Провадження № 11-кп/792/475/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.286 КК України (ст.399 КПК України)
У х в а л а
про залишення апеляційних скарг без руху

15 червня 2018 року м. Хмельницький

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 та спільну апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_5 та її представника адвоката ОСОБА_6 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 травня 2018 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 04 травня 2018 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 визначено рахувати з 04.05.2018 року, зарахувавши термін перебування під вартою з 12.09.2016 року (з моменту затримання) по 03.05.2018 року включно. Термін перебування під вартою з 12.09.2016 року по 20.06.2017 року включно враховано у відповідності з ч. 5 ст. 72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 21.06.2017 року по 03.05.2018 року із розрахунку день за день.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 , до набрання вироком законної сили, залишено попередню тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення автотехнічних експертиз № 368А від 02.11.2016 року в розмірі 703,68 грн., №372А від 04.10.2016 року в розмірі 615,72 грн. та № 461А від 07.11.2016 року в розмірі 527,76 грн.

Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_5 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 10 081,00 грн. матеріальної шкоди, 100 000,00 грн. моральної шкоди та 20 000,00 грн. витрат на послуги адвоката, в решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник, потерпіла та її представник подали апеляційні скарги, при перевірці яких на відповідність вимог ст.ст.392, 393, 395, 396, 399 КПК України, приходжу до висновку про необхідність залишення їх без руху, так як їх вимоги не ґрунтуються на нормах чинного Кримінального процесуального кодексу України.

Так, відповідно до положень п.4 ч.2 ст.396 КПК України в апеляційній скарзі повинні бути зазначені вимоги особи, яка її подає, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність та необґрунтованість судового рішення. Виходячи з положень даної норми закону, вимоги, які наведені в апеляційній скарзі щодо неправильності судового рішення, повинні бути обґрунтованими та відповідати повноваженням судової інстанції за наслідками їх розгляду.

Проте, як вбачається зі змісту апеляційних скарг, вказані вимоги кримінального процесуального закону апелянтами не дотримані.

Зокрема, в апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 просить оскаржуваний вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Однак, така позиція апелянта не узгоджується з чинним кримінальним процесуальним законом та суперечить повноваженням суду апеляційної інстанції за наслідками судового розгляду матеріалів кримінального провадження.

Так, апеляційний суд, у відповідності до положень ч.1 ст.417 КПК України, за результатами апеляційного розгляду приймає рішення у формі вироку або ухвали.

Рішення у формі вироку, суд апеляційної інстанції може ухвалити виключно у випадках визначених в ст.420 КПК України, зокрема, у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; необхідністю застосування більш суворого покарання; скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції; та у зв`язку із неправильним звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

При цьому слід враховувати, що, відповідно до ч.1 ст.421 КПК, винесення рішення у суді апеляційної інстанції, яким погіршується становище обвинуваченого, можливе лише у випадку подання апеляційної скарги прокурором, потерпілим чи його представником. Погіршення становища означає, зокрема, застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасування неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшення сум, які підлягають стягненню.

В той же час, жодної з підстав вказаного переліку апелянтом не наведено. Тобто, обґрунтування такої вимоги, як скасування вироку та ухвалення нового вироку, в апеляційній скарзі відсутнє. Більше того, така вимога не є можливою й з огляду на сам процесуальний статус сторони захисту.

Подібна помилка присутня і у вимогах спільної апеляційної скарги потерпілої та її представника, які ставлять перед судом питання щодо зміни вироку, в тому числі у частині визначення міри покарання обвинуваченому.

Однак зміна судового рішення, в силу положень ст.408 КПК України, не може погіршувати становище обвинуваченого, так як застосовується виключно у разі пом`якшення призначеного покарання; зміни кримінальної кваліфікації на менш тяжке кримінальне правопорушення; зменшення суми, які підлягають стягненню та в інших випадках, якщо така зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Проте, із змісту резолютивної частини спільної апеляційної скарги, таке погіршення наявне. Зокрема, у ній серед іншого, ставить питання про призначення ОСОБА_3 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років, тобто більш суворішого покарання ніж те, яке призначив суд першої інстанції за результатами розгляду даного кримінального провадження.

Отже, зміна вироку з призначенням більш суворого покарання не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

При цьому потерпілій та її представнику слід враховувати, що, відповідно до ст.ст.420, 421 КПК, винесення рішення у суді апеляційної інстанції, яким погіршується становище обвинуваченого, можливе лише у формі вироку і таке погіршення становища передбачає не зміну, а часткове чи повне скасування оскаржуваного судового рішення, в силу приписів ст.407, 409 КПК України.

Оскільки вирок суду першої інстанції, відповідно до ст.404 Кримінального процесуального кодексу України, перевіряється судом апеляційної інстанції в межах апеляційної скарги, а ці межі в даному випадку апелянтами не визначені і з вимогами кримінального процесуального закону не узгоджені, апеляційні скарги захисника, потерпілої та її представника підлягають залишенню без руху, з наданням терміну для усунення їх недоліків.

У поданих апеляційних скаргах, сторонам провадження необхідно привести свої вимоги у відповідність із нормами діючого кримінального процесуального законодавства, з урахуванням того, які рішення та на яких правових підставах суд апеляційної інстанції вправі ухвалити за результатами їх розгляду, дотриматись обов`язку щодо подачі копій апеляційних скарг у кількості, необхідних для їх надіслання сторонам кримінального провадження.

Вважаю за необхідне роз`яснити особам, які подали апеляційні скарги, що у випадку не усунення вказаних недоліків у встановлений судом строк, апеляційні скарги буде повернуто, однак залишення апеляційних скарг без руху або їх повернення не позбавляють права апелянтів повторного звернення до суду апеляційної інстанції в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним Кодексом, у межах строку на апеляційне оскарження.

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст. 396, 398, 399 КПК України,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 та спільну апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_5 та її представника адвоката ОСОБА_6 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 травня 2018 року, залишити без руху.

Надати апелянтам строк для усунення недоліків апеляційних скарг протягом 7 (семи) днів з дня одержання копії ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2