Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження №1-кс/641/2632/2018 Справа №641/6041/18
УХВАЛА
29 серпня 2018 року слідчий суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
27.08.2018 року слідчий СВ Слобідського ВП ГУНП в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасове вилучене майно під час огляду місця події, а саме на кухонні лопатки для млинців ТМ «TEFAL», чорного кольору, які вироблені із нейлону, у непошкодженому стані, у кількості 4 штук, які були поміщені у полімерний пакет жовтого кольору, який був скріплений ниткою з биркою, на якій маються підпис особи, у якої було вилучено, підписи двох понятих та слідчого.
В обґрунтування клопотання, слідчий зазначила що, 21.08.2018 до ЧЧ Слобідського ВП ГУНП в Харківській області надійшла заява від представника ТОВ «МЕТРО Кеш Енд Кері Україна» ОСОБА_5 про те, що 15.08.2018, близько 12.30 год., невстановлена особа, перебуваючи у торгівельному залі супермаркету «МЕТРО», що за адресою: м. Харків, просп. Гагаріна, буд. 187/1, шляхом вільного доступу, вчинила крадіжку товару на загальну суму 359,60 грн., чим завдала ТОВ «МЕТРО Кеш Енд Кері Україна» матеріальної шкоди.
В судовому засіданні слідчий не з`явся, надав заяву з проханням розглянути справу без його участі.
Представник ТОВ «Метро Кеш енд Кері», в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій вказав, що не заперечує проти арешту майна.
Слідчий суддя, розглянувши клопотання, дослідивши додані до клопотання документи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню.
Згідно з протоколам огляду місця події від 24.08.2018 року вилучено вище зазначені речі.
За п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Враховуючи те, що тимчасово вилучене майно, відповідає критеріям ст.98 КПК України, і не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання слідчого задовольнити та накласти арешт на зазначене майно.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 170, 172, 173, 175, 309, 395КПК України, слідчий суддя, -
Накласти арешт на вилучені в ході огляду місця події, а саме: на кухонні лопатки для млинців ТМ «TEFAL», чорного кольору, які вироблені із нейлону, у непошкодженому стані, у кількості 4 штук
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Виконання ухвали про арешт майна доручити слідчому ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя- ОСОБА_1