Справа № 645/1747/18
Провадження № 1-кп/645/439/18
У Х В А Л А
Іменем України
07 травня 2018 року судова колегія Фрунзенського районного суду м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Харкова кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , 1992 року народження, ОСОБА_10 , 1985 року народження, ОСОБА_11 , 1981 року народження, ОСОБА_12 , 1989 року народження, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и л а:
В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив продовжити обвинуваченій ОСОБА_11 строк тримання під вартою, на 60 днів із визначенням розміру застави, яка зазначена у попередній ухвалі 352 400 грн. Продовжити обвинуваченій ОСОБА_10 , строк тримання під вартою, на 60 днів, із визначенням розміру застави, яка зазначена у попередній ухвалі 140 960 грн. Посилаючись на існування ризиків, які передбачені ст.177 КПК України, а саме будуть продовжувати свою злочинну діяльність, переховуватись від суду, впливати на інших учасників кримінального провадження. Застосувати відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . Заборонити обвинуваченому ОСОБА_9 залишати житло без дозволу прокурора, суду у нічний час. В обґрунтування клопотання прокурор посилалась на те, що на даний час сторона обвинувачення вбачає наявність існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України: переховування від суду, незаконний вплив на потерпілих, свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.
Захисник ОСОБА_6 у вирішенні питання щодо продовження обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , строку тримання під вартою та щодо встановлення відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту покладався на розсуд суду
Обвинувачений ОСОБА_9 не заперечував щодо встановлення відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Захисник ОСОБА_7 просила змінити ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Обвинувачена ОСОБА_10 підтримала думку свого захисника та просила змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Захисник ОСОБА_8 заперечувала щодо продовження ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказувала на те, що остання відшкодувала потерпілим шкоду.
Обвинувачена ОСОБА_11 просила змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_12 просив не задовольняти клопотання прокурора та змінити ОСОБА_10 , ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.
Судова колегія, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступного.

Під час досудового розслідування відносно обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Як вбачається з матеріалів справи, строк домашнього арешту ОСОБА_9 сплинув 06 квітня 2016 року, строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 закінчується 19 травня 2018 року.

За положеннями ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбаченихрозділом ІІцього Кодексу.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобігання спробам переховуватися від суду.
Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 6 цієї ж статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому для продовження строку тримання під вартою. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців.

Отже, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та з урахуванням вищевказаних ризиків, приймаючи до уваги особу ОСОБА_9 , суд приходить до висновку про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з покладенням відповідних обов`язків.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою судова колегія виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинувачених переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на інших учасників кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, судом при вирішенні клопотання враховуються, дані про особу обвинувачених, їх репутацію, відомості щодо наявності у обвинувачених міцних соціальних зв`язків за місцем мешкання, вік та стан їх здоров`я, відсутність відомостей про наявність постійного місця роботи та джерел доходу, тяжкість покарання, що загрожує їм у разі визнання винуватими у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких вони обвинувачуються.

Продовжуючи обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , строк тримання під вартою, судова колегія виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченим переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, які ще не допитані у судовому засіданні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, а також враховує той факт, що останні обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Судова колегія зазначає що, відповідно до ч. 3 ст. 370 КПК України, судом ухвалюється рішення на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, а тому приходить до висновку, що для забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків та для запобігання спробам останніх переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, які ще не допитані у судовому засіданні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, доцільно на даній стадії судового провадження продовжити останнім запобіжний захід у вигляді тримання під вартою який не може перевищувати 60 (шістдесят) днів.

Враховуючи характер та фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , злочинів, у тому числі їх тяжкість, наявність ризиків, які колегія суддів вважає доведеними, виходячи з обставин вчинення злочинів, інкримінованих обвинуваченим, судова колегія вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, що виправдовує подальше тримання обвинувачених під вартою.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21.03.2018 року продовжено ОСОБА_10 строк тримання під вартою до 19 травня 2018 року включно з визначенням суми застави у розмірі 140 960 гр., в межах, визначених п.3 ч.5 ст.182 КПК України, а саме, 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 140 960 гр. (1762 гр. х 80 = 140 960 гр).

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21.03.2018 року продовжено ОСОБА_11 строк тримання під вартою до 19 травня 2018 року включно з визначенням суми застави у розмірі 352 400 грн.

Приймаючи до уваги наведене, судова колегія, вважає за необхідне подовжити ОСОБА_10 та ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з раніше обраною сумою застави.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 372 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 05 липня 2018 року, із визначеною сумою застави у розмірі 140 960 грн.

Продовжити ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 05 липня 2018 року, із визначеною сумою застави у розмірі 352 400 грн.

Застосувати відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два місяці, тобто до 05 липня 2018 року, та покласти на нього наступні обовязки:

- прибувати до суду за першою вимогою;
- не відлучатися з населеного пункту в якому він мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, які надають право на виїзд з України і вїзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_9 положення ч. 5 ст. 181 КПК України, а саме: працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право зявлятися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, повязаних із виконанням покладених на неї зобовязань, використовувати електронні засоби контролю.
Ухвалу про обрання відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.
Копію ухвали направити до Харківської установи виконання покарань (№ 27) - для відома.

Ухвала в частині застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом пяти днів з дня її оголошення.
Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3