Справа № 511/1532/18
Провадження № 1-кп/496/299/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2018 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Біляївка обвинувальний акт, який надійшов з угодою про визнання винуватості, у кримінальному провадженні № 0000037 від 25 травня 2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Біляївського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України із угодою про визнання винуватості.
Відповідно до ч. 2 ст. 474 КПК України, розгляд угоди проводиться під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди із повідомленням інших учасників судового провадження.
Прокурор ОСОБА_3 просив затвердити угоду про визнання винуватості, оскільки вона відповідає вимогам законності та призначити обвинуваченому визначене сторонами угоди покарання. Також зазначив, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, приймав участь у проведенні антитерористичної операції на сході України.
Обвинувачений просив угоду затвердити, підтвердив добровільність укладення ним даної угоди.
Захисник просив затвердити угоду про визнання винуватості, оскільки вона відповідає вимогам законності та наявні усі підстави для призначення визначеного сторонами угоди покарання.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт та зміст угоди про визнання винуватості від 13 липня 2018 року, суд дійшов висновку про відмову в затвердженні даної угоди з наступних підстав.
Так, органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 368 КК України, а саме в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за не вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої йому влади та службового становища.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 з 09 червня 2017 року проходить військову службу за контрактом в посаді начальника відділення дільничних інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 , у військовому званні «старший прапорщик».
Будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на вказаній посаді, ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції та законів України, знати та виконувати службові обов`язки, які визначаються статутами Збройних Сил України, відповідними положеннями та інструкціями, бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших військовослужбовців.
Водночас, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2, 10, 19 Закону України «Про державну прикордонну службу України», ч. ч. 10, 12 розділу IV Інструкції з організації діяльності дільничних інспекторів прикордонної служби Державної прикордонної служби України, затвердженої Міністерством внутрішніх справ України №. 396 від 05.05.2018 року ОСОБА_4 , перебуваючи на службі з охорони державного кордону зобов`язаний в установленому порядку у разі отримання інформації про підготовку до вчинення правопорушення, дільничний інспектор з використанням засобів зв`язку повинен терміново доповісти начальникові відділу (відділення) зміст інформації та пропозиції щодо заходів з недопущення правопорушення; якщо інформація про протиправну діяльність потребує вжиття термінових заходів, дільничний інспектор здійснює заходи з її припинення разом з іншими дільничними інспекторами, представниками інших правоохоронних органів, членами громадських формувань або самостійно за умови забезпечення особистої безпеки; здійснювати контроль за дотриманням прикордонного режиму та режиму у пункті пропуску, протидіяти і запобігати корупційним діянням та злочинам у сфері службової діяльності особового складу Державної прикордонної служби України; виявляти, протидіяти та припиняти кримінальним та адміністративним правопорушенням, дотримуватися вимог Кодексу доброчесної поведінки персоналу Державної прикордонної служби України, бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, уміло поєднувати повсякденну вимогливість з дотриманням прав і свобод та відомчих стандартів культури.
Відповідно до п. п. 2.1, 2.2 розділу II Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затвердженої Міністерством внутрішніх справ України № 396 від 05.05.2018 року ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем ДПС України та виконуючи обов`язок з охорони державного кордону України, зобов`язаний складати протоколи про адміністративні правопорушення у разі виявлення такого правопорушення.
У зв`язку з викладеним, ОСОБА_4 під час виконання обов`язків з охорони державного кордону України є представником влади і внаслідок цього є службовою особою.
Відповідно до вимог ст. 23 Закону України «Про державну прикордонну службу», ОСОБА_4 заборонено: приймати будь-які предмети (речі) від будь-яких осіб та передавати предмети (речі) будь-кому, якщо інше не встановлено законодавством України; мати при собі грошові кошти понад розміру, встановленого окремим розпорядчим актом адміністрації Держприкордонслужби.
Згідно ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», до правоохоронних органів віднесені органи прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Військової служби правопорядку у ЗС України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції і беруть безпосередню участь зокрема у нагляді і контролі за виконанням законів, у зв`язку із чим ОСОБА_4 є працівником правоохоронного органу.
Разом з тим, ОСОБА_4 , використовуючи надану йому владу, діючи на порушення наведених вимог законодавства, із корисливих мотивів, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
У с. Градениці Біляївського району Одеської області проживає гр. ОСОБА_6 , який займається виловом риби для власних потреб у Кучурганському лимані.
Так, на початку травня 2018 року, під час вилову риби на вказаному лимані, до ОСОБА_6 підійшов ОСОБА_4 та повідомив, що він здійснює вилов риби забороненим знаряддям та в його діях вбачається адміністративне правопорушення, однак у разі надання йому - ОСОБА_4 грошової винагороди він не буде складати відносно ОСОБА_6 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 85 КУпАП та запропонував назвати суму, яку він може надавати йому систематично за безперешкодний вилов риби у Куруганському лимані.
ОСОБА_7 погодився на умови ОСОБА_4 та вказав, що може передати йому грошові кошти в сумі 900 грн.
В подальшому, ОСОБА_6 звернувся з відповідною заявою до правоохоронних органів.
Відповідальність за порушення правил рибальства, передбачена ч. 3 ст. 85 КУпАП України.
Відповідно до графіку роботи дільничних інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з 18.06.18 року по 24.06.18 року, затвердженої 15 червня 2018 року начальником ВПС «Лиманське» старшим лейтенантом ОСОБА_8 за ОСОБА_4 визначено зони відповідальності, з метою проведення роботи з місцевим населенням (далі - РМН) у с. Градениці та смт. Лиманське Одеської області.
Так, 23 червня 2018 року під час РМН у с. Градениці Біляївського району Одеської області, приблизно о 18 год. 00 хв. виявив гр. ОСОБА_7 , який здійснював незаконний вилов риби із застосуванням заборонених знарядь лову - рибальської сітки на Кучурганському лимані.
Близько 18 год. 06 хв. 23 червня 2018 року, перебуваючи біля шлюзу Кучурганського лиману поблизу АДРЕСА_1 ,утримав від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 900 грн., в якості неправомірної вигоди, за не складання відносно ОСОБА_7 протоколу про адміністративне правопорушення за порушення правил рибальства із застосуванням заборонених знарядь лову - рибальської сітки за ч. 3 ст. 85 КУпАП.
Таким чином, ОСОБА_4 , будучи начальником відділення дільничних інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто військовою службовою особою, представником влади - працівником правоохоронного органу, під час несення служби з охорони державного кордону України, перебуваючи біля Кучурганського лиману поблизу АДРЕСА_1 , близько 18 год. 06 хв. 23 червня 2018 року використовуючи надану йому владу та своє службове становище, яке він займав у зв`язку з несенням служби на вказаній зоні відповідальності, одержав від громадянина ОСОБА_7 неправомірну вигоду в сумі 900 грн., за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дій, а саме за не складання відносно ОСОБА_7 протоколу про адміністративне правопорушення за порушення правил рибальства із застосуванням заборонених знарядь лову - рибальської сітки за ч. 3 ст. 85 КУпАП.
Відповідно до вимог ч. 7 ст. 473 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
Суд, дослідивши зміст та умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим приходить до висновку, що угода не відповідає інтересам суспільства, в тому числі щодо визначеної сторонами угоди міри покарання обвинуваченому.
Згідно до ч. 1 ст. 368 КК України, прийняття пропозиції, обіцянки або одержання службовою особою неправомірної вигоди, а так само прохання надати таку вигоду для себе чи третьої особи за вчинення чи невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, карається штрафом від однієї тисячі до тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк від трьох до шести місяців, або позбавленням волі на строк від двох до чотирьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.
Стратегічною метою антикорупційної діяльності в Україні є протидія корупції на всіх рівнях шляхом підвищення прозорості своєї діяльності, додержання прав і свобод людини й громадянина, забезпечення європейських стандартів захисту законних інтересів держави та населення, зниження рівня корупції в Україні та усунення причин і умов, що її обумовлюють, відкритості та гласності при прийнятті рішень й оприлюдненні їх в засобах масової інформації.
Цілями антикорупційної діяльності, має стати зниження рівня корупції та забезпечення захисту прав і законних інтересів громадян, суспільства і держави від загроз, пов`язаних із корупцією, за допомогою виконання таких завдань: попередження корупційних правопорушень; створення правового механізму, який перешкоджає підкупу осіб, що мають публічний статус; забезпечення відповідальності за корупційні правопорушення в усіх випадках, прямо передбачених нормативними правовими актами; відшкодування шкоди, заподіяної корупційними правопорушеннями; моніторинг корупційних факторів та ефективності заходів антикорупційної політики; формування антикорупційної суспільної свідомості; сприяння реалізації прав громадян і організацій на доступ до інформації про факти корупції і корупціогенні фактори, а також на їх вільне висвітлення в засобах масової інформації; створення стимулів до заміщення посад публічної влади непідкупними особами.
Через те, що корупція завжди була однією з найболючіших соціальних хвороб будь-якого суспільства, то шлях до подолання цього негаразду лежить через площину перетворень у публічній сфері, зокрема через сувору регламентацію відповідальності правопорушників та створення інших юридичних передумов недопущення корупційних правопорушень.
З огляду на викладене та враховуючи стратегічну спрямованість Держави на ефективне та дієве подолання корупції з наступним її практичним викоріненням із суспільства та із свідомості кожного індивіда, суд вважає, що угода про визнання винуватості не відповідає вимогам суспільства, так як справа повинна бути розглянута із з`ясуванням всіх обставин кримінального правопорушення, що в подальшому, при винесенні рішення, може вплинути на визначення покарання для обвинуваченого, яке згідно до санкції ч. 1 статті 368 КК України не обмежується призначенням штрафу.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про неможливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , а тому вважає за необхідне відмовити в затвердженні вказаної угоди, а матеріали кримінального провадження повернути прокурору для продовження досудового розслідування в порядку передбаченому ст. 468-475 КПК України.
Керуючись п.1 ч. 3 ст. 314, ст. 370-372, 474 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 13.07.2018 року в кримінальному провадженні № 0000037 від 25 травня 2018 року, між прокурором військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 - відмовити.
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000037 від 25 травня 2018 року повернути прокурору для продовження досудового розслідування в порядку передбаченому ст. 468-475 КПК України.
Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1

09 жовтня 2018 року