Справа №480/1779/17 06.06.2018
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/784/563/18 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 539 КПК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 червня 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю секретаря ОСОБА_5
розглянув у відкритому судовому засіданні, із застосуванням режиму відеоконференції, матеріали судового провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 4 квітня 2018 року, якою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Апостолове Дніпропетровської області, неодноразово судимому,
- відмовлено у задоволенні його клопотання про застосування амністії.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 ,
засуджений ОСОБА_6 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги засудженого.

Просить ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 4 квітня 2018 року скасувати, а його звільнити від подальшого відбування покарання.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 4 квітня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році»

Узагальнені доводи апеляційної скарги засудженого.
Посилаючись на положення Закону України «Про амністію у 2016 році», не погоджується з ухвалою районного суду.

Зазначає, що, у 2014 році його було звільнено від відбування покарання на строк 7 місяців 5 днів, але, на його думку, це не являється причиною для відмови у застосуванні, відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

Вказує, що відбув половину основного покарання та являється інвалідом третьої групи.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
ОСОБА_6 вироком Високопільського районного суду Херсонської області від 19 грудня 2014 року визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання, у виді семи років позбавлення волі.
Покарання засуджений ОСОБА_6 відбуває у Державній установі «Ольшанська виправна колонія (№ 53)».
2 жовтня 2017 року засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно нього положень ст. 4 - ст. 1 п. «г» Закону України «Про амністію у 2016 році».
Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд першої інстанції послався на ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» та ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні»

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді про зміст оскаржуваної ухвали, доводи, викладені в апеляційній скарзі, пояснення засудженого на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 9 Закону України від 22 грудня 2016 року № 1810 VIII «Про амністію у 2016 році», амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні».

Пунктом е) статті 4 Закону України № 392/96-ВР від 1 жовтня 1996 року «Про застосування амністії в Україні» передбачено, що амністія не може бути застосована до осіб, стосовно яких протягом останніх десяти років було застосовано амністію або помилування незалежно від зняття чи погашення судимості та які знову вчинили умисний злочин.

Як вбачається з матеріалів провадження, а саме з ухвали Суворовського районного суду м. Херсону від 16 червня 2014 року, засуджений ОСОБА_6 на підставі ст. 7 Закону України «Про амністію у 2014 році», був звільнений від відбування призначеного покарання за вироком від 26 грудня 2011 року Нововоронцовського районного суду Херсонської області.

28 червня 2014 року ОСОБА_6 вчинив умисний злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, за вчинення якого його вироком Високопільського районного суду Херсонської області від 19 грудня 2014 року визнано винуватим, і за яким він наразі відбуває покарання.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про неможливість застосування відносно засудженого ОСОБА_6 Закону України від 22 грудня 2016 року № 1810 VIII «Про амністію у 2016 році».

З цим висновком погоджується і суд апеляційної інстанції.

Доводи апелянта щодо наявності у нього третьої групи інвалідності та відбуття ним певного строку призначеного основного покарання, як підстави для застосування амністії, є необгрутованими в силу прямої заборони застосування амністії, визначеної ст. 9 Закону України від 22 грудня 2016 року № 1810 VIII «Про амністію у 2016 році».

З огляду на наведене, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, про що просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. 405, 407, 419, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 4 квітня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування Закону України від 22 грудня 2016 року № 1810 VIII «Про амністію у 2016 році» залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: