Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
23 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
представника потерпілих адвоката ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
його захисника - ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне кримінальну справу за апеляцією потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_9 на ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 29 грудня 2017 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_7 , за ч.1 ст.119 КК України закрито у зв`язку із закінченням строків давності, та звільнено його від кримінальної відповідальності.
Також судом скасовано запобіжний захід щодо ОСОБА_7 у вигляді підписки про невиїзд та залишено без розгляду цивільні позови ОСОБА_9 і ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди.
За ухвалою суду, 25 серпня 2011 року приблизно о 22 год. 30 хв. між ОСОБА_7 , який перебував на подвір`ї господарства, де він на той час проживав, що за адресою - АДРЕСА_1 , та ОСОБА_10 виникла конфліктна ситуація, під час якої ОСОБА_7 , не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, таких як заподіяння смерті, хоча повинен був і міг їх передбачити, наніс чотири удари ногою в область живота ОСОБА_10 , внаслідок чого потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді розриву тканин печінки, що супроводжувалися внутрішньочеревною кровотечею та від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці події.
Не погоджуючись з ухвалою суду, потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_9 оскаржили рішення суду в апеляційному порядку.
В поданій на ухвалу суду апеляції і змінами потерпілі просять скасувати ухвалу місцевого суду, а справу направити на досудове розслідування у зв`язку з необхідністю пред`явити ОСОБА_7 обвинувачення у вчиненні більш тяжкого злочину, а саме за ч.2 ст.121 КК України. Свою позицію мотивують тим, що висновки суду про вчинення ОСОБА_7 вбивства з необережності не відповідають матеріалам справи, оскільки обвинувачений завдаючи із значною силою декілька ударів в область грудної клітки потерпілого усвідомлював що може заподіяти йому тяжке тілесне ушкодження. Зазначають, що досудове та судове слідство проведені поверхово і однобічно з ухилом на пом`якшення участі обвинуваченого у вчиненні умисного тяжкого злочину. Наявні у справі докази не були ретельно перевірені, зіставлені та належно оцінені в їх сукупності. Поза увагою органу досудового розслідування залишилося ряд нез`ясованих суттєвих обставин справи, а саме різні дані відображені в протоколах огляду місяця події, суперечності щодо механізму та кількості тілесних ушкоджень виявлених на тілі потерпілого в ході проведення судово-медичних експертиз, тощо. Їх вимоги до прокурора про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.121 КК України залишилися поза його увагою.
Заслухавши доповідь судді, доводи потерпілого ОСОБА_5 та його представника адвоката ОСОБА_6 які підтримали апеляцію й просили кримінальну справу направити прокурору на додаткове розслідування, заперечення засудженого та його захисника з приводу заявлених у апеляції потерпілих вимог, їх прохання щодо залишення ухвали суду без зміни, а також думку прокурора про залишення ухвали суду в силі, дослідивши доводи викладені в поданій потерпілими апеляції, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку що ухвала суду підлягає до скасування, виходячи з наступного.
У відповідності до вимог ст.365 КПК України (тут і далі, 1960 року) вирок, ухвала чи постанова суду першої інстанції перевіряються апеляційним судом в межах апеляції.
Підставами для скасування або зміни судового рішення, при розгляді справи в апеляційному суді зокрема є, однобічність або неповнота дізнання, досудового чи судового слідства, невідповідність висновків суду викладених у судовому рішенні фактичним обставинам справи. (ст.367 КПК).
Відповідно до ст.368 КПК однобічним або неповним визнається дізнання, досудове чи судове слідство в суді першої інстанції, коли залишилися недослідженими такі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для правильного вирішення справи.
Згідно вимог ст.369 КПК невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, має місце коли суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки та коли, при наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у вироку (постанові) не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.
Так, як вбачається із постанови про порушення кримінальної справи від 26.08.2011 року, слідчий ОСОБА_11 , в ході проведеної дослідчої перевірки встановив, що 29 вересня 2011 року, приблизно о 22 год. 30 хв. ОСОБА_7 за місцем свого проживання, в темноті побачив незнайомого йому чоловіка із викруткою в руках та з мотивів попередження можливого завдання зі сторони невідомого йому фізичної шкоди, умисно наніс ногою декілька ударів по тулубу та в живіт внаслідок чого останній, яким виявився ОСОБА_10 , 1956 року народження, отримав тілесні ушкодження і вигляді закритої травми живота, розриву печінки, які супроводжувалися гострою кровотечею, що в подальшому стало причиною його смерті. Відтак, слідчий порушив кримінальну справу відносно ОСОБА_7 за спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть ОСОБА_10 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України (т.1 а.с.1).
