Справа №127/9594/18
Провадження №1-кс/127/4786/18
26 квітня 2018 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю адвоката ОСОБА_3 ,
Скарга мотивована тим, що 19.04.2018 р. оперативними співробітниками органів поліції проведено обшук в нежитловому приміщенні АДРЕСА_1 . В ході проведення обшуку було вилучено майно.
Скаржник вважає, що дії слідчого та оперативних працівників під час проведення даного обшуку та вилучення належного мені майна є неправомірними. Зокрема, згідно з ч. 1 ст. 236 КГЖ України слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення обшуку осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені. Слідчим не було вжито заходів для забезпечення присутності ОСОБА_4 як орендаря приміщення під час проведення даної слідчої дії.Крім того, зі змісту ухвали слідчого судді випливає, що обшукуване приміщення належить ОСОБА_6 на праві приватної власності. Однак, присутність власника майна під час проведення обшуку також належним чином забезпечена не була.
Так, ч. 1 ст. 236 КПК України регламентує, що з метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в обшуку має право запросити спеціалістів. Разом з тим, до проведення обшуку було залучено і працівників УЗЕ у Вінницькій області, які до переліку присутніх осіб до протоколу обшуку включені не були. Вказані працівники не є спеціалістами у розумінні ч. 1 ст. 236 та ст. 71 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. При цьому абзацом другим даної правової норми регламентовано, що тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.
Відповідно до абзацу третього вказаної правової норми забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.
Як слідує з резолютивної частини ухвали слідчого судді, на підставі якої було проведено обшук, дозвіл було надано на проведення обшуку з метою відшукання та вилучення комп`ютерної техніки, яка використовується для надання послуг у сфері грального бізнесу, в тому числі електронних носіїв інформації, комп`ютерних системних блоків, ноутбуків, серверів, камер відеоспостереження, терміналів, документів.
Скаржник звертає увагу, що ні слідчим, ні оперативними працівниками не було обґрунтовано, на підставі яких даних слідчим та оперативними працівниками зроблено висновок, що вилучена техніка використовувалась для надання послуг в сфері грального бізнесу.
Окрім цього, згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. Абзацом другим ч. 5 ст. 172 КПК України регламентовано, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Відповідно до ч. 6 ст. 173 КПК України ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.
Станом на 24.04.2018 р. відомостей про виконання слідчим вимог ч. 5 ст. 171 КПК України власнику вилученого майна надано не було. Також власнику вилученого майна не було повідомлено про наявність відповідного судового рішення, яким накладено арешт на вилучено майно. Таким чином, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно під час проведення обшуку 19.04.2018 р. підлягає негайному поверненню ОСОБА_4 .
Окрім наведеного, вважаю за доцільне звернути увагу суду на ту обставину, що дозвіл на проведення обшуку було надано слідчому ОСОБА_7 . Натомість обшук приміщення було проведено, як встановлено в подальшому, слідчим ОСОБА_5 .
Чинне кримінально-процесуальне законодавство, зокрема, п. 3 ч. 2 ст. 40 КПК України передбачає право слідчого доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам. Відомостей про те, що слідчий вправі доручати проведення слідчої дії іншому слідчому чинне кримінально-процесуальне законодавство України не містить.
Крім того, ні в ході проведення обшуку, ні в подальшому не було пред`явлено документів, які б підтверджували, що слідчий ОСОБА_7 , якому в судовому порядку надано дозвіл на проведення обшуку, уповноважив оперативних працівників на здійснення даної процесуальної дії.
Таким чином, вважаю, що обшук належного ОСОБА_6 приміщення здійснено не уповноваженою особою відповідно до положень чинного кримінально-процесуального законодавства.
Окрім усього наведеного, станом на 24.04.2018 р. слідчим не видано ОСОБА_6 або ОСОБА_8 копію протоколу обшуку, підписами яких не засвідчено протокол обшуку та не надано право на надання зауважень.
Вищезазначені обставини зумовили звернення до суду з вказаною скаргою.
Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав скаргу за обставин, викладених у ній, просив слідчого суддю дану скаргу задовольнити.
Слідчий в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, повідомлявся судом належним чином.
Слідчий суддя, вислухавши думку адвоката, дослідивши та проаналізувавши матеріали скарги, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави. Скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги. Розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Відповідно до ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.
Частиною 1 ст. 167 КПК України, визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно п.1 ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Відповідно до ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.
Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Слідчий суддя вважає, що вилучене майно під час обшуку на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 18.04.2018 року та яке належить ОСОБА_4 , підлягають поверненню, оскільки слідчий, всупереч вимогам ч. 1 ст. 167 КПК України, не вжив заходів спрямованих на вирішення питання щодо їх арешту.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 підлягає задоволенню.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 305, 306, 307 КПК України, слідчий суддя,-
Зобов`язати слідчого СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 повернути ОСОБА_4 майно, вилучене 19.04.2018 року згідно з протоколом обшуку за адресою АДРЕСА_2 .
Ухвала слідчого судді остаточна та оскарженню не підлягає.

Ухвала слідчого судді в частині повернення майна підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя