У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 листопада 2018 року Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси кримінальне провадження №0000255 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 289 КК України, -

в с т а н о в и в :

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки вчинені ним злочини відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжких. Крім того, ОСОБА_4 може переховуватись від суду, оскільки не має міцних соціальних звязків, офіційно ніде не працює, неодноразово засуджений.

Захисник та обвинувачений просили суд змінити міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки обвинувачений за попереднім вироком фактично відбув покарання та відшкодував шкоду потерпілим; має на утриманні осіб похилого віку; має постійне місце проживання, у звязку з чим не буде ухилятися від явки до суду, а також потребує стаціонарного лікування.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не зявилась, проте подала письмову заяву про те, що ОСОБА_4 відшкодував їй завдані збитки, шляхом повернення скутера. Матеріальних та інших претензій до нього вона не має. Просила не призначати останньому покарання повязане з позбавленням чи обмеженням волі і розглядати справу без її участі (а.с.65, а.с.73).

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не зявився, проте подав письмову заяву про розгляд справи без його участі та відсутність претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого (а.с.72).

З довідки Ліплявської сільської ради обєднаної територіальної громади Черкаської області від 29.10.2018 року вбачається, що ОСОБА_4 проживає разом зі свої дідом та бабусею і опікується ними.

Згідно довідки Канівської центральної районної лікарні від 29.10.2018 року ОСОБА_4 звертався в травматологічний кабінет Канівської ЦРЛ. Останньому встановлений діагноз: консолідований компресійний перелом тіла. Рекомендовано стаціонарне лікування.

Вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 31.05.2018 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 185, ст. 395, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 72 КК України до покарання у виді 3 міс. арешту та штрафу у розмірі 850 грн., який він сплатив, що підтверджується фіскальним чеком (а.с.66).

Термін відбування покарання ОСОБА_4 рахується з 23.05.2018 року, тобто фактично він відбув покарання у виді арешту.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, за необхідне змінити ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки в розумінні ч. 1 ст.183 КПК України - тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу (метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:1 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.), крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Прокурором не доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177КПК України.

Згідно ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Враховуючи, що ОСОБА_4 повністю відбув покарання за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 31.05.2018 року, потребує медичної допомоги за станом здоров`я (стаціонарне лікування), має на утриманні двох родичів похилого віку, відшкодував потерпілим завдану шкоду і останні не мають до нього претензій матеріального чи морального характеру, має постійне місце проживання, суд вважає, що що більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту забезпечить запобіганню ризикам, визначеним ст. 177 КПК України, а тому потрібно змінити обвинуваченому обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, строком на 60 днів.

Суд також приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме справу «Харченко проти України», за якою встановлено порушення вимог п.3 ст. 5 Конвенції щодо надмірного тривалого тримання особи під вартою, а також те, що національні суди не розглядали жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів.
По справі «Мамедова проти Росії», ЄСПЛ зазначив, що посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що особа буде переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою, які мають бути чітко сформульовані (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року у справі «Яблонський проти Польщі», від 23 вересня 1998 року у справі «І. А. проти Франції», від 04 жовтня 2001 року у справі «Іловецький проти Польщі»).
При цьому ЄСПЛ зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення ЄСПЛ у справі «Смирнова проти Росії» ). У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства ( суду ) можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів ( рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).
В рішенні «Тодоров проти України» ЄСПЛ зазначив, що для продовження тримання особи під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку.
Отже клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну міри запобіжного заходу ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт підлягає до задоволення, оскільки інші запобіжні заходи, крім даного не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та належної поведінки на час розгляду кримінального провадження.

У задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 181,331,350 КПК України,-

у х в а л и в:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт - задовольнити.
У задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою - відмовити.

Змінити застосований раніше відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт, за місцем постійного проживання ОСОБА_4 : АДРЕСА_1 , на строк - 60 (шістдесят) днів, до 30 грудня 2018 року.

Строк домашнього арешту обчислювати з моменту винесення ухвали.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) прибувати до Черкаського районного суду Черкаської області за першою вимогою;

2) не залишати місце постійного проживання: АДРЕСА_1 , у період часу з 17:00 год. по 07:00 год. без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

4) утримуватися від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні;
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , з-під варти у залі суду.
Відкласти розгляд справи до 29.11.2018 року на 14:30.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, що визначене ч.1 ст.392 КПК України.
Суддя: ОСОБА_1