Таке рішення слідчого узгоджується з власноручними поясненнями ОСОБА_7 згідно яких, в той час, він побачив невідомого йому чоловіка, який в правій руці тримав викрутку та почав рухатися до нього і він переживаючи за своє життя та здоров`я, лівою рукою вибив викрутку, а ліктем правої руки вдарив в область голови. Після цього невідомий продовжив рухатися на нього і він, щоб не підпустити його до себе прямим ударом ноги наніс йому удар по тулубу, таких ударів він наніс 3-4. Після цих ударів невідомий впав і він посвітив на нього мобільним телефоном та побачив чоловіка старшого віку з сивим коротким волоссям. Він почав розпитувати хто він і звідки і навіщо прийшов на його подвір`я, однак чоловік нічого розбірливо не розповів і тому він викликав працівників міліції (т.1,а.с.10).
Аналогічні пояснення ОСОБА_7 щодо обставин даної події зафіксовані в його поясненнях що містяться на а.с.45,46 т.1, в протоколі його допиту в якості підозрюваного(т.1, а.с.92-95) та під час відтворення обстановки і обставин події (а.с.96-100).
Згідно протоколу огляду місця події від 25.08.2011 року, з місця події нічого не вилучено (т.1 а.с.12), а згідно аналогічного протоколу від 26.08.2011 року та фототаблиці до нього на місці події виявлено викрутку з ручкою зеленого кольору та сліди бурого кольору схожі на кров на подвір`ї, гаражі та будинку (а.с.18-31, Т.1).
Під час огляду тіла покійного ОСОБА_10 були виявлені такі пошкодження: на лобі, обличчі, кистях рук, пальцях ніг нашарування землі та плями чорно-бурого кольору схожі на кров. Наявні садна в лобній ділянці зліва, на боковій поверхні носа зліва, на внутрішній поверхні лівого передпліччя, на внутрішній поверхні правого передпліччя та в ділянці правого кульошового суглобу. При розтині трупа виявлено переломи ребер зліва від 4 по 8, а справа від 3 по 9 ребро по передньо-аксілярній лінії. Також виявлено приблизно 1500 мл. крові у черевній порожнині та розрив печінки (т.1, а.с.34).
За висновком судово-медичного дослідження на тілі трупа ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження садно в лобній ділянці зліва, дві рани на боковій поверхні носа зліва, осадження шкіри на внутрішній поверхні лівого передпліччя, осадження шкіри на внутрішній поверхні лівого передпліччя, осадження шкіри на внутрішній поверхні правого передпліччя, садно в ділянці правого кульшового суглобу, переломи ребер справа і зліва, розрив тканин печінки, в черевній порожнині, виявлено 1550 мл. крові. Виявлені тілесні ушкодження на тілі трупа ОСОБА_10 утворилися під час контактування з тупими предметами, ушкодження прижиттєві. Смерть ОСОБА_10 настала ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок закритої травми живота та масивної кровотечі. При судово-токсилогічному дослідженні крові і сечі від трупа ОСОБА_10 знайдений етиловий спирт концентрація якого відповідає важкій ступені алкогольного сп`яніння (т.1, а.с.107-109).
Проте, ні орган досудового розслідування, ні суд, зазначеним обставинам належної оцінки не дали, а їх висновки щодо вбивства потерпілого з необережності є сумнівними.
Крім того, згідно висновку експерта №133 від 18.10.2011 року знайдені на тілі ОСОБА_10 тілесні ушкодження мають ознаки дії тупих предметів та предметів із обмеженою контактуючою поверхнею. Садно і рани на обличчі, садна на передпліччях і в ділянці правого кульшового суглобу мають ознаки легких тілесних ушкоджень, переломи ребер з обох боків мають ознаки ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за критерієм довготривалого розгляду здоров`я, розрив печінки має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя в момент спричинення Ушкодження мають ознаки дії тупих предметів і предметів із обмеженою контактуючою поверхнею та могли утворитися від ударів руками та ногами. Із ділянкою обличчя щонайменше два рази контактував тупий предмет, що мав обмежену контактуючу поверхню. Від нього залишилися садно на лобі зліва та дві рани на носі зліва, Садно на передпліччях та в ділянці правого кульшового суглобу могли виникнути від одноразового прикладання сили у вказаних місцях. Утворилися вказані ушкодження від порівняно невеликого травмуючого зусилля. Розрив печінки може бути результатом одноразового значного травмуючого зусилля. Скільки потрібно було травмуючих зусиль для утворення переломів ребер експерт встановити достовірно не може (т.1, а.с.118-120).
