Справа №: 398/2333/18
провадження №: 1-кс/398/771/18
УХВАЛА
Іменем України

"31" липня 2018 р. Слідчий суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ Олександрійського ВП ГУНП України в Кіровоградській області ОСОБА_2 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001926, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 липня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
10 липня 2018 року слідчий Олександрійського ВП ГУНП України в Кіровоградській області ОСОБА_2 звернувся до Олександрійського міськрайонного суду з клопотанням про накладення арешту на майно: автомобіль марки ГАЗ "Волга 3110" білого кольору д.н.з. НОМЕР_1 із забороною користування та розпорядження останнім, який відповідно до свідоцтва про реєстрації транспортного засобу на праві власності належить ОСОБА_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 .
У клопотанні слідчий зазначає, що метою арешту зазначеного майна, на якому збереглися сліди вчинення кримінального правопорушення, є необхідність проведення судових експертиз та забезпечення виконання у подальшому судових рішень у кримінальному провадженні.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України. Частиною 1 ст. 131 КПК України встановлено, що заходи кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Згідно ч. ч. 1 та 3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З матеріалів клопотання вбачається, що ухвалою слідчого судді від 05 липня 2018 вище вказане клопотання про арешт майна було повернуто прокурору для усунення недоліків та встановлено строк для їх усунення - 72 години.

Отже, прокурор повинен був повторно звернутись до слідчого судді з клопотанням, в якому усунуті недоліки, в строк до 9 липня 2018 року.

Прокурор Олександрійської місцевої прокуратури ОСОБА_4 в супровідному листі до клопотання зазначає, що клопотання прокуратурою було отримане 06.07.2018 року, тобто строк в сімдесят дві години необхідно рахувати з 06.07.2018 року. Разом з тим, навіть якщо врахувати, що клопотання прокуратурою було отримано 06.07.2018 року (не уточнюючи годину, о котрій його було отримано), то строк в сімдесят дві години закінчився 09.07.2018 року.

Разом з тим, як свідчить штамп вхідної кореспонденції Олександрійського міськрайонного суду, з відповідним клопотанням прокурор звернувся 10.07.2018 року (вх.12262/18), тобто з пропущенням строку, передбаченого ч. 3 ст. 172 КПК України.

При вирішенні цього питання суд керується нормами ст. 171 КПК, якими визначено вимоги, які стосуються як змісту клопотання про арешт майна, так і строків його подання до слідчого судді, суду. У випадку подання клопотання слідчого чи прокурора з порушенням строків слідчий суддя постановляє ухвалу про відмову у задоволенні цього клопотання .

При цьому суд враховує положення, закріплені у ст. 117 КПК, де визначено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Отже, якщо разом із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна стороною кримінального провадження подається клопотання про поновлення процесуального строку, слідчий суддя, оцінивши причини пропуску строку як поважні, поновлює їх своєю ухвалою та розглядає клопотання про арешт майна по суті.

Однак клопотання про поновлення строку на звернення з вказаним клопотанням, відповідно до положень ст. 117 КПК України, слідчому судді не подано.

Отже, оскільки прокурором пропущено встановлений ухвалою слідчого судді від 05.07.2017 р. строк для усунення недоліків, клопотання про його поновлення не подано, - клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001926, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 липня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-173,171, 309, 117 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0001926, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 липня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, відмовити.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя