Ухвала
Іменем України
23 жовтня 2018 р.

м. Київ
провадження № 51-7954ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянув касаційну скаргу законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 26 квітня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 11 липня 2018 року відносно ОСОБА_6 .

Суть питання та встановлені судом обставини
Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_5 звернулася до суду з касаційною скаргою, у якій порушує питання про перегляд постановлених відносно ОСОБА_6 судових рішень у касаційному порядку.

Мотиви Суду
Статтею 427 КПК України встановлено вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга. Зокрема, у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. При цьому відповідно до ст. 438 КПК України підставами для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
ОСОБА_5 у касаційній скарзі зазначає, що постановлені відносно ОСОБА_6 судові рішення підлягають скасуванню, проте не наводить обґрунтованих доводів та підстав, з огляду на вимоги ст. 412 414 КПК України.

За вимогами ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

ОСОБА_5 , обґрунтовуючи незаконність постановлених відносно ОСОБА_6 вироку Полтавського районного суду Полтавської області від 26 квітня 2018 року та ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 11 липня 2018 року, наводить доводи, які стосуються фактичних обставин кримінального провадження, неповноти судового розгляду, а також оцінки доказів, що, з огляду на вимоги як ст. 438, так і ст. 433 КПК України, не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Крім того, п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинні бути викладені вимоги особи, яка її подає. Ці вимоги мають узгоджуватися із положеннями ст. 436 КПК України, якою передбачені повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду скарги. Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_5 не погоджується з постановленими відносно ОСОБА_6 судовими рішеннями, просить їх скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Проте, викладена вимога не узгоджується з положенням ст. 436 КПК України, якою визначено ті рішення, які постановляє суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне залишити скаргу ОСОБА_5 без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків п`ятнадцять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

З цих підстав Суд постановив:
Касаційну скаргу законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_5 залишити без руху і встановити їй строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_7