тим, особа, яка подала скаргу, у судове засідання не з`явилася, причини своєї неявки не повідомила.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Слідчий суддя при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.
Як вбачається з правової позиції, викладеної в Розділі 7 Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», у контексті вирішення питання про дії суду в разі відсутності скаржника, який заявив клопотання про розгляд скарги без його участі, а також належним чином повідомленого скаржника, який не з`явився на такий розгляд, слід зважати на те, що слідчим суддям доцільно у таких випадках залишати скаргу без розгляду. У випадку залишення скарги без розгляду скаржник буде мати право повторно звернутися з такою в суд.
Згідно з ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Виходячи з викладеного, оскільки належним чином повідомлена особа, яка подала скаргу, в судове засідання не з`явилася та не надала будь-яких доказів поважності причини неявки у судове засідання, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для залишення скарги без розгляду.
Водночас, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити особі, яка подала скаргу, що залишення скарги без розгляду не позбавляє права повторного звернення з такою в суд у порядку, визначеному КПК України.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій та зобов`язання вчинити певні дії залишити без розгляду.

Роз`яснити, що залишення скарги без розгляду не позбавляє права повторного звернення з такою в суд у порядку, визначеному КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1