Дата документу Справа № 331/2713/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 331/2713/18 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/778/698/18 Доповідач в 2 інст. - ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2018 року м . Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному проваджені прокурора відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ Миколаївської області, громадянина України, одруженого, маючого вищу освіту, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 10 березня 2017 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 358 КК України до покарання у вигляді 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

2) 13 червня 2017 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 289 КК України до покарання у вигляді 3 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів із визначенням застави в сумі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється в тому що він приблизно у 2008 році познайомився з ОСОБА_9 , яка, в невстановлений період часу, але не пізніше червня місяця 2017 року, будучи обізнаною у сфері ринку нерухомості м. Запоріжжя, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою постійного, швидкого та незаконного збагачення, організувала стійке об`єднання, до складу якого залучила ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та інших невстановлених осіб.

Згідно спільно розробленого та погодженого злочинного плану, ОСОБА_9 організовано схему відшукання нею та ОСОБА_10 на території м. Запоріжжя об`єктів нерухомості, власники яких померли чи належать до малозахищених верств населення, виготовлення ОСОБА_13 підроблених документів про право власності на ці об`єкти нерухомості, здійснення нотаріального посвідчення правочинів, пов`язаних із зміною, набуттям та припиненням права власності на об`єкти нерухомого майна ОСОБА_12 , та шляхом подальшого введення ОСОБА_11 покупців в оману щодо законності прав на це майно, заволодіння їх грошовими коштами.

Так, у першій половині березня 2018 року (точну дату органом досудового розслідування встановити не виявилось за можливе), ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_10 підшукали об`єкт нерухомого майна квартиру у багатоквартирному будинку, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , власником якої був померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 громадянин України ОСОБА_14 . Достовірно знаючи про факт смерті власника даної квартири, втілюючи спільний злочинний план на заволодіння чужим майном, ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_10 залучила до протиправної діяльності ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , між якими розподілила та обумовила роль кожного.

Виконуючи свою роль у спільному злочинному плані, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою швидкого та незаконного збагачення 12 березня 2018 року виготовив підроблений документ, а саме дублікат довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, внісши туди текст наступного змісту: «Довідка дублікат про присвоєння ідентифікаційного номера ДПІ у Шевченківському р-ні повідомляє, що ОСОБА_14 одержав(ла) ідентифікаційний номер НОМЕР_1 наданий Державною податковою адміністрацією України згідно з даними, заповненими ним (нею) в обліковій картці. Дата занесення до Державного реєстру фізичних осіб - 26.01.1999 (довідка видана для пред`явлення до органів державної реєстрації установ банків та інших) М.П. (підпис) / ОСОБА_15 (прізвище та ініціали начальника відділу) 22/05/2012 (дата видачі картки)».

Також до даної довідки ОСОБА_7 власноруч вніс підпис від імені посадової особи ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя ОСОБА_16 . Ліворуч від даного підпису ОСОБА_7 власноруч зробив відтиск круглої мастичної печатки «ДЛЯ ДОВІДОК * Міністерство доходів і зборів України * Державна податкова інспекція у Шевченківському районі м Запоріжжя * Головного управління Міндоходів у Запорізькій області», після чого передав зазначений підроблений документ ОСОБА_9 .

Після цього, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючи на виконання спільного злочинного плану, видаючи себе за представників ОСОБА_14 , померлого власника квартири за адресою: АДРЕСА_2 , підшукали мешканку міста Запоріжжя ОСОБА_17 , від якої приховали факт смерті ОСОБА_14 та, ввівши її в оману щодо наявності законного права власності на цей об`єкт нерухомості, запропонували придбати цю квартиру за 8500 доларів США.

Діставши згоду ОСОБА_17 на придбання зазначеної квартири, ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_10 14 березня 2018 року, близько 16 год. 00 хв., організували нотаріальне оформлення договору купівлі-продажу об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , у приміщенні офісу приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_18 , за адресою: м. Запоріжжя, просп. Соборний 91, офіс 65.

14 березня 2018 року, в приміщенні приватного нотаріуса ОСОБА_19 за вказаною адресою, ОСОБА_11 , видаючи себе за супроводжуючого осіб похилого віку - ОСОБА_14 , невстановлену особу, яка фактично видавала себе за померлого ОСОБА_14 , та ОСОБА_20 , яка видавала себе за свою матір - приватного нотаріуса ОСОБА_19 , повідомили ОСОБА_17 неправдиві відомості про наявність у продавця оформлених у встановленому законодавством порядку документів про право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , та приховуючи від ОСОБА_17 факт смерті ОСОБА_14 , шляхом укладення та здійснення нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири від 14 березня 2018 року (запис у реєстрі №965), шляхом обману заволоділи грошовими коштами ОСОБА_17 в сумі 8500 доларів США, що станом на 14 березня 2018 року за курсом НБУ складає 220285 грн. 4 коп.

