Справа №478/1140/17 Пров №1-кп/478/13/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2018 року. Казанківський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Казанка, клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, раніше судимого, у кримінальному провадженні №1-кп/478/13/2018 про відвід прокурора, -

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Казанківського районного суду Миколаївської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 391 КК України.

Під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_4 заявив про відвід прокурора заступника керівника Баштанської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , з підстав особистої зацікавленості останнього в результатах розгляду кримінального провадження та не вжиття заходів щодо ініціювання звернення до суду для обрання йому запобіжного заходу, в результаті чого він безпідставно утримується в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор», в той час, як строк відбування покарання за попереднім вироком закінчився 31 липня 2018 року.

Захисник в судовому засіданні заяву про відвід прокурора підтримав, зазначив, що в результаті перерахування строку відбуття покарання апеляційним судом Миколаївської області, обвинуваченому ОСОБА_4 було зменшено строк покарання за попереднім вироком, в результаті чого, строк відбуття покарання закінчився 31 липня 2018 року.

За наявності наведеного обґрунтування обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник також просили суд звільнити від відбування покарання обвинуваченого ОСОБА_4 засудженого за попереднім обвинувальним вироком та обрати йому запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Прокурор в судовому засіданні заяву обвинуваченого ОСОБА_4 просив залишити без задоволення, пояснив суду, що питання припинення відбуття покарання та звільнення засуджених осіб віднесено кримінально виконавчим законодавством до повноважень установ виконання покарань, в яких перебувають (утримуються) засуджені особи.

Також прокурор зауважив, що питання обрання чи зміни запобіжного заходу щодо обвинувачених є правом, а не обов`язком сторони обвинувачення, у зв`язку з чим не здійснення ним заходів із обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу не є підставою для відводу прокурора у кримінальному провадженні.

Вислухавши пояснення учасників судового провадження щодо заявленого відводу прихожу такого висновку.

Згідно п.3 ч.1 ст.77 КПК України, прокурор, слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні: якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

З огляду на викладене, суд, проаналізувавши доводи обвинуваченого ОСОБА_4 в якості обґрунтування підстав для відводу, суд вважає, що дані доводи не містять достатніх та беззаперечних обставин, які свідчать про наявність зацікавленості (упередженості) прокурора заступника керівника Баштанської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , під час розгляду кримінального провадження та виключають його участь у даному кримінальному провадженні згідно з нормами статті 77 КПК України.

Зокрема, доводи обвинуваченого, щодо не вжиття прокурором заходів для обрання відносно нього запобіжного заходу після закінчення строку відбуття ним покарання за попереднім обвинувальним вироком не є тією обставиною, яка має викликати сумнів в упередженості прокурора.

Відповідно до статті 152 Кримінально-виконачвого кодексу України, підставою для звільнення від відбування покарання є, зокрема: відбуття строку покарання, призначеного вироком суду.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» на Державну кримінально-виконавчу службу України покладається завдання щодо здійснення державної політики у сфері виконання покарань.

З огляду на статтю 6 вказаного Закону до структури Державної кримінально-виконавчої служби України, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, віднесено, зокрема, установи виконання покарань, слідчі ізолятори створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.
Частиною 2 статті 4 вказаного Закону визначено, що непередбачене законодавством обмеження прав і свобод людини та громадянина не припустиме і тягне за собою відповідальність згідно із законом.
Отже, відповідальність за обмеження прав і свобод людини та громадянина покладається, на установу, яка виконує покарання.

З наведеного, суд приходить до висновку, що у випадку відбуття особою строку покарання, відповідальною особою, за проведення її звільнення є установа Державної кримінально-виконавчої служби України, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань.
При цьому, суд зауважує, що будь-яка особа, яка фактично відбула строк покарання, звільняється із установи виконання покарання, а сам факт того, що прокурор, як в даному випадку, не звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_4 не є самостійною підставою тримання такої особи в установі виконання покарання, за умов, якщо дійсно такий строк відбуття покарання закінчився.
Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення відводу прокурору у даному кримінальному провадженні відсутні.

Щодо обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує довідку Державної установи «Миколаївській слідчий ізолятор» від 25.06.2018 року № 20/1.5/1960/цми, відповідно до якої, початок строку покарання у засудженого ОСОБА_4 за попереднім вироком рахується з 02.10.2009 року, кінець строку 13.11.2019 року.

Будь-яких доказів на спростування даної довідки чи правильності обрахунку строку початку та закінчення відбуття покарання ОСОБА_4 суду не надано.

За таких обставин, у суду відсутні підстави для висновку про закінчення строку відбуття покарання ОСОБА_4 станом на 02.08.2018 року, у зв`язку з чим в задоволенні клопотання щодо застосування запобіжного заходу слід відмовити.

В той же час, суд вважає не можливим ігнорувати заяву сторони захисту щодо можливого закінчення строку відбуття покарання ОСОБА_4 у зв`язку з чим вважає за необхідне звернути увагу керівника Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» на необхідність перевірки правильності обрахунку початку та закінчення строку призначеного покарання ОСОБА_4 за обвинувальним вироком, на підставі якого він відбуває покарання.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.77, 80, 81 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід прокурора заступника керівника Баштанської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відмовити.

Звернути увагу керівника Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» на необхідність перевірки правильності обрахунку початку та закінчення строку призначеного покарання ОСОБА_4 за обвинувальним вироком, на підставі якого він відбуває покарання, про що повідомити Казанківський районний суд Миколаївської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Казанківського районного суду

Миколаївської області ОСОБА_1