Справа №718/689/18
Провадження №1-кп/718/50/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.05.2018 року Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі :головуючої судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіцмань кримінальне провадження № 0000618 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:

20.10.2017 року Кіцманським районним судом Чернівецької області за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст. 185 КК України міра покарання штраф 850 грн. (виконано 02.03.2018 року)

у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст.289 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст.289 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_5

обвинувачених: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ :

02.10.2017 року приблизно о 02:00 год. ОСОБА_3 , маючи не зняту та непогашену у передбаченому законом порядку судимість, за попередньою змовою з ОСОБА_4 , знаходячись в с.Дубівці Кіцманського району Чернівецької області на вул. Шевченка, побачив транспортний засіб марки ВАЗ «2101» д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований на вулиці біля домогосподарства ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого по АДРЕСА_3 , з метою заволодінням даним транспортним засобом, не маючи реальних можливостей вчинити злочин самотужки, запропонував ОСОБА_4 заволодіти вказаним транспортним засобом, попередньо домовившись із останнім про його вчинення. Надалі ОСОБА_3 , діючи повторно, спільно з ОСОБА_4 діючи умисно, таємно, усвідомлюючи протиправне значення своїх дій, враховуючи те, що ОСОБА_4 , сівши у салон автомобіля і шляхом перемикання контактної групи, намагався привести в робочу дію двигун транспортного засобу, однак йому це не вдалося, шляхом буксирування, вказані особи відштовхали автомобіль на відстань біля 400-500 метрів, де в подальшому привели в робочу дію двигун автомобіля та використали його в своїх цілях.

В подальшому, заволодівши транспортним засобом, за ініціативою ОСОБА_4 , з метою приховування автомобіля для його подальшої реалізації шляхом розборки на запасні частини, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 сховали його в гаражному приміщенні господарства ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , сестри ОСОБА_4 , яке розташоване в по АДРЕСА_4 , та в якому на даний час ніхто не проживає.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України - тобто, незаконне заволодіння транспортним засобом вчинене групою осіб, вчинене повторно;

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України - тобто, незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене групою осіб.

Вказаними протиправними діями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 завдано матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_7 , якому належить вказаний транспортний засіб, на суму 15000 гривень.

Допитані в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , після роз`яснення їм суті обвинувачення, свою вину у вчиненні злочину визнали повністю, розкаялися у вчиненому, підтвердили факт вчинення ними незаконного заволодіння транспортним засобом марки ВАЗ «2101» державний номерний знак НОМЕР_1 , який належав потерпілому ОСОБА_7 .

Потерпілий ОСОБА_7 не оспорював обставин у даному кримінальному провадженні, висловився з приводу призначення міри покарання обвинуваченим не наполягав на позбавленні волі останніх, однак наполягав на добровільному відшкодуванні обвинуваченими завданих йому збитків.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи, що фактичні обставини скоєного злочину, об`єм та вартість викраденого майна, доведеність вини підсудних та кваліфікація їх дій, учасниками процесу не оспорюється, при цьому, ці особи правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позицій, їм роз`яснено про позбавлення їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд знаходить недоцільним дослідження інших доказів і приходить до висновку, що пред`явлені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачення знайшли своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що в діях обвинуваченого ОСОБА_3 має місце склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, тобто - незаконне заволодіння транспортним засобом вчинене групою осіб, вчинене повторно (раніше судимого за ст. 185 ч.1 КК України).

Також судом встановлено, що в діях обвинуваченого ОСОБА_4 має місце склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, тобто - незаконне заволодіння транспортним засобом вчинене групою осіб.

Визначаючи вид та міру покарання обвинуваченим, суд враховує, що вчинене ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.289 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Пом`якшуючими вину ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, обставинами є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обтяжуючих вину ОСОБА_3 , згідно ст.67 КК України, обставин судом не встановлено.

Пом`якшуючими вину ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, обставинами є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обтяжуючих вину ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України, обставин судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та виходить із принципів законності, справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації покарання.

Визначаючи вид та міру покарання підсудному ОСОБА_3 суд враховує тяжкість вчиненого злочину, відношення підсудного до скоєного, те що він раніше судимий, має не зняту та непогашену у передбаченому законом порядку судимість, а також те, що завдані потерпілому збитки, які полягають у приведенні викраденого транспортного засобу до такого стану, що він втратив свою цінність і не придатний для використання за прямим призначенням, не відшкодовано, позитивно характеризується за місцем проживання (а.с.127), не перебуває на «Д» обліку лікаря психіатра та не перебуває на обліку в наркологічному кабінеті (а.с. 128), приходить до висновку про наявність підстав для призначення йому покарання у виді позбавлення волі.

Визначаючи вид та міру покарання підсудному ОСОБА_4 суд враховує тяжкість вчиненого злочину, відношення підсудного до скоєного, те що він раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання (а.с.162), не перебуває на «Д» обліку лікаря психіатра та не перебуває на обліку в наркологічному кабінеті (а.с. 161), а також те, що завдані потерпілому збитки, які полягають у приведенні викраденого транспортного засобу до такого стану, що він втратив свою цінність і не придатний для використання за прямим призначенням, не відшкодовано, та вважає що необхідним і достатнім для виправлення та запобіганню вчинення ОСОБА_4 нових злочинів буде призначення йому мінімального покарання не пов`язаного з позбавленням волі, передбаченого законом, із застосуванням ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, а також покласти на нього обов`язки передбачені ст. 76 КК України

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів в кримінальному провадженні вирішити згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 289 КК України і призначити йому покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного засудженому на праві власності майна, крім житла.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді домашнього арешту - змінити на тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взявши його під варту в залі суду негайно.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 289 КК України і призначити йому покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного засудженому на праві власності майна, крім житла.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від відбування соновного призначеного покарання з іспитовим строком на два роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді домашнього арешту продовжити до набрання вироком законної сили.

Речові докази по справі, а саме металевий бак, праве дзеркало автомобіля, спідометр білого кольору, щітки чищення переднього скла транспортного засобу, лобове скло транспортного засобу, заднє скло транспортного засобу, два д.н.з НОМЕР_1 , защіпка від рульової колонки, головка ручки коробки передач, панель приборів, панель коробки передач, трос, поліки з салону транспортного засобу в кількості чотирьох штук, шумоізоляцію, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецької області - повернути ОСОБА_7 .

На вирок може бути подана апеляція протягом 30 діб з моменту його проголошення до апеляційного суду Чернівецької області через Кіцманський районний суд.

Суддя: ОСОБА_1