Отримані грошові кошти ОСОБА_9 розподілила між членами організованої групи, а саме між: ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у заздалегідь обумовлених частках.

Крім того, у невстановлений період часу, продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_10 підшукали об`єкт нерухомого майна квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , власником якої, згідно даних ТОВ «ЗМБТІ», на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 , виданого 29 грудня 1999 року Орджонікідзевською районною адміністрацією Запорізької міської ради, були померлий ОСОБА_21 та померла ОСОБА_22 . Достовірно знаючи про факт смерті власників даної квартири, втілюючи спільний злочинний план на заволодіння чужим майном, ОСОБА_9 залучила до протиправної діяльності ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , між якими розподілила та обумовила роль кожного.

Виконуючи свою роль у спільному злочинному плані, ОСОБА_7 , у лютому 2018 року, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою швидкого та незаконного збагачення виготовив підроблений документ, а саме дублікат довідки фізичної особи-платника податків на ім`я ОСОБА_22 (ІПН НОМЕР_3 ), після чого передав зазначений підроблений документ ОСОБА_9 .

Отримані завідомо підроблені документи ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_10 передали державному реєстратору КП «Центр надання послуг» Балабинської селищної ради Запорізької області ОСОБА_23 , яка 23 березня 2018 року, виконуючи свою роль у спільному злочинному плані, будучи обізнаною в недостовірності наданих їй документів та у злочинному умислу інших членів організованої злочинної групи, внесла до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно дані щодо права власності ОСОБА_22 на зазначений об`єкт нерухомого майна, чим забезпечила можливість здійснення з цим об`єктом нерухомого майна цивільних правочинів.

Після цього, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючи у змові з іншими членами організованої групи, за допомогою підроблених документів здійснили від імені померлої ОСОБА_22 передачу права власності на зазначену квартиру до уставного фонду ТОВ «ХЮГВАРТ» (), зареєстрованого 7 березня 2018 року за сприяння ОСОБА_24 та ОСОБА_10 .

Після смерті ОСОБА_21 , його частину житлового приміщення (1/2 квартири), на підставі свідоцтва про право на спадщину №1-257, виданого 25 жовтня 2014 року Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) №16743439 від 25 жовтня 2014 року, державним реєстратором ОСОБА_25 , згідно чинного законодавства, передано у власність ОСОБА_22 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

16 лютого 2018 року (тобто після фактичної смерті ОСОБА_22 ), із використанням підроблених документів, зокрема, свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 , виданого 29.12.1999 року Орджонікідзевською районною адміністрацією Запорізької міської ради та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №39830274 від 23 лютого 2018 року, державним реєстратором КП «Центр надання послуг» Балабинської селищної ради Запорізької області ОСОБА_23 до реєстру внесено дані щодо 1/2 частини житлового приміщення, яка фактично належить ОСОБА_22 . Після цього в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на вказану квартиру повністю визначено за ОСОБА_22

23 березня 2018 року приватним нотаріусом ОСОБА_18 право власності на вказану квартиру зареєстровано за ТОВ «ХЮГВАРТ» (), на підставі підробленого акту приймання-передачі нерухомого майна від 13 березня 2018 року, відповідно до якого право власності на вказану квартиру перейшло від ОСОБА_22 (яка фактично померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ) до ТОВ «ХЮГВАРТ», яке зареєстровано 7 березня 2018 року, засновниками якого виступають померла ОСОБА_22 та ОСОБА_26 (директор ТОВ «ХЮГВАРТ»). Таким чином, організована група осіб у складі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , шляхом обману фактично заволоділа чужим майном - квартирою за адресою: АДРЕСА_3 , з метою її подальшої реалізації та отримання грошових коштів.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, слідчий суддя вказав на обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри, взяв до уваги можливість продовження останнім злочинної діяльності з метою отримання доходу, оскільки він офіційного та постійного місця роботи не має, і відсутні дані про отримання ним доходів із законних джерел, а також те, що підозрюваний раніше двічі притягався до кримінальної відповідальності та знову вчинив злочин у період випробувального терміну.

Крім того, слідчий суддя врахував обставини злочинів, які інкримінуються ОСОБА_7 , залучення до вчинення злочинів певної кількості осіб із різних сфер діяльності, а також наявність декількох потерпілих, тому існують обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків, інших співучасників, або перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, що є обґрунтованими ризиками у розумінні ст. 177 КПК України.

