В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 травня 2018 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Харківської області, м. Дергачі, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, офіційно не працюючого , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3. ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
17 грудня 2017 року в період часу з 12:30 до 12:35 годин, ОСОБА_4 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, прибув за адресою: АДРЕСА_1 , де розташоване приватне домоволодіння, яке належить потерпілому ОСОБА_5 та у останнього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел. Направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає і що поруч сторонніх осіб не має, з метою наживи, усвідомлюючи протиправність свого діяння, ОСОБА_4 переліз через паркан, тим самим проник на територію приватного домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , звідки викрав металеву віконну решітку білого кольору, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи ХНДІСЕ ім. М.С. Бокаріуса № 411 від 12.01.2018 оку-876 гривень 80 копійок, яка належить потерпілому ОСОБА_6 та намагався покинути територію приватного домоволодіння з викраденим майном. Проте ОСОБА_4 не довів до кінця свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане проникненням у сховище з причин, що не залежали від його волі, так як він був затриманий потерпілим ОСОБА_6 .

Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, а саме незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленному обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся в скоєному злочині, погодився із кваліфікацією вчиненого ним діяння, та щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення надав пояснення як зазначено више. Просив його суворо не карати, вказав що він у повній мірі розуміє наслідки вчинення ним кримінального правопорушення, що йому дуже соромно за вчинене.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, провів судовий розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів що характеризують його особистість, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_4 скоїв злочин та кваліфікує його дії відповідно за ч. 3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, що виразилося у незакінченому замахі на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочину середньої тяжкості, його наслідки, ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку у лікаря психіатра, нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно не працює, має постійне місце проживання.

Згідно досудової доповіді, складеної інспектором Холодногірського районного сектору ХМВ з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, ОСОБА_4 не становить високої небезпеки для суспільства, виправлення ОСОБА_4 можливе без позбавлення волі або обмеження волі за умови здійснення з боку органу пробації нагляду.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до п. 13 ч.1 ст. 67 КК України є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Частинами 1,2 ст. 68 КК України передбачено, що при призначенні покарання за незакінчений злочин суд, керуючись положеннями статей 65-67 цього Кодексу, враховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця.

За таких обставин справи, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, в межах мінімальної санкції частини 3 ст. 185 КК України.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, він ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Враховуючи тяжкість злочину, особу винного, відсутність тяжких наслідків вчиненого злочину, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком та застосовує ст. 75 КК України. На період випробувального терміну суд покладає на нього обов`язки, передбачені ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України, які вважає необхідними та достатніми для його виправлення.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати стягнути з ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового терміну в 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності зі ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 411 від 12.01.2018 року в розмірі 715 гривень 00 копійок.

Речові докази металеву віконну решітку білого кольору, передану на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити у його розпорядженні.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не застосовувався.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1