справа №176/1108/18
провадження №1-в/176/217/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2018 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовті Води Дніпропетровської області, заяву про умовно-дострокове звільнення від покарання, яка надійшла від засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Кринички Криничанського району Дніпропетровської області, громадянина України, раніше не судимого, засудженого: 01.12.2008 року Софіївським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 119, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 152, ч. 3 ст. 153, ст. 70 КК України до позбавлення волі 15 років, за ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.03.2009 року вирок змінено, виключено кваліфікацію дій ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 146 КК України. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів передбачених ч. 1 ст. 119, ч. 4 ст. 152, ч. 3 ст. 153 КК України призначено остаточне покарання у вигляді 15 років позбавлення волі, за ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахований строк попереднього ув`язнення за період з 27.02.2008 року по 27.03.2009 року, який відбуває покарання в Жовтоводській виправній колонії № 26,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 засуджений 01.12.2008 року Софіївським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 119, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 152, ч. 3 ст. 153, ст. 70 КК України до позбавлення волі 15 років, за ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.03.2009 року вирок змінено, виключено кваліфікацію дій ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 146 КК України. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів передбачених ч. 1 ст. 119, ч. 4 ст. 152, ч. 3 ст. 153 КК України призначено остаточне покарання у вигляді 15 років позбавлення волі. Початок строку відбування покарання 27.02.2008 року, кінець строку відбування покарання з врахуванням попереднього ув`язнення протягом перебування в СІЗО є 27.01.2022 року.
Засуджений ОСОБА_3 в своєму клопотанні просить про його умовно-дострокове звільнення з посиланням на положення ст. 81 КК України.
До початку судового розгляду від засудженого ОСОБА_3 надійшла письмова заява згідно якої клопотання підтримав, просив його задовольнити та розглянути справу без його участі.
Державна установа Жовтоводська ВК № 26 належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направила. До початку судового засідання від повноважного представника за довіреністю ОСОБА_4 надійшла письмова заява, згідно якої не заперечував на задоволенні клопотання засудженого, та просив розглянути справу без його участі.
У відповідності до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання інших учасників не перешкоджає проведенню судового розгляду
Вивчивши матеріали особової справи на засудженого та підстави клопотання, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення можливо при обов`язковій і одночасній наявності зазначених у законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а досягнення однієї з цілей покарання - виправлення засудженого.
Судом встановлено, що витікає і підтверджується матеріалами особової справи засудженого, характеристиками в особовій справі на засудженого, матеріалами про стягнення і заохочення, що в місцях позбавлення волі за вироком суду ОСОБА_3 знаходиться з 19.03.2008 року, з цього часу утримувався в Криворізькому СІ, характеризувався негативно, заохочень не мав, мав 1 стягнення, до праці не залучався.

З 24.01.2009 року утримувався в ОСОБА_5 , характеризувався негативно, заохочень не мав, мав 1 стягнення. До праці не залучався.

З 12.05.2009 року продовжує відбуватипокарання в Жовтоводській ВК №26.

З цього часу відбування покарання, а саме за період з 2009 по 2015 рік включно характеризується незмінно негативно, має 9 стягнень за різноманітні порушення, 7 з яких суворі у вигляді поміщення до дисциплінарного ізолятора зокрема за створення конфліктної ситуації, зберігання заборонених речей, порушення локалізації, відмови слідувати до відділення, словесної перепалки між засудженими. Також має 5 заохочень.

Згідно передуючих характеристик, що маються в особовій справі від 04.09.2015 року, від 30.09.2016 року, від 03.02.2017 року, від 24.10.2017 року, від 08.02.2018 року, (ч. 2 т. 2 ос. спр. арк. 1, 5, 9, 15, 20 ) засуджений ОСОБА_3 за весь час перебування в установі як особистість характеризувався переважно негативно, на виробництві установи працевлаштований не був, ініціативи щодо можливого працевлаштування не висловлював, більш того постійно конфліктує із засудженими, підтримує дружні відносини із засудженими, які характеризуються негативно, в реалізації програм диференційованого виховного впливу не приймає та не бажає приймати, на заходи виховного впливу реагує формально. Згідно останньої характеристики від 08.05.2018 року на виробництві установи не працевлаштований, задіяний в господарській обслузі установи, до представників установи не завжди ввічливий та тактовний, на заходи виховного впливу продовжує реагувати формально, участі в реалізації програм диференційованого виховного впливу не приймає (ч. 2 Т.2 ос. спр. арк. 24 ).

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_3 першу половину строку відбування покарання вперто не бажав ставати на шлях виправлення та не бажав приступати до роботи, що підтверджується неодноразовим накладенням стягнень у вигляді оголошення доган та поміщення до дисциплінарного ізолятору, та його особистим поясненнями за даними фактами порушень Правил внутрішнього розпорядку.

Суд враховує, що за останню меншу половину строку відбування покарання у засудженого відбулися позитивні прояви в поведінці, вони заслуговують на увагу. Але беручи до уваги та співставляючи поведінку засудженого за весь період відбування покарання, а не лише останній менш тривалий період відбування покарання, не можливо встановити однозначну стабільну позитивну поведінку засудженого, яка підтверджує, що він докорінно змінився.

Суд оцінюює у сукупності наявність 11 стягнень, які були накладені та застосовані до ОСОБА_3 за весь період відбування покарання, які серед них накладались в той самий день, після накладення чергового стягнення, за час відбування заохочувався лише п`ять раз та тільки останній незначний період відбування покарання, що в сукупності не доводить сталу та однозначну поведінку засудженого, не вказує та не підтверджує обставини, що ОСОБА_3 після неодноразового накладання стягнень змінився і став на шлях виправлення , а тим більше на цей час виправився.

Більш того засуджений ОСОБА_3 з 05.05.2009 року перебуває на профілактичному обліку установи як схильний до членоушкодження (арк. ос. спр. 215 т. 1 ч. 2)

Таким чином, суд враховує та приходить до висновку, що наявність лише п`яти заохочень за останній менший період відбування покарання, при наявності 11 стягнень, його переважне посереднє відношення до праці, який згідно довідки є працездатним, посилань на стан його здоров`я щодо працевлаштування на виробництві установи не було, не утворює підстави для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_3 як такому який став на шлях виправлення, так як фактично за весь період відбування покарання мав наявні систематичні стягнення, що свідчить про його не бажання ставати на шлях виправлення.
Крім того, за цей час розглядався на адміністративних комісіях установи стосовно застосування ст. 101 КВК України 04.09.2015 року, 30.09.2016 року, 24.10.2017 року - відмовлено, розглядався стосовно застосування ст. 82 КК України 03.02.2017 року, 08.02.2018 року відмовлено, розглядався стосовно застосування ст.. 81 КК України 08.05.2018 року відмовлено, як такому який не довів своє виправлення.
За таких обставин, оцінюючи їх в сукупності з даними про особу засудженого, який протягом часу відбування покарання має 11 стягнень та лише п`ять заохочень, які були застосовані за останній незначний строк відбування покарання, а також те, що останній відбуває покарання за особливо тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, в той час умовно-дострокове звільнення особи від подальшого відбування призначеного покарання передбачає її повернення до суспільно-громадського життя, суд не приходить до висновку про однозначну поведінку засудженого, яка б свідчила про його виправлення та вважає, що умовно-дострокове звільнення ОСОБА_3 від покарання є передчасним та клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про його умовно-дострокове звільнення від покарання - відмовити.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення учасники процесу можуть подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Дніпропетровської області, шляхом її подачі через даний міський суд. Оскарження прокурором ухвали суду зупиняє її виконання.

Суддя :