Також слідчий суддя взяв до уваги, що згідно повідомленої підозри, ОСОБА_7 не є організатором злочинної діяльності, а є лише виконавцем, він не ухиляється від явок до органу досудового розслідування, на виклики слідчого з`являвся завжди своєчасно.

Разом з тим, слідчий суддя прийшов до висновку, що доводи прокурора про те, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, не підтверджуються жодними доказами.

Проаналізувавши обставини справи, дані про особу підозрюваного, наявність у нього постійного місця проживання та родини, що свідчить про наявні міцні соціальні зв`язки, встановивши лише два ризики в розумінні ст. 177 КПК України, відсутність будь-яких даних про те, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, встановленим судом, слідчий суддя прийшов до висновку, що найбільш дієвим заходом процесуального примусу попереджувального характеру, застосованим до підозрюваного ОСОБА_7 може бути домашній арешт із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів із визначенням застави в розмірі, не меншому 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що слідчий суддя не врахував те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину у складі організованої злочинної групи, а також необхідність наявності хоча б одного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України.

Вважає, що слідчий суддя прийшов до вірного висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, проте не взяв до уваги доводи слідчого і прокурора про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу та наявність ризиків, які полягають у можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також знищення, приховання або спотворення будь-яких речей і документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Вказує, що факт прихованого здійснення своєї протиправної діяльності та недопущення її викриття співробітниками правоохоронних органів підтверджується вилученими у підозрюваного під час обшуку копій двох ухвал слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, які винесені за результатами розгляду клопотань слідчого на проведення обшуку в рамках кримінального провадження № 0002226.

Крім того, слідчий суддя не навів будь-яких даних, що підтверджують наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків та в чому вони полягають, не з`ясовано та не визначено репутацію, яку він має, а посилання слідчого судді на вагомість наявних доказів та тяжкість можливого майбутнього покарання навпаки тільки підтверджують правильність позиції сторони обвинувачення про необхідність обрання більш суворого запобіжного заходу, ніж домашній арешт.

В апеляційному суді:
-прокурор підтримав апеляційну скаргу. Вказав, що підозрюваний може продовжити злочинну діяльність, оскільки раніше скоював злочини. У здійсненні злочинів брала участь група осіб, підозрюваний може впливати на них;
-захисник вважає, що апеляційна скарга необґрунтована, просить відмовити в її задоволенні. Передбачені ст.177 КПК ризики відсутні. Зазначає, що відомості про злочин внесені до ЄРДР ще 02.11.2017. про підозру ОСОБА_7 повідомлено лише 16.06.2018. з цього моменту він не переховувався. Вказує на те, що підозрюваний похилого віку, має хвору мати, переніс 2 інсульти;

-підозрюваний пояснив, що має дітей, внуків, хвору мати, скриватися та скоювати нові злочини наміру не має.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, заслухавши пояснення підозрюваного та його захисника, які ухвалу слідчого судді вважали законною та обґрунтованою, просили залишити її без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
При цьому слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого, наявність у нього судимостей тощо.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Слідчий суддя, врахувавши зазначені вище вимоги закону, дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність даних, які б давали йому підстави обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя оцінив в сукупністю всі обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, що враховуються при обрані запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення, вказавши на міцність соціальних зв`язків підозрюваного, його незначну роль у вчиненні злочинів, встановивши наявність ризиків, передбачених п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та відсутність доказів, яки б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання можливим ризикам.

Судова колегія враховує також і фактичну поведінку підозрюваного після застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Так, підозрюваний ОСОБА_7 , відносно якого 15 червня 2018 року було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, самостійно за викликом апеляційного суду з`явився до судового засідання з розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставилось питання про застосування відносно нього найсуворішого запобіжного заходу.
З огляду на зазначене судова колегія вважає, що фактична поведінка підозрюваного на час розгляду апеляційної скарги свідчить, що заявлений в клопотанні слідчого ризик переховування відсутній.
Даних про неналежне виконання підозрюваним вже застосованого відносно нього запобіжного заходу, в тому числі відомостей про вплив на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином або вчинення нового злочину після повідомлення про підозру в даному кримінальному провадженні, прокурором апеляційному суду не надано.
Не свідчить про наявність ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, наявність у ОСОБА_7 копій ухвал слідчого судді про дозвіл на обшук, які були вилучені під час обшуку 12.04.2018 року, оскільки ні в клопотанні, ні в апеляційні скарзі прокурора не наведено, які саме конкретні дії вчинив підозрюваний для знищення або спотворення доказів

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у даному кримінальному провадженні в судовому засіданні свого об`єктивного підтвердження не знайшли, і прокурором не доведено неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування до нього іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177-178, 181, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Запорізької області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у кримінальному провадженні № 0002226 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4