Справа № 185/5634/18
Провадження № 1-кд/185/5/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 серпня 2018 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Павлоград клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Нєфтєюганского районного суду Ханти-Мансійського автономного округу Югри від 21 березня 2017 року та апеляційної ухвали Суду Ханти-Мансійського автономного округу Югри від 24 травня 2017 року відносно засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Добропілля Донецької області, громадянина України, із вищою освітою, не одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого.

відповідність із законодавством України, -

В С Т А Н О В И В:

Міністерство юстиції України звернулось до суду з клопотанням про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, посилаючись на те, що 08 травня 2018 року наказом № 1458/5 Міністерством юстиції України прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком суду Російської Федерації громадянина України ОСОБА_4 , керуючись ст. 606 КПК України, статтею 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 20.03.2018 року за № 06-36212/18.

ОСОБА_4 засуджено вироком Нєфтєюганского районного суду Ханти-Мансійського автономного округу Югри від 21.03.2017 року з урахування апеляційної ухвали Суду Ханти-Мансійського автономного округу Югри від 24.05.2017 року до покарання у вигляді 10 років 4 місяців позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених п. «г» ч. 4 ст. 228.1 (незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням інформаційнотелекомунікаційної мережі «Інтернет», за попередньою змовою группою осіб, у великому розмірі) КК Російської Федерації, п.п. «а,б» ч.3 ст.228.1 (незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням інформаційно телекомунікаційної мережі «Інтернет», за попередньою змовою группою осіб, у значному розмірі) КК Російської Федерації, с. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 (замах на незаконний збут наркотичих засобів вчинений з вткористанням інформаційнотелекомунікаційної мережі «Інтернет», за попередньою змовою группою осіб, у великому розмірі, тобто умисні дії особи, безпосередньо направлені на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з вткористанням інформаційнотелекомунікаційної мережі «Інтернет», у великому розмірі, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від волі особи) КК Російської Федерації, що також є караними діяннями відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.

ОСОБА_4 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 2 УФСВП Росії по Тюменській області», кінець строку відбуття покарання 12.06.2026 року.

Останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 609, ч. 1 ст.610 КПК України, в клопотанні ставиться питання про визначення норми (статті, частини статей) Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнано винним вироком Нєфтєюганского районного суду Ханти-Мансійського автономного округу Югри від 21.03.2017 року з урахуванням апеляційної ухвали Суду Ханти-Мансійського автономного округу Югри від 24.05.2017 року та визначення строку позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 ..

В клопотанні також заявлено прохання про його розгляд у судовому засіданні без участі представника Міністерства юстиції України, участь якого згідно з ч.1 ст. 610 КПК України не є обов`язковою.

Згідно доданих до клопотання матеріалів засуджений ОСОБА_4 подав заяву, в якій просив перевести його для подальшого відбуття покарання в Україну, громадянином якої він є.

Заслухавши думку прокурора, який вважав, що клопотання підлягає задоволенню, суд, дослідивши надані документи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню за наступних підстав.

При зверненні Міністерством юстиції України до суду даного клопотання дотримані вимоги ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, а також вимоги ч. 2 ст. 610 КПК України, тому підстав для відмови в передачі засудженої особи в порядку, передбаченому ст. 3 Конвенції, немає.

За змістом ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року засуджену особу може бути передано за цією Конвенцією тільки за таких умов: а) якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; b) якщо рішення є остаточним; c) якщо на час отримання запиту про передачу засуджена особа має відбувати покарання впродовж як найменш шести місяців або якщо їй винесено вирок до ув`язнення на невизначений строк; d) якщо на передачу згодна засуджена особа або, коли з врахуванням її віку або фізичного чи психічного стану одна із двох держав вважає це за необхідне, - законний представник засудженої особи; e) якщо дія або бездіяльність, на підставі якої було винесено вирок, є кримінальним злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або була б кримінальним злочином у разі вчинення на її території; f) якщо держава винесення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженої особи.

