Ухвала
Іменем України
11 червня 2018 р.

м. Київ
Провадження № 51-6634 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 24 квітня 2018 року у кримінальному провадженні щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дніпровське Чернігівського району Чернігівської області, мешканця АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:
- вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 17 червня 2009 року за ч. 1 ст. 121, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць, звільнений 17 січня 2013 року умовно-достроково на 1 рік 7 місяців 7 днів;
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 грудня 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.
Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 24 квітня 2018 року вказаний вирок змінено в частині призначеного покарання, на підставі ст. 69 КК України ОСОБА_4 пом`якшено призначене покарання до трьох років позбавлення волі.
В решті вирок залишено без зміни.
Згідно з вироком ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за те, що він 15 вересня 2017 року, о 18.00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на подвір`ї господарства АДРЕСА_1 , у ході конфлікту із ОСОБА_5 , завдав останньому два удари ножем в ділянку лівої половини грудної клітини та передньої черевної стінки, спричинивши потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений просить судові рішення щодо нього скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість. Зазначає, що при призначенні покарання судами не враховано те, що потерпілий перший розпочав бійку, а тому він змушений був захищатися, а також пом`якшуючі покарання обставини, такі як визнання вини, щире каяття та думку потерпілого.
Мотиви суду
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину та кримінально-правова оцінка його діянь за ч. 1 ст. 121 КК України у касаційній скарзі не оспорюється.

Що ж стосується доводів засудженого про порушення загальних засад призначення покарання, то вони, на думку колегії суддів, є безпідставними.
Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається із долучених до касаційної скарги копій судових рішень, суд першої інстанції, при призначенні засудженому покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини. На підставі цих даних у їх сукупності суд першої інстанції призначив винному покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України.

Апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженогоОСОБА_4 , оцінюючи правильність та справедливість призначеного йому покарання, дійшов висновку, що судом першої інстанції не в повному обсязі прийнято до уваги те, що засуджений визнав вину, щиро розкаявся та примирився із потерпілим. Ці пом`якшуючі покарання обставини апеляційний суд обґрунтовано визнав такими, що істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого засудженим злочину, і дійшов вірного висновку про можливість призначення засудженому покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу .

Також апеляційний суд, з наведенням у рішенні переконливих мотивів обґрунтовано визнав неможливим застосування до ОСОБА_4 положень ст. 75 КК України, оскільки він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та має не погашену судимість за вчинення аналогічного злочину.
На підставі наведених обставин у їх сукупності апеляційний суд, врахувавши мету покарання, дійшов висновку про неможливість виправлення та перевиховання ОСОБА_4 без відбування покарання.
Колегія суддів вважає призначене ОСОБА_4 покарання у зазначеному виді й розмірі справедливим і таким, що відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Окрім того, аргументів, які би доводили явну несправедливість через суворість, призначеного покарання, в касаційній скарзі засудженого не наведено.
Ураховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги засудженого і вважає, що у відкритті провадження слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 24 квітня 2018 року.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_6 ОСОБА_2 ОСОБА_3