Дата документу 18.09.2018
Справа № 334/6690/18
Провадження № 1-кс/334/2656/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя, у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР під №0003186 від 11 вересня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя звернувся слідчий СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , із клопотанням про арешт майна.

Клопотання обґрунтовано тим, що 11.09.2018 до Дніпровського ВП зі служби 102 надійшло повідомлення про те, що ПП "Драгун 103", знаходячись на кільці вул. Тиражній в м. Запоріжжя зупинила вантажівку з причепом д.н. НОМЕР_1 в якій знаходився металобрухт, без відповідних документів. (ЄО № 27406 від 11.09 .18)

За вказаним фактом СВ Дніпровського ВП ГУ НП в Запорізькій області до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за №0003186 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України.

Так, згідно рапорту патрульного ОСОБА_4 , 11.09.2018 року о 05 годині 20 хвилин по вул. Тиражна в м. Запоріжжі було помічено вантажний автомобіль «Iveco» р.н., НОМЕР_2 , до якого приладнано причеп з р.н. НОМЕР_1 завантажений металобрухтом, водієм автомобілю був чоловік, котрий назвав себе, як ОСОБА_5 , 1966 року народження, але у останнього свідотство про реєстрацію транспортного засобу відсутнє. Авто спільно з причепом направлено до Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області.

З метою встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, збирання необхідних доказів злочинної діяльності причетних до скоєння злочину осіб, та проведення першочергових дій направлених на розкриття кримінального правопорушення, 11.09.2018 року, в період часу з 05 години 50 хвилин до 06 години 30 хвилин, в ході огляду місця події, проведеного на ділянці місцевості, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, проспект Соборний, 234 було виявлено та вилучено вантажний автомобіль «Iveco» р.н., НОМЕР_2 , причеп до нього з р.н. НОМЕР_1 та ключі від автомобілю та причепу з брелком.

З метою збереження слідової картини та речових доказів, зазначений автомобіль та причеп до нього не відчинявся, та був вилучений під час проведення огляду місця події та поміщено на майданчик Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 191.

В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що автомобіль «Iveco» р.н., НОМЕР_2 , та причеп до нього з р.н. НОМЕР_1 належать ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На стадії досудового розслідування виникла необхідність забезпечення арешту та вилученні металобрухту, що знаходиться в причепі червоного кольору р.н. НОМЕР_1 , а також вантажного автомобілю «Iveco» р.н., НОМЕР_2 , та причепу до нього з р.н. НОМЕР_1 , котрі належать ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, незастосування арешту може призвести до втрати даного транспортного засобу оскільки власник має можливість його відчуження та розпорядження ним будь-яким способом, що в свою чергу може призвести до наслідків, які можуть перешкодити досудовому розслідуванню у даному кримінальному провадженні.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що матеріали кримінального провадження містять достатньо доказів того, що вказаний автомобіль має суттєве значення для встановлення важливих обставин, слідчий вважає, що необхідно накласти арешт на вантажний автомобіль «Iveco» р.н., НОМЕР_2 , та причеп до нього з р.н. НОМЕР_1 .

У судовому засіданні представник ТОВ «Розвиток-СВ» просив суд відмовити у задоволенні клопотання, оскільки воно є необґрунтованим та безпідставним.

Вислухавши пояснення представника ТОВ «Розвиток-СВ», вивчивши клопотання та додатки, вважаю необхідним відмовити у задоволенні клопотання виходячи з наступних підстав:

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У клопотанні слідчий просить суд, застосувати захід забезпечення кримінального провадження арешт майна, щодо вилученого майна під час огляду місця події 11.09.2018 року, вантажний автомобіль «Iveco» р.н., НОМЕР_2 , причеп до нього з р.н. НОМЕР_1 та ключі від автомобілю та причепу з брелком з метою встановлення важливих обставин по справ.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий мотивує накладення арешту на вищевказане майно тим, що воно має суттєве значення для встановлення обставин, з метою проведення ряду судових експертиз, а також збереження речових доказів.

Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У клопотанні про арешт майна не зазначено власників або користувачів вказаним майном, не долучено жодних документів, які б вказували на власника або користувача майном.

Більше того, слідчим взагалі не конкретизовано що за майно, а саме, його кількісні та якісні показники. Наразі не відомо що це за майно, не встановлено його вид та будь-які характеристики.

Згідно вимог КПК України арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчим не обґрунтована заборона особам користуватися, розпоряджатися та відчужувати зазначене майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої ст.170 цього Кодексу.

Обовязок доведення необхідності застосування цього засобу забезпечення та цілі накладення арешту на майно перед слідчим суддею покладено на прокурора, слідчого.

Крім того, у прохальній частині поданого клопотання слідчим взагалі не зазначено дату, місце та осіб, у кого саме було вилучено майно, на яке просить наплести арешт, не відображено хто є власником цього майна, та хто безпосередньо цим майном користується з дозволу власника, тощо.

Матеріали клопотання не місять документальних підтверджень, що по даному кримінальному провадженню є підозрюваним/обвинуваченим. Та в судовому засіданні цей факт не було доведено, що предявлена підозра, є ризики знищення чи пошкодження майна.

В клопотанні, в порушення ч.ч.1, 2 ст.170 КПК України, чітко не зазначені підстави та мета накладення арешту на майно, не доведенні наявність ризиків, що зазначене майно може бути не збережене як речовий доказ, що в межах кримінального провадження має місце спеціальна конфіскація, конфіскація майна як вид додаткового покарання чи відшкодування матеріальних збитків завданих злочином.

Отже, слідчим не дотриманні вимоги ч.ч.3,5 ст.132 КПК України щодо доведеності обставин застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Вимоги ч.1ст.173 КПК Українизобовязують слідчого суддю, суд відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першоїстатті 170 КПК України.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя вважає, що в судовому засіданні під час розгляду клопотання слідчим не доведена необхідність арешту на перелічене у клопотанні майно та не доведена наявність хоча б одного з ризиків, передбачених ч.1 ст.170 цього Кодексу, тому слідчим суддею передбачених законом підстав для задоволення клопотання слідчого про арешт майна на теперішній час не встановлено. Тому, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання слідчого.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.167,170,171,172 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР під №0003186 від 11 вересня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області протягом пяти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1