Справа № 740/184/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/499/2018
Категорія - ч.3 ст.187 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 лютого 2018 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Липів Ріг, Ніжинського району, Чернігівської області, українця, громадянина України, неодруженого, із неповною середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 лютого 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.187 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, окрім житла.

Заходи забезпечення кримінального провадження у відношенні ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишити попередніми тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання - з 03 листопада 2017 року.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення судово-трасологічної експертизи в розмірі 742 грн.20 коп.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь держави 5273 грн.28 коп., затрачених Ніжинською районною лікарнею на лікування ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Питання речових доказів вирішене у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Як встановлено судом першої інстанції, 02 листопада 2017 року близько 23 години 30 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою заволодіння чужим майном, прибув до будинку за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_9 , де маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном поєднаним із насильством небезпечним здоров`я особи, яка зазнала нападу, доводячи свої злочинні наміри до кінця, шляхом розбиття віконного скла, проник до приміщення будинку, де вчинив напад на потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які на той час перебували в будинку, при цьому завдавши потерпілій ОСОБА_9 ударів сокирою в область голови та рук, спричинивши їй тілесних ушкоджень у вигляді: забійно-рубаних ран обличчя, закритої черепно-мозкової травми та струсу головного мозку, садна тім`яної ділянки голови та садна обличчя, забійно-рубаної рани правої кисті, відсутності 4-х передніх зубів з права з низу, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, завдав потерпілій ОСОБА_11 ударів сокирою в область голови та тулубу спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді: забійно-рваних ран обличчя, закритої черепно-мозкової травми та струсу головного мозку, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, забою грудної клітки у вигляді синця грудини, синців обох колінних суглобів, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Таким чином ОСОБА_6 фактично позбавив потерпілих можливості чинити активний опір, наказав потерпілій ОСОБА_9 віддати йому грошові кошти. Після чого ОСОБА_9 , усвідомлюючи небезпеку для свого життя та здоров`я, віддала ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 185 гривень. Отримавши грошові кошти ОСОБА_6 , зник з місця вчинення кримінального правопорушення, заподіявши потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та постановити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч.3 ст.187 КК України у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 вважає, що вказаний вирок підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого. Вказує, що злочин вчинений ОСОБА_6 відноситься до категорії особливо тяжких, посягає як на життя та здоров`я особи, так і на її власність. При цьому звертає увагу на обставини вчинення даного злочину - напад на осіб похилого віку із застосуванням сокири. Також, встановлено, що обвинувачений не працює, не навчається, схильний до вживання алкогольних напоїв. Також вчинений злочин скоєно в поєднанні з двома обтяжуючими обставинами. Вказує, що судом не зазначено, які із перелічених обставин є пом`якшуючими, а які характеризуючими даними. Застосування такої пом`якшувальної обставини, як вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин є безпідставними, оскільки вчинений злочин не був обумовлений такою обставиною, а навпаки обумовлений іншою обтяжуючою обставиною систематичне вживання алкогольних напоїв, про що зазначив і сам обвинувачений. А тому, на його думку призначення покарання із застосуванням ст.69 КК України є недоречним та занадто м`яким покаранням враховуючи тяжкість злочину та особу винного.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив апеляційну скаргу задовольнити з вказаних у ній обставин, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та адвоката, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Під час судового засідання у суді першої інстанції ОСОБА_6 свою вину у скоєнні даного кримінального правопорушення визнав повністю, щиро покаявся.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку діянь за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

Дії ОСОБА_6 судом вірно кваліфіковані за ч.3 ст.187 КК України , як напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу та поєднаний з проникненням у житло.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю.

Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання у кожному конкретному випадку і щодо кожного обвинуваченого, суд зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, дані про особу винуватого, обставини кримінального провадження, обставини, що пом`якшують покарання, і призначити покарання, необхідне й достатнє для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Такі положення закону про кримінальну відповідальність знаходять своє відображення і в Постанові Пленуму Верховного суду України Про практику призначення судами кримінального покарання № 7 від 24 жовтня 2003 року.

Згідно ч.2 ст.409 КПК України підставами для скасування вироку суду при розгляді справи в апеляційному суді є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції, у відповідності до ст.65 КК України, врахував характер, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, позицію потерпілої, а також дані, що характеризують особу обвинуваченого, те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, є особою молодого віку, позитивно характеризується за місцем проживання, щиро кається у вчиненому та сприяв розкриттю злочину, із самого початку надавав визнавальні покази, приймав участь у слідчому експерименті, вчинив злочин внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин, є сиротою і призначив покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.3 ст.187 КК України.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується та вважає, що судом першої інстанції безпідставно застосовано ст..69 КК України та призначено м`яку міру покарання.

Так відповідно до положень ст.69 КК України більш м`яке покарання, ніж передбачено законом застосовується за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням особи винного.

Суд першої інстанції визнав ряд обставин, що стали підставою для застосування ст.69 КК України, при цьому не зазначив, які є пом`якшувальними обставинами, а які характеризуючими даними. Так, судом обґрунтовано визнано обставиною, що пом`якшує покарання щире каяття і визнання вини, що фактично є однією пом`якшуючою покарання обставиною, однак при цьому, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин є безпідставним, оскільки матеріали кримінального провадження не містять даних, що вчинений злочин був обумовлений такою обставиною. Відсутність претензій морального та матеріального характеру у потерпілих на думку колегії суддів не може визнаватись пом`якшуючою покарання обставиною, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні дані щодо того, що обвинувачений відшкодував заподіяну матеріальну шкоду.

Крім того, суд першої інстанції в недостатній мірі врахував тяжкість вчиненого злочину, обставини при яких вчинено злочин, передбачений ч.3 ст.187 КК України, а саме, що злочин вчинений із застосуванням сокири, відносно двох осіб похилого віку і наслідком цього злочину є заволодіння незначною сумою коштів, які разом з тим були необхідні для існування потерпілих, оскільки залишились у них після витрат на поховання сина. Також, судом першої інстанції не в повній мірі і враховано особу винного, який є молодим за віком, однак не працює, не має сталих доходів .

Неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність потягло за собою призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і є явно несправедливим через м`якість.

З огляду на наведене, колегія суддів знаходить підстави для часткового задоволення апеляційної скарги прокурора та для скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання.

Колегія суддів, призначаючи покарання за новим вироком, враховує, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких, посягає як на життя та здоров`я особи, так і на її власність, також враховує і обставини вчинення злочину, а саме напад на осіб похилого віку із застосуванням сокири і те, що вказане кримінальне правопорушення було вчинено обвинуваченим в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 не працює, не навчається, схильний до вживання алкогольних напоїв.

Враховуючи характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу винного колегія суддів приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст.187 КК України у виді 7 років позбавлення волі що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст. ст.404, 418, 420 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Ніжинської місцевої прокуратури ОСОБА_12 задовольнити частково.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 лютого 2018 року, щодо ОСОБА_6 скасувати в частині призначення покарання.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст.187 КК України у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією майна, окрім житла.

В решті цей вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4