Даний висновок об`єктивно узгоджується із позицією органу досудового розслідування викладеного в постанові від 05.09.2011 року про притягнення ОСОБА_7 як обвинуваченого та пред`явлення йому обвинувачення у вчиненні злочину саме за ч.2 ст.121 КК України (т.1, а.с.233). Більше того, в поясненнях ОСОБА_7 даних ним під час допиту його як обвинуваченого зазначено, (далі пряма мова) „ в світлі екрану свого мобільного телефону я побачив чоловіка, який з темряви йде на мене і висловлював в мою адресу якісь погрози, які саме було незрозуміло. Вже коли останній наблизився до мене то в світлі екрану телефону я роздивився, що в його руках знаходиться викрутка така сама, як та, що я залишив біля дверей свого гаража і відкривав нею двері. Я відразу вибив з його рук викрутку та ліктем правої руки наніс удар тому чоловікові по тілу. Куди саме не бачив. Вже після цього я наніс декілька ударів ногою по ньому, щоб не допустити, аби останній підійшов до мене і наніс мені тілесні ушкодження, чи спричинити мені будь-яку іншу шкоду в тому числі і не вбив мене, бо я не знав хто був тим чоловіком, хто на мене йде і які наміри у нього були.
Наведені дані свідчать про ціленаправлені дії обвинуваченого на заподіяння шкоди потерпілому, а на не обережне його ставлення до вчиненого.
Далі, 10 вересня 2011 року справу до свого провадження прийняв слідчий ОСОБА_12 та не провівши жодних слідчих дій, пред`явив ОСОБА_7 обвинувачення та направив справу до суду за ч.1 ст.119 КК України.
Справа неодноразово розглядалася судами і судові рішення скасовувалися оскільки не відповідали вимогам закону.
Останньою ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 4 листопада 2015 року скасовано вирок Дубенського міськрайонного суду від 18 травня 2015 року, а справу направлено на новий розгляд в суд першої інстанції, оскільки засудження ОСОБА_7 за ст.124 КК України відбулося з порушенням вимог ч.1 ст.370 КПК України, зокрема наявні у справі докази не були перевірені, зіставлені та належно оцінені у сукупності, поза увагою суду залишилася кількість нанесених засудженим ударів в різні частини тіла та особливо в живіт потерпілого, який був у тяжкій формі алкогольного сп`яніння, що не відповідає повноті, всебічності й об`єктивності судового розгляду в розумінні ст.324 КПК. Формально виклавши у вироку наявні в справі докази суд визнав правильною кваліфікацію дій ОСОБА_7 за ст.124 КК України.
В подальшому прокурор, який брав участь у розгляді справи, з формальних підстав виніс постанову від 24 листопада 2017 року про зміну обвинувачення та пред`явлення такого ОСОБА_7 за ч.1 ст.119 КК України.
Між тим, у справі наявна заява потерпілих про перекваліфікацію дій ОСОБА_7 з ч.1 ст.119 КК України на ч.2 ст.121 КК України.
В даному випадку потерпілі ставили вимоги про необхідність пред`явлення ОСОБА_7 обвинувачення про вчинення більш тяжкого злочину.
У відповідності до вимог ч.2 ст.277 КПК зміна обвинувачення не допускається, якщо цим буде порушено правило обов`язковості проведення досудового розслідування.
Оскільки, у відповідності, до вимог ст.22 КПК прокурор, слідчий і особа, яка проводить дізнання, зобов`язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, то прокурор мав би заявити клопотання про повернення справи на додаткове розслідування.
Проте, прокурор, зазначеного клопотання не заявив.
Крім того, згідно положень ч.2 ст.281 КПК якщо виникне питання про повернення справи на додаткове розслідування , суд, вислухавши думку прокурора та інших учасників судового розгляду, вирішує це питання мотивованою ухвалою, а суддя постановою в нарадчій кімнаті.
Однак, при наявності заяви потерпілих про необхідність пред`явлення ОСОБА_7 обвинувачення у вчиненні більш тяжкого злочину, суд не вирішив питання про наявність чи відсутність підстав для направлення справи на додаткове розслідування.
За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що кримінальна справа повинна бути повернена прокурору для проведення додаткового розслідування.
Відповідно до п.12 Перехідних положень Кримінально процесуального Кодексу України 2012 року розслідування кримінальних справ, передбачених п.11 цього розділу, у разі повернення таких кримінальних справ судом прокурору для проведення додаткового розслідування проводяться у порядку, передбаченому цим Кодексом.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 365, 366, 379 КПК України (1960 року), колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_9 задовольнити.
Ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 29 грудня 2017 року щодо ОСОБА_7 скасувати, а справу повернути керівнику Дубенської місцевої прокуратури на додаткове розслідування.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
_________ _____________ __________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3