Дата документу Справа № 314/675/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1121/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 314/675/18 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст. 81 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 22 березня 2018 року, якою

відмовлено в задоволені клопотання засудженого Державної установи «Кам`янська виправна колонія (№ 101)» ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення.

Згідно ухвали, до Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого Державної установи «Кам`янська виправна колонія (№ 101)» ОСОБА_7 надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відмовляючи у задоволенні клопотання суд мотивував своє рішення тим, що поведінка ОСОБА_7 , за весь час відбування ним покарання у своїй сукупності не була стабільно позитивною та активною. При вивчених обставинах суд не знайшов достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 , в зв`язку з чим у задоволені клопотання про його умовно-дострокове звільнення від покарання у вигляді позбавлення волі відмовив, оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення. Судом необґрунтовано відхилено його клопотання про дослідження доказів на підтвердження обставин, які могли вплинути на правильність рішення. посилається на відсутність в матеріалах провадження журналу судового засідання чи технічного запису. Вважає, що судом першої інстанції постановлено рішення без дотримання встановленого порядку дослідження доказів. Просить врахувати, що за станом здоров`я він не може працювати, однак він приймає участь у благоустрою установи, однак адміністрація не зарахувала це як подяку. Просить скасувати ухвалу та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; прокурора, який вважав, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, а апеляційна скарга засудженого, такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

З матеріалів провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання Державній установі «Кам`янська виправна колонія (№ 101)» з 10.07.2016 року. Згідно характеристики, яка міститься в матеріалах справи, засуджений ОСОБА_7 , за час відбування покарання характеризується наступним чином, вимоги режиму відбування покарання не порушував, заохочень та стягнень не має. На виробництві установи не працевлаштований.
Засуджений стверджував, що він залучався до робіт з благоустрою колонії, однак даний факт не знайшов свого підтвердження, як під час розгляду провадження судом першої інстанції,так і під час апеляційного розгляду, адже останній за весь час відбування покарання не мав жодного заохочення.

Відповідно до медичної довідки засуджений ОСОБА_7 за станом здоров`я має обмеження працездатності, але за своїм значенням обмеження не є забороною, тому суд приходить до висновку, що засуджений міг залучатись до виконання хоча б якихось робіт з благоустрою колонії.

Крім того, як вбачається з матеріалів, доданих до подання, ОСОБА_7 тричі був засуджений за корисливі злочини.

Таким чином суд першої інстанції дійшов висновку про те, що поведінка засудженого ОСОБА_7 під час відбуття ним покарання в своїй сукупності не була стабільно позитивною, відтак засуджений ОСОБА_7 не довів своє виправлення, і встановлені в судовому засіданні дані не можуть свідчити про його виправлення, а тому до нього не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання.

Колегія суддів з вказаним висновком погоджується в повній мірі.
Крім того, відбуття засудженим певної частини строку покарання не є обов`язковою підставою для звільнення засудженого від подальшого відбування покарання, оскільки це є лише правом, а не обов`язком суду, а засуджений повинен довести своє виправлення та перевиховання сумлінною поведінкою і ставленням до праці протягом всього періоду знаходження у виправних установах.
З огляду на це, колегія суддів вважає, що засуджений ОСОБА_7 з достатньою переконливістю, не довів своє виправлення, і тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Доводи, на які посилається засуджений в апеляційній скарзі, не є підставами для скасування ухвали районного суду і застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Ухвала суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі засудженого, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 22 березня 2018 рокустосовно засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін.
Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її оголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4