В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.04.2018 Справа №607/9544/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000408 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернополя, громадянина України, одруженого, на утриманні 3 неповнолітніх дітей, із середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого 23 березня 2017 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.1 ст.185 КК України до 100 годин громадських робіт, які відбув 06 березня 2018 року,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 , згідно вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 березня 2017 року був засудженим за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт.

18 травня 2017 року ТМВ з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації МЮУ обвинуваченого ОСОБА_3 було ознайомлено з порядком та умовами відбування даного виду покарання та попереджено про кримінальну відповідальність за ст.389 КК України за ухилення від відбування даного виду покарання, після чого ОСОБА_3 було направлено для відбування вказаного покарання у Великоберезовицьку селищну раду.

19 травня 2017 року ОСОБА_3 був прийнятий Великоберезовицькою селищною радою для відбування вищевказаного покарання у виді 100 годин громадських робіт та повинен був відбувати їх з 19 травня 2017 року згідно затвердженого переліку видів робіт і погодженого графіку, однак ОСОБА_3 умисно, маючи реальну можливість виконувати покладені на нього обов`язки, відбув лише 36 годин громадських робіт, а, в подальшому, 31 травня 2017 року, 02 червня 2017 року для виконання громадських робіт не з`явився, ухиляючись від виконання громадських робіт до 31 липня 2017 року.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України визнав повністю за обставин, що вказані в обвинувальному акті, щиро розкаявся та пояснив, що він, розпочавши виконувати призначені йому вироком суду громадські роботи, повний обсяг їх не відпрацював через сімейні обставини, хоча поважних причин не виконувати призначене йому покарання не мав. На даний час про вчинене він, обвинувачений, щиро шкодує.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.2 ст.389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості, фактичні обставини кримінального провадження, особу винуватого, його вік, який хоча і не вперше притягується до кримінальної відповідальності, однак позитивно характеризується по місцю проживання, виховує 3 неповнолітніх дітей, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, зокрема, до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Таким чином, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення, а саме у виді обмеження волі ближче до нижчої межі санкції.

Разом з тим, у даному випадку не підлягає застосуванню ст.71 КК України, оскільки на день постановлення даного вироку ОСОБА_3 повністю 06 березня 2018 року відбуте покарання у виді 100 годин громадських робіт.

Водночас, з урахуванням пом`якшуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_3 обставин, відсутності обтяжуючих його, позитивних даних про особу, суд вважає за можливе на підставі ст.75 КК України звільнити даного обвинуваченого від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та покладенням передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України обов`язків, що буде необхідним та достатнім для виправлення даного обвинуваченого та попередження нових злочинів, оскільки за вищенаведеного виправлення та перевиховання вказаного обвинуваченого можливе без реального відбування ним призначеного судом покарання.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Згідно п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1). періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2). повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1