Виходячи з положень цієї Конвенції, держава виконання вироку повинна забезпечити виконання вироку в повному обсязі, керуючись своїм законодавством, не погіршуючи становище засудженої особи; призначене покарання відбувається засудженою особою на підставі вироку суду держави винесення вироку; суд держави виконання вироку, виходячи з винесеного вироку, приймає рішення про його виконання; у строк покарання у вигляді позбавлення волі зараховується строк, відбутий у державі винесення вироку; якщо за законодавством держави винесення вироку за дане діяння граничний строк позбавлення волі є меншим, чим призначено вироком, суд держави виконання вироку визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений законодавством цієї держави за таке саме діяння.

У судовому засіданні встановлено, що згідно вироку Нєфтєюганского районного суду Ханти-Мансійського автономного округу Югри від 21.03.2017 року ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених п. «г» ч. 4 ст. 228.1 (незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням інформаційнотелекомунікаційної мережі «Інтернет», за попередньою змовою группою осіб, у великому розмірі) КК Російської Федерації, п.п. «а,б» ч.3 ст.228.1 (незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням інформаційно телекомунікаційної мережі «Інтернет», за попередньою змовою группою осіб, у значному розмірі) КК Російської Федерації, с. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 (замах на незаконний збут наркотичих засобів вчинений з вткористанням інформаційнотелекомунікаційної мережі «Інтернет», за попередньою змовою группою осіб, у великому розмірі, тобто умисні дії особи, безпосередньо направлені на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з вткористанням інформаційнотелекомунікаційної мережі «Інтернет», у великому розмірі, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від волі особи) КК Російської Федерації, та призначено покарання на піставі ч. 3 ст. 69 Кримінального Кодексу Російської Федерації у виді десяти років шести місяців позбавлення волі, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.

Строк покарання обчислюється з 21.03.2017 року.

До строку відбуття покарання зарахований період перебування ОСОБА_4 під вартою з 13.02.2016 року до 20.03.2017 року, в підтвердження чого надано копію вироку.

Апеляційною ухвалою Суду Ханти-Мансійського автономного округу Югри від 24.05.2017 року вирок Нєфтєюганского районного суду Ханти-Мансійського автономного округу Югри від 21.03.2017 року змінено, пом`якшено засудженому ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст. 30 п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації до 9 років позбавлення волі, та з урахуванням вимог ч. 3 ст. 69 КК Російської Федерації пом`якшено строк остаточно призначеного ОСОБА_4 покарання 10 років 4 місяці позбавлення волі. В іншій частині вирок залишено без змін.

На теперішній час засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 2 УФСВП Росії по Тюменській області»; початок строку 13.02.2016 року, кінець строку відбуття покарання 12.06.2026 року.

Станом на 30.01.2018 року відбута частина покарання засудженого складає 1 рік 11 місяців 18 днів, невідбута частина відповідно складає 8 років 4 місяці 12 днів, що підтверджується довідкою про відбуття покарання.

Засуджений ОСОБА_4 особисто висловив бажання продовжити подальше відбування покарання на території України, оскільки є громадянином України.
У відповідності до вимог ч. 3 ст. 609 КПК України Міністерство юстиції України в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 610 КПК України при призначенні покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України; якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком іноземної держави.

ОСОБА_4 засуджений вироком суду Російської Федерації за п. «г» ч. 4 ст. 228.1 (незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням інформаційнотелекомунікаційної мережі «Інтернет», за попередньою змовою группою осіб, у великому розмірі) КК Російської Федерації, п.п. «а,б» ч.3 ст.228.1 (незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням інформаційно телекомунікаційної мережі «Інтернет», за попередньою змовою группою осіб, у значному розмірі) КК Російської Федерації, ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 (замах на незаконний збут наркотичих засобів вчинений з використанням інформаційнотелекомунікаційної мережі «Інтернет», за попередньою змовою группою осіб, у великому розмірі, тобто умисні дії особи, безпосередньо направлені на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням інформаційнотелекомунікаційної мережі «Інтернет», у великому розмірі, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від волі особи) КК Російської Федерації.

