Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-кп/4809/132/18 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст.185 КК України Доповідач у суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2018 року. м. Кропивницький
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження №0000192 від 04.03.2018 року за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 06 серпня 2018 року.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, уродженку с. Рівне Новоукраїнського району Кіровоградської області, зареєстровану та проживаючу АДРЕСА_1 , освіта базова загальна середня, не працюючу, має на утриманні двох малолітніх дітей, неодружену, раніше не судиму,
визнано винуватою та призначено покарання за ч. 3 ст. 185 КК України - позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання із випробуванням, із встановленням іспитового строку на 2 роки та покладено на ОСОБА_8 обов`язки згідно із ст.76 КК України.

ВСТАНОВИВ:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), поєднаної із проникненням в житло та таємного викрадення чужого майна (крадіжки), поєднаної із проникненням в інше приміщення, вчиненої повторно, на наступних обставин.
Так, ОСОБА_8 в перших числах січня 2018 року, близько 23-ї години, точної дати та часу не встановлено, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, спільно з малолітніми ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який являється її сином та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які не досягли віку з якого настає кримінальна відповідальність та відносно яких матеріали виділені в окреме провадження, за пропозицією останніх, з метою таємного викрадення чужого майна, прийшли до домоволодіння ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , розташованого за адресою АДРЕСА_1 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, діючи таємно, умисно, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету незаконного збагачення, користуючись відсутністю в домоволодінні господарки, ОСОБА_8 разом з малолітніми ОСОБА_9 та ОСОБА_10 шляхом витягування скоби з рами вхідних дверей, на якій тримався навісний замок, відчинили двері та проникли до будинку. В одній з кімнат ОСОБА_8 та малолітні ОСОБА_9 і ОСОБА_10 виявили та викрали 1 кг. крупи пшеничної, 1 кг. крупи ячмінної, 1 кг. кукурудзяної крупи, домоткану доріжку на підлогу, розміром 3 м х 60 см. та домоткану доріжку на підлогу, розміром 4 м х 60 см. Після цього ОСОБА_8 з малолітніми ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вийшли з будинку та направилися до домоволодіння останнього за адресою АДРЕСА_1 , куди і перенесли викрадене. В подальшому викраденим розпорядилися на власний розсуд.
Згідно з висновком судової товарознавчої експертизи №41 від 26.03.2018 року вартість 1 кг. крупи пшеничної, становить 16 грн., 1 кг. крупи ячмінної становить 17 грн., 1 кг. кукурудзяної крупи становить 14 грн., домоткана доріжка на підлогу, розміром 3 м. х 60 см., вартість 150 грн. та домоткана доріжка на підлогу, розміром 4 м. х 60 см., вартість 200 грн.
Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_8 заподіяла потерпілій ОСОБА_11 матеріальних збитків на загальну суму 397 гривень.
Таким чином, ОСОБА_8 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в житло, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.
Крім цього, 03.03.2018 року, близько 23-ї години, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, спільно з малолітніми ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який являється її сином та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які не досягли віку з якого настає кримінальна відповідальність та матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, за пропозицією останніх, з метою таємного викрадення чужого майна, прийшли до домоволодіння ОСОБА_12 , розташованого за адресою АДРЕСА_1 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, діючи таємно, умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету незаконного збагачення, ОСОБА_8 , разом з малолітніми ОСОБА_9 та ОСОБА_10 через хвіртку зайшли на подвір`я домоволодіння ОСОБА_13 , та підійшли до підсобного приміщення, де ОСОБА_8 залишилася стояти на сторожі, а малолітній ОСОБА_9 відчинив двері даного приміщення, які були не замкнені, та вдвох з малолітнім ОСОБА_10 зайшли в дане приміщення, де виявили та викрали одну дорослу курку та дорослого качура.
Після цього ОСОБА_8 та малолітні ОСОБА_9 і ОСОБА_10 вийшли з подвір`я домоволодіння ОСОБА_13 та направилися до місця проживання ОСОБА_10 , за адресою АДРЕСА_1 , куди і перенесли викрадену живність. В подальшому викраденим розпорядилися на власний розсуд.
Згідно з висновком судової-товарознавчої експертизи №42 від 26.03.2018 року вартість однієї дорослої курки, вагою 1,5 кг станом цін на березень місяць 2018 року становить 52.50 грн., вартість дорослого качура, породи «блакитний фаворит» , вагою 2,5 кг. становить 150 грн.
Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_8 заподіяла потерпілому ОСОБА_12 матеріальних збитків на загальну суму 202,50 грн.
Таким чином, ОСОБА_8 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинену повторно, поєднану з проникненням в інше приміщення, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні не оспорюючи юридичної кваліфікації дій засудженої та доведеності їі вини у вчиненні кримінального правопорушення просить змінити оскаржуваний вирок через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Виключити з мотивувальної частини оскаржуваного вироку висновки суду щодо використання ОСОБА_8 малолітніх дітей як знаряддя вчинення злочину. В іншій частині вирок залишити без змін.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що в даному кримінальному провадженні, ОСОБА_8 вчиняє дії об`єктивної сторони складу злочину спільно з малолітніми дітьми та навіть не є ініціатором вчинення кримінального правопорушення, що виключає в її діях використання малолітніх як знаряддя вчинення злочину.
Таким чином, матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, не містять жодних доказів використання нею малолітніх осіб як знаряддя вчинення злочину. Висновки суду, викладені в мотивувальній частині вироку від 06.08.2018 року щодо використання ОСОБА_8 малолітніх дітей як знаряддя вчинення злочину не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.
Водночас, вказана обставина могла істотно вплинути на правильність застосування закону про кримінальну відповідальність в частині визнання її як обставини, що обтяжує покарання, так і впливати на визначення міри покарання, а тому за даних обставин має місце невідповідність висновків суду, викладеним в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, що могло вплинути на правильність застосування закону про кримінальну відповідальність та визначення міри покарання, у зв`язку з чим є безумовною підставою для зміни судового рішення.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 глави 28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи і ніким із учасників процесу не оспорюються.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 3 ст. 185 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає.

