Справа №127/9730/18
Провадження №1-в/127/328/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 травня 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмільник Вінницької області, проживаючого до засудження по АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, з неповною середньою освітою, до засудження непрацюючого,

По даній справі засуджений згідно з вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 20.01.2017 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України, та згідно ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 14.06.2017 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна. На підставі ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України зараховано в строк покарання попереднє ув`язнення з 27.11.2015 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку одинь день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, -

за участю учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представника Державної установи «Вінницька

виправна колонія (№86)» ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 Кримінального кодексу України.

Клопотання мотивоване тим, що засуджений відбуває покарання у виді позбавлення волі в Державній установі "Вінницька виправна колонія (№86)", зразковою поведінкою засуджений довів своє виправлення, оскільки відвідує церкву та приймає участь в спортивних заходах. Заохочень немає, оскільки не працює, хоч і звертався до адміністрації установи із заявою щодо працевлаштування, відбув 2/3 строку покарання, у разі звільнення буде проживати з дружиною, яка потребує догляду. Просить умовно-достроково звільнити його від відбування покарання.

Засуджений ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та просить його задовольнити. Вважає, що зразковою поведінкою довів своє виправлення, оскільки відвідує церкву та приймає участь в спортивних заходах. Заохочень немає, оскільки не працює, хоч і звертався до адміністрації установи із заявами щодо працевлаштування, однак йому відмовляли. На даний час відбув 2/3 строку покарання, у разі звільнення буде проживати з дружиною, яка потребує догляду. Режим утримання в установі не порушує, адміністрацією установи до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Вважає, що сумлінною поведінкою довів своє виправлення. Просить клопотання задовольнити.

Представник Державної установи "Вінницька виправна колонія (№86)" ОСОБА_6 пояснив, що засуджений характеризується посередньо, не працевлаштований, виконавчих листів про стягнення коштів із засудженого в установі немає, заохочень немає, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Вважає, що засуджений не довів своє виправлення. Зазначив, що в грудні 2017 року засуджений вже звертався до суду з аналогічним клопотанням, однак ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області йому було відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення. Вважає, що засуджений звернувся із даним клопотанням без дотримання строку звернення із повторним клопотанням, встановленого ч. 7 ст. 539 Кримінального процесуального кодексу України.
Прокурор ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання засудженого, оскільки засуджений не працевлаштований, заохочень немає. Вважає, що засуджений не довів своє виправлення.

Суд, дослідивши матеріали подання, оглянувши в судовому засіданні матеріали особової справи засудженого, заслухавши думку учасників судового розгляду, приходить до висновку, що в задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання за вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 20.01.2017 року, згідно якого він засуджений за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України, на підставі положень ст. 71 Кримінального кодексу України (з урахуванням ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 14.06.2017 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна. На підставі ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України зараховано в строк покарання попереднє ув`язнення з 27.11.2015 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі

Початок строку покарання рахується з 27.11.2015 року, кінець строку покарання 09.05.2019 року.

Станом на 09.09.2017 року засуджений відбув 2/3 строку покарання, що надає йому формальне юридичне право на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 81 Кримінального кодексу України.

Частинами 1- 3 статті 81 Кримінального кодексу України встановлено, що до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому таке звільнення може бути застосоване до засуджених після фактичного відбуття ними не менше 2/3 строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

У відповідності до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Разом з тим, висновки про те, чи став засуджений на шлях виправлення, можливо зробити врахувавши увесь комплекс даних, які характеризують засудженого, його поведінку, відношення до праці, відношення до вчиненого злочину та його наслідків, наявність заохочень, їх кількість та регулярність отримання, наявність чи відсутність стягнень, тощо.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 537 Кримінального процесуального кодексу України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення подання, суд враховує дані, які характеризують засудженого, його поведінку за весь період відбування покарання, наявність заохочень та стягнень, відношення до праці.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Кримінально-виконавчого кодексу України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Враховуючи встановлені обставини, особу засудженого, суд приходить до переконання, що факт виправлення засудженого через сумлінну поведінку та ставлення до праці не відповідає фактичним обставинам справи.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів клопотання та матеріалів особової справи засудженого вбачається, що засуджений з 10.07.2017 року по даний час відбуває покарання в Державній установі «Вінницька виправна колонія (№86)».

Як вбачається із листа за підписом помічника начальника Державної установи «Вінницька виправна колонія (№86)» від 31.05.2018 року засуджений працевлаштований в установі не був.

З матеріалів оглянутої в судовому засідання особової справи вбачається, що засуджений заохочень та дисциплінарних стягнень немає.

Як вбачається з характеристики засудженого, за підписами начальника відділення СПС та заступника начальника із соціально-виховної та психологічної роботи Державної установи «Вінницька виправна колонія (№86)», за час відбування покарання в установі засуджений характеризується посередньо, адміністрацією установи не заохочувався, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. В установі не працевлаштований з власних переконань. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, легко піддається чужому впливу. По відношенні до представників адміністрації поводиться ввічливо з метою поблажливого ставлення до себе. Намагається утримувати спальне місце та приліжкову тумбочку у чистоті та порядку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання немає. До виконання робіт із благоустрою установи намагається ставитися з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки. Заходи виховного та режимно-профілактичного характеру відвідує, та не завжди робить для себе належні висновки. Участь в програмах диференційованого виховного впливу не приймає з власних переконань. До підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне. Приймати участь в самодіяльних організаціях не бажає. Соціально-корисні зв`язки підтримує з рідними та близькими. Засуджений на профілактичному обліку не перебуває.

Крім того, згідно витягу із протоколу №18 від 19.09.2017 року комісія установи прийняла рішення про відмову засудженому у клопотанні перед судом про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, як особи, що не довела своє виправлення.

Після чого засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.12.2017 року в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 539 Кримінального процесуального кодексу України, у разі набрання законної сили ухвалою суду про відмову в задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням розгляд повторного клопотання з цього самого питання щодо осіб, засуджених за тяжкі та особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може мати місце не раніше як через рік з дня винесення ухвали суду про відмову, а щодо засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених - не раніше як через шість місяців.
Разом з тим, засуджений ОСОБА_3 звернувся із даним клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання без дотримання строку звернення із повторним клопотанням, встановленого ч. 7 ст. 539 Кримінального процесуального кодексу України.
Крім того, суд зазначає, що наявність лише формально-юридичної підстави, тобто відбуття необхідного строку покарання, не свідчить про виправлення засудженого, що, в свою чергу, не надає йому право на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Виходячи з приписів ст. 81 Кримінального кодексу України, головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а саме виправлення засудженого, що доводиться сумлінною поведінкою і ставленням до праці за весь період відбування покарання у виправній установі.

Суд зазначає, що та обставина, що до засудженого не застосовувалися дисциплінарні стягнення, сама по собі не доводять виправлення засудженого в розумінні положень ч. 2 ст. 81 Кримінального кодексу України, так як для такого висновку повинні бути наявні докази, які засвідчують, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці в період усього періоду відбування покарання довів своє виправлення.

На думку суду, відсутність стягнень у засудженого не є тією обставиною, якої достатньо для висновку про те, що засуджений довів своє виправлення, цей факт лише підтверджує обставину додержання засудженим режиму відбування покарання.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід відмовити.

Керуючись ст. 81 Кримінального кодексу України, ст. ст. 369-372, 376, 392-395, 532, 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя