Справа № 675/1438/18
Провадження № 1-в/675/232/2018
У Х В А Л А
"13" липня 2018 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника установи ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя м. Хмельницького, такого, що відбуває покарання у Державній установі «Замкова виправна колонія (№ 58)», про умовно-дострокове звільнення або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, мотивуючи це тим, що він відбуває покарання у Державній установі «Замкова виправна колонія (№ 58)», оскільки він був засуджений до довічного позбавлення волі. ОСОБА_5 вказав, що строк його покарання має бути переглянутий на підставі ст. 28 Конституції України та ст. 3 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод. Засуджений звернув увагу суду, що в Україні відсутня перспектива перегляду довічного ув`язнення, а існуюча у ч. 2 ст. 87 КК України норма про можливість застосування помилування після відбуття 20 років покарання, на думку ОСОБА_5 , не задовольняє вимогам ст. 3 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод. Такі обставини засуджений вважає такими, що прямо суперечать вимогам ст. 28 Конституції України, і відповідно до практики Європейського суду з прав людини є підставою для заміни у невідбутої частини покарання більш м`яким або звільнення ОСОБА_5 від покарання. ОСОБА_5 наголошує, що відсутність процесуальних норм не є перешкодою для задоволення його клопотання.
ОСОБА_6 засуджений вироком Колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області від 04 листопада 2013 року за ст. ст. 115 ч. 2 п. п. 1, 6, 12 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.
Ухвалою Колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України від 03 червня 2014 року вирок Апеляційного суду Хмельницької області від 04 листопада 2013 року щодо ОСОБА_5 залишено без змін.
Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2016 року на підставі ст. 72 ч. 5 КК України ОСОБА_5 зараховано в строк попереднього ув`язнення тримання під вартою як запобіжний захід з 06 жовтня 2008 року по 03 червня 2014 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Засуджений ОСОБА_5 у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, вважає, що наявні всі підстави для заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким або його умовно-дострокового звільнення.
Представник установи ОСОБА_4 суду пояснив, що засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, застосування умовно-дострокового звільнення або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким до такої категорії засуджених чинним законодавством України не передбачене, крім того поведінка ОСОБА_5 свідчить про те, що засуджений не довів своє виправлення.
Прокурор проти задоволення клопотання заперечував.
Допитавши засудженого, представника установи, перевіривши матеріали, додані до клопотання, особову справу засудженого, вислухавши висновок прокурора, суд знаходить, що клопотання задоволенню не підлягає з таких підстав.
Згідно ч. 1 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Відповідно до ч. 1 ст. 64 КК України довічне позбавлення волі встановлюється за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених цим Кодексом, якщо суд не вважає за можливе застосовувати позбавлення волі на певний строк.
Згідно ч. 1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
За вимогами ч. 1 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
Згідно п. 3 ч. 4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Кримінальний Закон визначає два види покарання у виді позбавлення волі: позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі.
Чинний Кримінальний кодекс України не містить норм, які б передбачали право засудженого до покарання у виді довічного позбавлення волі, після відбуття певного строку покарання, за певних умов, на дострокове звільнення від подальшого відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого, передбачена ст. 81 Кримінального кодексу України, поширюється лише на осіб, засуджених, у тому числі, до покарання у виді позбавлення волі на певний строк.
Можливість заміни невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч. 1 ст. 82 КК застосовується до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі на певний строк.
Аналогічна позиція викладена у п. п. 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 р. № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким».
Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Таким чином, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність:
при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України);
при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким того, що засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК України).
Аналогічна позиція викладена у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 р. № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким».
У абз. 2 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 р. № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» міститься вимога до суду ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Разом з тим, з матеріалів особової справи судом встановлено, що під час відбування покарання до ОСОБА_5 застосовувалось 16 стягнень, сім з яких на момент розгляду клопотання не зняті та не погашені у встановленому законом порядку. ОСОБА_5 жодного разу не заохочувався. З поданої суду характеристики на засудженого вбачається, що ОСОБА_5 характеризується негативно, оскільки у взаємовідносинах з іншими засудженими конфліктний, на критику реагує агресивно; зневажливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, догляд за ними не здійснює, свідомо використовує їх не за призначенням; має негативне ставлення до праці; відношення до представників адміністрації неоднозначне, у спілкуванні з ними допускає нетактовну поведінку; приймає участь у гуртку художньо-прикладної творчості.
Інших об`єктивних даних, які б переконували суд у тому, що ОСОБА_5 став на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, суду надано не було.
За таких обставин суд приходить до висновку, що поведінка засудженого ОСОБА_5 свідчить про те, що він не довів, що став на шлях виправлення або довів своє виправлення, а тому відсутні підстави та встановлена національним законодавством процесуальна процедура для його умовно-дострокового звільнення або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.
Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. ст. 81, 82 КК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 р. № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким»,
п о с т а н о в и в :
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовити.
Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Хмельницької області на протязі семи діб з дня її проголошення, а засудженим протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1