УХВАЛА
Справа № 521/15848/18

Номер провадження:1-кс/521/5973/18

28.09.2018 року м. Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0003268, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.09.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ст. 290 КК України, про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду міста Одеси надійшло клопотання старшого слідчого Малиновського ВП у м. Одесі ГУ НП в Одеській області ОСОБА_4 , в якому ставиться питання про накладення арешту на транспортний засіб «Toyota Rav 4» реєстраційний номер НОМЕР_1 , зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ; зберігання транспортний засібу на спеціальному майданчику-стоянки № 6, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Аеропортівська, 29-а, та про заборону власнику ОСОБА_5 , розпоряджатись вищезазначеним майном.

Своє клопотання слідчий обгрунтовує наступним.

18.09.2018 року, до чергової частини Малиновського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області надійшло повідомлення оператора 102 про те, що за адресою: м. Одеса, вул. Аеропортівська 29-А на території ТСЦ-5142 МВС України, виявлено автомобіль «Toyota Rav 4» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками знищення номерного знаку двигуна.

За даним фактом 19.09.2018 слідчим Малиновського ВП в м. Одеса ГУ НП в Одеській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003268 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

18.09.2018 в ході огляду експертом ТСЦ-5142 МВС України, було встановлено що автомобіль марки «Toyota Rav 4» реєстраційний номер НОМЕР_3 , шо перебуває, на території ТСЦ-5142 МВС України, має ознаками знищення номерного знаку двигуна не в заводських умовах.

18.09.2018 року черговим слідчим Малиновського ВП в м. Одеса ГУ НП в Одеській області був проведений огляд місця події, в ході якого був вилучений автомобіль марки «Toyota Rav 4» реєстраційний номер НОМЕР_1 , зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Після проведення огляду автомобіль марки «Toyota Rav 4» реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до акту огляду та затримання транспортного засобу від 18.09.2018, був доставлений для зберігання на спеціальний майданчик-стоянку № 6, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Аеропортівська, 29-а.

19.09.2018 слідчим була винесена постанова про визнання оглянутих предметів, а саме автомобіля марки «Toyota Rav 4» реєстраційний номер НОМЕР_1 зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , речовими доказами.

Згідно п. 1, 3 та 4 ч. 2 ст. 167 КПК України, вищезазначене майно а саме: автомобіль марки «марки «Toyota Rav 4» реєстраційний номер НОМЕР_1 , зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , є тимчасово вилученим майном, щодо якого є достатні підстави вважати, що він є предметом кримінального правопорушення, яке зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, та одержано правопорушником внаслідок вчинення злочину.

Слідчий просить накласти арешт на вказаний транспортний засоб з метою збереження речового доказу, а також слідів від злочину, які містяться на ньому, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення потерпілому.

Прокурор, який приймав участь у розгляді клопотання, підтримав його і просив задовольнити.

Особа, яка є власником майна, щодо якого вирішується питання про арешт, до суду не викликалася.

Вивчивши клопотання і додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує клопотання, вислухавши думку прокурора, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про арешт майна задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з п.2 цієї статті, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Як вбачається з матеріалів клопотання, майно, про арешт якого йдеться у клопотанні, належить на праві власності ОСОБА_5 .

Як вбачається з наданих до суду матеріалів клопотання, ОСОБА_5 не визнана у встановленому процесуальним законом порядку підозрюваною, обвинуваченою, засудженою, фізичною чи юридичною особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Даних про заявлення цивільного позову матеріали провадження не містять.

Санкція ст. 290 КК України не передбачає кримінальної відповідальності у вигляді конфіскації майна.

Достатніх підстав вважати, що вказане майно підлягатиме спеціальній конфіскації чи кримінальне провадження проводиться відносно юридичної особи, слідчим суддею не встановлено.

Оцінюючи достатність підстав для визначення тимчасово вилученого майна критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, слідчий суддя приймає до уваги, що під час розгляду клопотання слідчого, ані слідчим, ані прокурором не надано процесуального документу про визнання автомобіля марки «Toyota Rav 4» реєстраційний номер НОМЕР_1 речовим доказом, що дає слідчому судді підстави визнати, що вилучене майно не є речовим доказом.

Крім того, приймаючи рішення про відмову у задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя приймає до уваги, що предметом доказування у вказаному кримінальному провадженні є встановлення обставин відносно знищення номерного знаку двигуна автомобіля. Разом із цим, слідчим у клопотанні не ставиться питання про арешт окремого номерного агрегату, який містить ознаки знищення, а ставиться питання про арешт транспортного засобу в цілому. З огляду на це, слідчий суддя вважає, що у випадку задоволення клопотання слідчого, в наслідок заборони користування транспортним засобом, який зареєстрований у встановленому законом порядку, судом буде порушено право громадянина на володіння и користування належним йому на праві власності майном, тобто будуть порушені засади кримінального судочинства, визначені у ст.ст. 8, 9, 16 КПК України.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає, при вирішенні питання про арешт майна правові підстави для арешту майна не встановлені.

Відповідно до положень ст. 169 КПК України, у разі відмови судом у задоволенні клопотання слідчого (прокурора) про накладення арешту, тимчасово вилучене майно повертається особі, в якої воно було вилучено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 372 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого Малиновського ВП у м. Одесі ГУ НП в Одеській області ОСОБА_6 про накладення арешту на транспортний засіб «Toyota Rav 4» реєстраційний номер НОМЕР_1 , зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Тимчасово вилучений транспортний засіб «Toyota Rav 4» реєстраційний номер НОМЕР_1 , зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_7 , який зберігається на спеціальному майданчику № 6 - повернути особі, в якої воно було вилучено, без стягнення з цієї особи коштів за зберігання вилученого майна.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана, безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1