Номер провадження: 11-сс/785/1254/18
Номер справи місцевого суду: 501/1330/18, 1-кс/501/341/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 22 червня 2018 року ,-

встановив:
Ухвалою слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 22 червня 2018 року скаргу ОСОБА_7 на бездіяльність прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , задоволено частково.

Визнано протиправними дії прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 у відмові прийняття у ОСОБА_7 заяв про кримінальні правопорушення від 18 травня 2018 року.

В решті вимог відмовлено.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, прокурор Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 22 червня 2018 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні вимог скарги ОСОБА_7 . В своїй апеляції прокурор посилається на те, що оскаржувана ухвала відповідно до вимог ст. 309 КПК України не підлягає оскарженню в апеляційному порядку. Однак, вважає, що необхідно відкрити провадження, так як судом першої інстанції в порушення вимог ч. 4 ст. 304 КПК відкрито провадження по скарзі ОСОБА_7 на дію чи бездіяльність прокурора, що не підлягало оскарженню. Прокурора зазначає, що 18.05.2018 під час спроби ОСОБА_7 подати їй, прокурору Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , письмові заяви про вчинення кримінальних правопорушень, вона перебувала у залі судових засідань Іллічівського міського суду та виконувала покладені на неї ЗУ «Про прокуратуру» повноваження, а саме підтримувала державне обвинувачення в суді за обвинуваченням ОСОБА_7 та під час розгляду зазначеного кримінального провадження. ОСОБА_7 подавала заяви в той момент, коли відбувалось відкриття додаткових матеріалів відповідно до ст. 290 КПК України. У зв`язку з викладеним, вона не мала реальної можливості ознайомитись зі змістом заяв та прийняти їх згідно вимог Інструкції.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала доводи апеляції, дослідивши матеріали провадження за скаргою заявниці, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Ч. 1, 2 ст. 309 КПК України встановлює перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в апеляційному порядку.
Однак, відповідно до вимог ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом (КПК України).

Так, ст. 303 КПК України передбачає вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльність слідчого та прокурора, які можуть бути оскаржені до слідчого судді під час досудового розслідування та визначає перелік суб`єктів такого оскарження.

Зокрема, у відповідності до положень згаданої статті на досудовому провадженні можуть бути оскаржені наступні рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:
1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк;
2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування;
3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження;
4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи;
5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим;
6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки;
7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій;
8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу;

9) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування;
10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом.
Ч. 2 ст. 303 КПК України визначає, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 - 316 цього Кодексу.

Натомість, зі змісту скарги ОСОБА_7 слідує, що вона оскаржує бездіяльність прокурора, що полягає у відмові прийняття у неї заяв про кримінальні правопорушення, яке не охоплюється положеннями ст. 303 КПК України.

Однак, вказане слідчим суддею залишилось поза увагою і розглянуто скаргу ОСОБА_7 із прийняттям рішення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що в даному випадку слідчим суддею вирішено питання, яке не віднесено законом до його повноважень, з огляду на що судове рішення за результатом такого розгляду не відповідає критерію законності, як це вимагає ст. 370 КПК України.

Натомість, кожна людина має право розраховувати, що до неї буде застосована належна правова процедура.
У відповідності до ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Одним з елементів цього засадничого принципу є доступ до правосуддя, забезпечений незалежними та неупередженими судами.
Враховуючи вищевикладені підстави, а також приймаючи до уваги правову позицію Конституційного Суду України, висловлену у рішенні від 08.04.2015, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди, а там, де такі суди існують, гарантії що містяться у вказаній статті повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (п.25 Рішення ЄСПЛ у справі «Делкур проти Бельгії» від 17.10.1997 та п.65 Рішення ЄСПЛ у справі «Гофман проти Німеччини» від 11.10.2001) (справа №3-рп/2015), то позбавлення прокурора за даних обставин права на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді було б порушенням принципів рівності всіх перед законом і судом та доступу до правосуддя.
Аналогічна правова позиція щодо застосування в даному випадку загальних засад кримінального провадження, визначених ч.1 ст. 7 КПК України, щодо права на апеляційне оскарження, міститься також в постанові судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 12.10.2017 (справа № 757/49263/15-к).
Приймаючи рішення про визнання протиправними дії прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 у відмові прийняття у ОСОБА_7 заяв про кримінальні правопорушення від 18 травня 2018 року, слідчий суддя послався на те, що Наказом Генерального прокурора України від 3 грудня 2012 р. № 125 затверджено Інструкцію про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах прокуратури України заяв, повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення (далі Інструкція).

Згідно п.2.3.Інструкції повідомлення юридичних і фізичних осіб (усні та письмові заяви) про вчинення кримінального правопорушення приймаються слідчими та прокурорами на особистому прийомі громадян у прокуратурах всіх рівнів.

Згідно п.2.6. Інструкції у разі звернення особи з інформацією про вчинене кримінальне правопорушення до прокурора чи слідчого при виконанні ними службових обов`язків складання протоколу про прийняття заяви є обов`язковим. Якщо при цьому неможливо скласти протокол (необхідність проведення невідкладних слідчих (розшукових) дій). Прийнята усно інформація заноситься до протоколу відразу після виконання цих дій.

Крім того, у випадку, якщо заява, повідомлення, що надійшла телефонним зв`язком, містить конкретні обставини про вчинення кримінального правопорушення, а особа, яка про це повідомила, відмовилася з`явитися до прокуратури для оформлення письмової заяви, прокурор, який прийняв таку заяву складає протокол та доповідає відповідному керівнику прокуратури (п.2.8. Інструкції).

За аналізом положень зазначеної Інструкції, слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурори, які не проводять особистих прийомів громадян, приймають заяви, повідомлення про злочин при виконанні службових обов?язків за телефонним зв?язком або особисто з оформленням відповідного протоколу.

Згідно ст. 28 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, захищаючи права і законні інтереси громадян, працівник прокуратури, у межах компетенції, повинен уважно розглядати їх звернення відповідно до вимог закону, принципів справедливості та людяності, уникати проявів бюрократизму, формалізму, бездушного ставлення до потреб особи.

Таким чином, відмова при виконання своїх службових обов`язків прокурором ОСОБА_6 у прийнятті 18 травня 2018 року від заявниці заяв про вчинення злочинів є незаконною.

Проте апеляційний суд не може погодитися з такими висновками слідчого судді.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що згідно п. 2.6. Інструкції про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах прокуратури України заяв, повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення (далі Інструкція), затвердженої Наказом Генерального прокурора України від 03 грудня 2012 р. № 125, у разі звернення особи з інформацією про вчинене кримінальне правопорушення до прокурора чи слідчого при виконанні ними службових обов`язків складання протоколу про прийняття заяви є обов`язковим. Якщо при цьому неможливо скласти протокол (необхідність проведення невідкладних слідчих (розшукових) дій), прийнята усно інформація заноситься до протоколу відразу після виконання цих дій.
Проте, при розгляді заяви судом не враховано, що згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України може бути оскаржено бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Тобто, ОСОБА_7 подала скаргу на рішення, дію чи бездіяльність прокурора, що не підлягає оскарженню.
Згідно вимог ч. 4 ст. 304 КПК, слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню. Відкривши провадження по скарзі на дії прокурора, яка не підлягала оскарженню, суд грубо порушив вимоги діючого законодавства.
Як встановлено в судовому засіданні апеляційного суду, 18.05.2018 під час спроби ОСОБА_7 подати прокурору Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , письмові заяви про вчинення кримінальних правопорушень, вона перебувала у залі судових засідань Іллічівського міського суду та підтримувала державне обвинувачення в суді за обвинуваченням ОСОБА_7 та під час розгляду зазначеного кримінального провадження. ОСОБА_7 подавала заяви в той момент, коли відбувалось відкриття матеріалів відповідно до ст. 290 КПК України. У зв`язку з викладеним, прокурор не мала реальної можливості ознайомитись зі змістом заяв та прийняти їх згідно вимог Інструкції.
Крім того, відповідно до п. 2.1. Інструкції заяви, повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення незалежно від місця і часу їх вчинення підлягають обов`язковому прийманню у Генеральній прокуратурі України, прокуратурах Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя, спеціалізованих прокуратурах на правах обласних, міських, районних, міжрайонних, районних у містах та прирівняних до них прокуратурах.
Усні та письмові заяви, згідно вимог п. 2.3. Інструкції, повідомлення юридичних і фізичних осіб про вчинення кримінального правопорушення приймаються слідчими та прокурорами на особистому прийомі громадян у прокуратурах усіх рівнів.
Також, згідно п. 3.1. Інструкції, заяви, повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення, за винятком усних заяв, прийнятих на особистому прийомі, реєструються у книзі вхідної кореспонденції відповідно до вимог Інструкції з діловодства в органах прокуратури та цієї Інструкції.
Перебуваючи у суді під час підтримання обвинувачення ОСОБА_7 , прокурор не мала реальної можливості виконати усі вищезазначені вимоги Інструкції щодо порядку прийняття та реєстрації заяв, повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення.
За наведених вище обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню.

Апеляційний суд вважає, за обов`язкове, роз`яснити ОСОБА_7 , що вона вправі звернутися до прокурора із заявою про вчинення кримінального правопорушення, але у визначеному законом порядку.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 309, 310, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 22 червня 2018 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволені скарги ОСОБА_7 .

Роз`яснити ОСОБА_7 , що вона вправі звернутися до прокурора із заявою про вчинення кримінального правопорушення, але у визначеному законом порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4