АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 184/452/18 Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/260/К/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2018 року м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м.Кривому Розі апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні заяви засудженої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання за вироком Яворівського районного суду Львівської області від 19.05.2016 року.
Учасники судового провадження:
Прокурор ОСОБА_7

Засуджена ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

Представник ПВЦ № 79 ОСОБА_8 ( режимі відеоконференції)

В С Т А Н О В И Л А :
В апеляційній скарзі засуджена просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити її клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
Вироком Яворівського районного суду Львівської області від 19 травня 2016 року ОСОБА_6 була засуджена за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначеного за цим вироком і вироком Яворівського районного суду Львівської області від 29.05.2012 року, остаточний строк покарання 7 років 1 місяць позбавлення волі з конфіскацією майна, що є її власністю.
Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28.03.2017 року замінено не відбуту частину покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 2 місяця 11 днів на обмеження волі, згідно ст. 82 КК України.
До Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області засуджена ОСОБА_6 звернулася з заявою про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України, мотивуючи його тим, що вона відбула частину строку покарання. За час відбування покарання до роботи ставиться сумлінно, у взаємовідносинах з засудженими не конфліктна, виконує всі законні вимоги адміністрації, приймає участь у всіх господарських роботах, заохочень та стягнень не має, дотримується ввічливих взаємовідносин з персоналом.
Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2018 року у задоволенні заяви засудженої ОСОБА_6 , щодо застосування до неї умовно дострокове звільнення від відбування покарання було відмовлено, та своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що засуджена ОСОБА_6 своїм відношенням до праці та поведінкою не довела своє виправлення та перевиховування, за період відбуття покарання в установі засуджена характеризується посередньо, заохочень та стягнень не має, до виконання робіт з благоустрою установи ставиться задовільно, не бере особисту участь в організаціях виховних заходів, які проводяться в установі, не приймає участі в програмі диференційного виховного впливу, не бере участі у роботі самодіяльної організації, норму виробітки належним чином не виконує. Окрім того, відповідно до вимог ч. 8 ст. 154 КВК України засуджена не має законного права на застосування до неї пільги, передбаченої ст. 81 КК України, оскільки особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно дострокового звільнення від відбування покарання або заміни не відбутої частини покарання більш м`яким не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі або позбавлення волі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги засуджена ОСОБА_6 посилається на ті обставини, що за час перебування її в ПВЦ № 79 вона доглядала за бабусею інвалідом днювального відділення. Також те, що вона виконує усі вимоги адміністрації, приймає участь у всіх госпроботах, прибирання території та відділеннях, відмов від праці не має, зауважень від адміністрації також не має, працює на Нікопольському заводі феросплавів, зі сторони майстрів зауважень не має.
Окрім того засуджена вказує на те, що вона відбувала покарання в ПВК № 142 в м. Павлограді з 18.09.2012 року по 15.02.2016 року, де на протязі відбування покарання за добросовісну роботу та гарну поведінку отримала п`ять подяк. З 16.02.2016 року по 07.04.2017 року відбувала покарання в ДВК № 34 м. Дніпродзержинська, де на протязі відбування покарання за гарну поведінку та добросовісну працю, отримала пільгу по ст. 82 КК України.
В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженої, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
В судовому засіданні при апеляційному розгляді засуджена ОСОБА_6 підтримала доводи апеляційної скарги, просила задовольнити її в повному обсязі.
В судовому засіданні при апеляційному розгляді представник ПВЦ № 79 ОСОБА_8 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги засудженої, просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженої ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Приймаючи оскаржуване судове рішення, суд зазначив, що відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.
Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Відповідно до роз`яснень п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким" рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому, суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно-корисної праці.
При цьому, відповідно до ч. 8 ст. 154 КВК України, особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі або позбавлення волі.
Як було встановлено судом і убачається з матеріалів справи засудженій ОСОБА_6 ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28.03.2017 року було замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 2 місяці 11 днів на обмеження волі.
14 березня 2018 року засуджена ОСОБА_6 звернулась до суду з поданням про умовно дострокове її звільнення, тобто раніше чітко встановленого законодавством строку умовно дострокового звільнення особи від відбування покарання.
Отже, вищевикладені обставини є достатніми та з урахуванням положення ч.8 ст. 154 КВК України, свідчать про обґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо передчасності відповідного звернення.
Заява засудженої ОСОБА_6 про умовно-дострокове її звільнення розглянута судом першої інстанції відповідно до вимог закону.
Підстави та мотиви прийнятого судом рішення наведені в ухвалі суду і базуються на фактичних даних, які встановлені під час перевірки судом апеляційної інстанції.
При перевірці матеріалів справи суд апеляційної інстанції не вбачає неправильного застосування кримінального закону та істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які є безумовною підставою для зміни або скасування оскаржуваного судового рішення.
За вказаних вище даних, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи, наведені в апеляційній скарзі засудженої не спростовують прийнятого судом першої інстанції рішення, оскільки воно відповідає вимогам закону, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 539 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні заяви засудженої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання за вироком Яворівського районного суду Львівської області від 19.05.2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4