Злочин (незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням інформаційнотелекомунікаційної мережі «Інтернет», за попередньою змовою группою осіб, у великому розмірі) п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації, відповідає ч. 2 ст. 307 КК України (незаконний збут психотропних речовин, вчинений за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах), якою передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна; злочин (незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням інформаційно телекомунікаційної мережі «Інтернет», за попередньою змовою группою осіб, у значному розмірі) п.п. «а,б» ч.3 ст.228.1 КК Російської Федерації, відповідає ч. 2 ст. 307 КК України (незаконний збут психотропних речовин, вчинений за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах), якою передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна; злочин (замах на незаконний збут наркотичих засобів вчинений з використанням інформаційнотелекомунікаційної мережі «Інтернет», за попередньою змовою группою осіб, у великому розмірі, тобто умисні дії особи, безпосередньо направлені на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням інформаційнотелекомунікаційної мережі «Інтернет», у великому розмірі, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від волі особи) ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації , відповідає ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 307 КК України (замах на незаконний збут психотропних речовин, вчинений за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця), якою передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна

Таким чином, враховуючи, що вчинені засудженим ОСОБА_4 діяння за вироком суду Російської Федерації є злочинами, відповідальність за які також передбачена Кримінальним кодексом України, і сам засуджений згоден на його передачу до України для подальшого відбуття покарання, слід дійти висновку, що є всі достатні та законні підстави для приведення вироку Російської Федерації у відповідність з кримінальним законодавством України.

За цих обставин, з урахуванням положень ч. 4 ст. 610 КПК України слід визначити засудженому за вироком Нєфтєюганского районного суду Ханти-Мансійського автономного округу Югри від 21.03.2017 року зі змінами внесеними апеляційною ухвалою Суду Ханти-Мансійського автономного округу Югри від 24.05.2017 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Добропілля Донецької області, громадянину України, - строк позбавлення волі, що підлягає до відбування наступним чином:

- за ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі строком десять років без конфіскації майна, оскільки зазначений вид додаткового покарання не передбачений КК РФ та не був визначений при постановлені вироку.

- за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі строком десять років без конфіскації майна, оскільки зазначений вид додаткового покарання не передбачений КК РФ та не був визначений при постановлені вироку.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі строком десять років чотири місяці, без конфіскації майна.

В статті 63 КК України закріплено, що позбавлення волі встановлюється на строк від одного до п`ятнадцяти років, за винятком випадків, передбачених Загальною частиною цього Кодексу.

Злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 КК України, відповідно до вимог ст. 12 КК України, є умисним тяжким злочином .

Злочин, передбачений ч. 3 ст. 307 КК України, відповідно до вимог ст. 12 КК України, є умисним особливо тяжким злочином .

Таким чином, у відповідності до вимог ст. 63 КК України, засудженому ОСОБА_4 визначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком десять років чотири місяці без конфіскації майна.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року строк відбування покарання необхідно обраховувати 21 березня 2017 року, зарахувавши в строк відбуття покарання період перебування засудженого під вартою з 13 лютого 2016 року до 20 березня 2017 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 9 Конституції України, Конвенцією про передачу засуджених осіб 1983 року, ст.ст.603, 609, 610 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Нєфтєюганского районного суду Ханти-Мансійського автономного округу Югри від 21.03.2017 року з урахування апеляційної ухвали Суду Ханти-Мансійського автономного округу Югри від 24.05.2017 року відносно засудженого ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України - задовольнити.

Привести вирок Нєфтєюганского районного суду Ханти-Мансійського автономного округу Югри від 21.03.2017 року з урахування апеляційної ухвали Суду Ханти-Мансійського автономного округу Югри від 24.05.2017 року відносно засудженого ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України та вважати ОСОБА_4 засудженим

- за ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі строком десять років без конфіскації майна.

- за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі строком десять років без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі строком десять років чотири місяці, без конфіскації майна.

Строк відбування покарання для засудженого ОСОБА_4 необхідно обраховувати з 21 березня 2017 року, зарахувавши в строк відбуття покарання період перебування засудженого під вартою з 13 лютого 2016 року до 20 березня 2017 року.

Ухвала може бути оскаржена учасниками процесу, у тому числі засудженим, щодо якого вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, протягом семи днів з дня її оголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя ОСОБА_1