Вина обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих їй злочинах, крім визнання своєї вини, в повному обсязі доведена матеріалами кримінального провадження, які розглянуто судом першої інстанції в порядку ст.349 ч.3 КПК України.

При цьому, районний суд дотримав вимоги змісту ч.3 ст.349 КПК України, допитав обвинувачену і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювалися, у тому числі і тих фактичних обставин, які зазначені в обвинувальному акті.

На підставі викладеного, колегія суддів відповідно до ст.404 ч.1 КПК України не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися і стосовно яких, відповідно до вимог ст.349 ч.1 КПК України докази не досліджувались.

За таких обставин районний суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана із проникненням в житло та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана із проникненням в інше приміщення, вчинена повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_8 , суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, є умисним та корисливим злочином, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, значиться на обліку лікаря нарколога, за місцем проживання характеризується негативно, не працює, утримує двох малолітніх дітей, має постійне місце проживання, врахував обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, та обтяжуюча покарання обставина - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, а тому обґрунтовано призначив покарання ОСОБА_8 , у виді позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, яке буде відповідати тяжкості вчиненого, обставинам кримінального провадження та особі обвинуваченої, є обґрунтованим, необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів як нею самою, так і іншими особами, а ще буде відповідати меті покарання, визначеного у ст.50 КК України.

Однак, судом першої інстанції у мотивувальній частині вироку зазначено про вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень з використанням малолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_10 як знаряддя вчинення злочину.

Разом із тим, у даному кримінальному провадженні, ОСОБА_8 вчиняє дії об`єктивної сторони складу злочину спільно з малолітніми дітьми та навіть не є ініціатором вчинення кримінального правопорушення, що виключає в її діях використання малолітніх як знаряддя вчинення злочину.
Крім того, використання ОСОБА_8 малолітніх як знаряддя вчинення злочину не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду судом першої інстанції, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Беручи до уваги вище викладене колегія суддів вважає за необхідне змінити вирок, виключивши з мотивувальної частини вироку посилання суду щодо використання ОСОБА_8 малолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_10 як знаряддя вчинення злочину.

На підставі викладеного, апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 06 серпня 2018 року стосовно ОСОБА_8 - змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду щодо використання ОСОБА_8 малолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_10 як знаряддя вчинення злочину.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4