Справа №610/676/17
Провадження №1-кп/621/174/18
УХВАЛА

іменем України
25 червня 2018 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря - ОСОБА_4 ,

за участю: прокурора ОСОБА_5 ,

обинуваченого - ОСОБА_6 ,

його законного представника - ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0001919 по обвинуваченню ОСОБА_6 , у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,

встановив:

В провадженні Зміївського районного суду Харківської області знаходиться вказане вище кримінальне провадження.

Відносно ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в подальшому було продовжено строком до 10.08.2018 року.

Прокурором у судовому засіданні заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого на 60 днів з метою забезпечення кримінального провадження мотивуючи тим, що судове провадження не може бути закінчене в межах строку тримання обвинуваченого під вартою, а ризики передбачені ст.177 КПК України, що полягають у можливості переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню продовжують існувати.

Обвинувачений ОСОБА_6 проти задоволення клопотання прокурора заперечував, просив обрати йому більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки ризики на які посилається прокурор є безпідставними та він не має наміру впливати на потерпілого та свідків. Крім того, вказав, що він є інвалідом 2 групи, має незадовільний стан здоров`я та йому необхідно пройти комісію МСЕК для переогляду та продовження строку встановлення інвалідності, оскільки він вже чотири місяці не отримує пенсію.

Захисник та законний представник проти заявленого клопотання прокурора заперечували, підтримали клопотання обвинуваченого про заміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, у зв`язку з його незадовільним станом здоров`я.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого, захисника, законного представника, колегія суддів до натупного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Згідно з ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що закріплено частиною 5 статті 9 Кримінального процесуального кодексу України.

Під час розгляду клопотання на досудовому слідстві про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею було встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Водночас, прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, а також те, що заявлені ризики, під час застосування запобіжного заходу, залишилися без змін.

В той же час, суд, виходячи з вимог п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, висновків, викладених в рішенні Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року, справа «Харченко проти України», кожні два місяці переглядає питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою.

Згідно з абз. 8 п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 25.04.2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» при вирішенні судом питання про обрання або зміну запобіжного заходу у вигляді взяття під вартою, дослідженню підлягають і відомості, що вказують на існування факторів, обставин чи моральних цінностей, які можуть свідчити про те, що підозрюваний, обвинувачений, перебуваючи на волі, не порушуватиме покладених на нього процесуальних обов`язків та не займатиметься злочинною діяльністю.

Крім того, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 перебуває під вартою в період з 17.11.2016 року по теперішній час.
Крім того, ОСОБА_6 має ряд тяжких захворювань, інвалідність ІІ групи, в силу ст. 89 КК України не судимий, має постійне місце проживання, при цьому у суду відсутні дані, що свідчать про те, що ОСОБА_6 сховається від суду і буде перешкодити встановленню істини у справі.
Вищевказані обставини у своїй сукупності дають суду підстави вважати, що в даний момент значно знизився ризик того, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, продовжить злочинну діяльність, а забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого може і більш м`який запобіжний захід цілодобовий домашній арешт із використанням електронного засобу контролю.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора та задоволення клопотання ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 177, 181, 194, 331, КПК України, суд -

Постановив:

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 .

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 з під варти у залі суду негайно.

Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , запобіжний захід цілодобовий домашній арешт із використанням електронного засобу контролю.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язок прибувати до Зміївського районного суду Харківської області за першою вимогою.

Дозволити ОСОБА_6 відвідувати та перебувати у медичних закладах з метою обстеження, лікування та переогляду на встановлення строку групи інвалідності.

Строк дії ухвали до 23 серпня 2018 року.

Ухвалу для виконання передати Балаклійському ВП ГУНП України в Харківській області.

Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Суддя:

Суддя: