КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника власника майна ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 березня 2018 року у кримінальному провадженні №0002735, -

ВСТАНОВИЛА:
Зазначеною ухвалою задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 та накладено арешт на майно у кримінальному провадженні №0002735від 23.08.2017 року, а саме на об`єкт самовільного будівництва багатоквартирний будинок, а саме 30 квартир та 6 нежитлових приміщень, право власності на які зареєстровано за ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та розташовані на земельних ділянках за адресою: АДРЕСА_1 та вул. Посмітного 27-А
Задовольняючи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність тієї обставини, що майно, відповідає критеріям, визначеним ст.. 170 КПК України, ст. 98 КПК України та є речовим доказами у кримінальному провадженні №№0002735 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364 КК України, а тому слідчий суддя вважає доведеною необхідність накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді постановити нову, якою відмовити органу досудового розслідування в задоволенні клопотання про накладення арешту.

Мотивуючи свої доводи, викладені в апеляційній скарзі, апелянтвказує на порушення слідчим суддею вимог ст. 170 КПК України.Також апелянт вказує і на те, що слідчий суддя помилково дійшов висновку, що вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, оскільки дане твердження належним чином необґрунтоване.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи за клопотанням органу досудового розслідування, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що слідчий суддя в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Відповідно до положень ч. 2 п.1 ст. 171 КПК України в клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень ст.170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту.

Як вбачається з матеріалів по розгляду клопотання, Головним слідчим управлінням Генеральної України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № №0002735 від 23.08.2017 рокуознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України за фактом створення на території Одеської області незаконної схеми реєстрації права власності на об`єкти самовільного будівництва на підставі документів, які не дають право здійснювати реєстраційні дії щодо права власності на новостворені об`єкти. В межах зазначеного клопотання орган досудового розслідування звернувся до районного суду з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0002735 від 23.08.2017 року, яке було слідчим суддею районного суду задоволено.
Відповідно до вимог ст.170 КПК України арешт допускається, зокрема з метою збереження речових доказів. Згідно ч.3 ст.170 КПК України арешт з метою збереження речових доказів може бути накладений на майно будь якої фізичної чи юридичної особи, якщо є достатні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, визначеним ст.. 98 КПК України.

Перевіривши доводи органу досудового розслідування з приводу необхідності накладення арешту, встановивши достатність даних, які містяться у доданих до клопотання матеріалах та які вказують на обґрунтованість доводів органу досудового розслідування щодо обставин вчинення злочину, врахувавши положення ст. 170 КПК України, слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання органу досудового розслідування та накладення арешту на майно.

Колегія суддів вважає, що матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження було виправданим і необхідним у даному кримінальному провадженні, оскільки сприяло досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування. Також колегія суддів зважує і на ту обставину, що багатоквартирний будинок, а саме 30 квартир, 6 нежитлових приміщень, земельні ділянки з кадастровими номерами :52:018:0082, :52:018:0083, за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 постановами органу досудового розслідування визнано речовими доказами.

Більш того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За встановлених обставин колегія суддів вважає доводи апеляції такими, що не ґрунтуються на матеріалах судової справи та такими, що не підлягають задоволенню.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 березня 2018 року, якою задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 та накладено арешт на майно у кримінальному провадженні №0002735 від 23.08.2017 року, а саме на об`єкт самовільного будівництва багатоквартирний будинок, а саме 30 квартир та 6 нежитлових приміщень, право власності на які зареєстровано за ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та розташовані на земельних ділянках за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2

Справа №11сс/824/383/2018
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції Доповідач: ОСОБА_1