Справа №577/1088/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/590/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконфіренції в місті Суми кримінальне провадження № 577/1088/18 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 березня 2018 року, якою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , судимого:

22.01.2013 року Чорнухинським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ст. 70 КК України до 07 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна,

звільнено умовно-достроково від відбування покарання призначеного йому вироком Чорнухинського районного суду Полтавської області від 22 січня 2013 року, на невідбуту частину покарання у виді обмеження волі строком на 10 місяців 22 дні,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

У поданій апеляційній скарзі, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Так, з довідки про заохочення та стягнення засудженого вбачається, що за час відбування покарання з 09.04.2013 року по 21.02.2016 року до останнього застосовано 43 стягнень, та за період з 08.04.2015 року по 29.12.2017 року застосовано лише 4 заохочень. Рішенням комісії ДУ "Петрівська виправна колонія (№49)" від 25.11.2016 року ОСОБА_8 відмовлено в застосуванні ст. 101 КВК України, як особі, яка не довела свого виправлення. Рішенням комісії ДУ "Петрівська виправна колонія (№49)" від 15.02.2017 року засудженому відмовлено в застосуванні ст. 82 КК України, як особі, яка не довела свого виправлення. Рішенням комісії "Конотопського виправного центру (№130)" від 20.09.2017 року, засудженому було відмовлено у застосуванні ст. 81 КК України як особі, яка не довела свого виправлення. Дані обставини не спростовані засудженим та не наведено обставин, крім відсутності нових стягнень з 21.02.2016 року, які б свідчили про виправлення ОСОБА_8 .

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 березня 2018 року, ОСОБА_8 звільнено умовно-достроково від відбування покарання призначеного йому вироком Чорнухинського районного суду Полтавської області від 22 січня 2013 року, на невідбуту частину покарання у виді обмеження волі строком на 10 місяців 22 дні. Постановлена ухвала обґрунтовується тим, що засуджений ОСОБА_8 сумлінною поведінкою та добросовісним ставленням до праці довів своє виправлення. На час розгляду клопотання, ОСОБА_8 відбув 3/4 частини призначеного строку покарання. З наданої суду характеристики з ДУ "Конотопський виправний центр № 130" вбачається, що ОСОБА_8 позитивно характеризується по місцю відбування покарання, приймає участь у суспільному житті відділення, працевлаштований на виробництві, до роботи відноситься сумлінно, подає позитивний приклад для інших засуджених, відсутні стягнення і має заохочення.

Заслухавши доповідача по справі, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку засудженого та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги вважаючи ухвалу суду законною і обґрунтованою, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає апеляційну скаргу задовольнити.

Згідно зі ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за умови, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття ним призначеної судом частини строку покарання, яка визначена у ч.3 ст.81 КК України.

За змістом закону, становлення особи на шлях виправлення це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставленні до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватися й в умовах відбування менш суворого покарання. Становлення особи на шлях виправлення для зазначеного виду заміни покарання характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці. Цей висновок повинен ґрунтуватись не на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення, а на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

Отже, законодавцем визначено, що застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є не обов`язком, а правом і таке звільнення може бути застосоване за певних умов.

Як установлено, вироком Чорнухинського районного суду Полтавської області від 22 січня 2013 року, ОСОБА_8 засуджено за ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України та призначено покарання у виді 07 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Крім того встановлено, що ОСОБА_8 будучи раніше неодноразово судимим, 24 червня 2009 року постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука, був звільнений умовно-достроково від відбування покарання, на невідбутий строк 01 рік 04 місяця 08 днів, проте 22 квітня 2010 року вироком Чорнухинського районного суду Полтавської області знову засуджений за ст. 2 ст. 190 КК України до 01 року 06 місяців позбавлення волі.

Колегія суддів дійшла висновку, що доводи суду про те, що засуджений ОСОБА_8 зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення, а тому може бути умовно-достроково звільнений, є необґрунтованими.

Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що за весь період відбування покарання засуджений ОСОБА_8 допустив 43 порушень вимог режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, з них неодноразово застосувалися дисциплінарні стягнення у виді поміщення до дисциплінарного ізолятора, що є найсуворішим видом стягнення. Лише 08.04.2015 року, 01.07.2015 року, 13.01.2017 року, 29.12.2017 року до засудженого ОСОБА_8 було застосовані заохочення.

Відтак, аналізуючи поведінку засудженого ОСОБА_8 за весь період відбування покарання, колегія суддів не вбачає стабільного та повного виправлення засудженого.

За таких обставин доводи прокурора про передчасність висновків суду, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, є слушними.

Оскільки умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване при наявності двох обов`язкових елементів, тому відсутність одного з них, а саме не доведення засудженим свого виправлення, унеможливлює застосування у даному випадку щодо ОСОБА_8 ст.81 КК України.

За таких обставин, колегія суддів уважає, що суд дійшов необґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_8 став на шлях виправлення, а тому убачаються підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали з постановленням нової про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 березня 2018 року відносно ОСОБА_8 , скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_11 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5