Справа № 570/1454/17
Номер провадження 1-кс/570/327/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 квітня 2017 року

Слідчий суддя Рівненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (м.Рівне, вул.П.Могили 24) клопотання слідчого СВ Рівненського районного відділення поліції Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_2 , погоджене з прокурором, який здійснює нагляд за додержанням законів під час провадження досудового розслідування у формі процесуального керівництва, прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , по матеріалах досудового розслідування, внесеного 10 квітня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000588 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

про арешт майна,
в с т а н о в и в:
покликаючись на виявлення при огляді місця події речових доказів по кримінальному правопорушенню, слідчий у клопотанні від 11 квітня 2017 року просить їх арештувати.

Слідчий суддя, дослідивши надані матеріали справи, прийшов до таких висновків.

Законодавчою вимогою щодо розгляду клопотання про обшук є вимога про те, що таке клопотання розглядається за участю слідчого або прокурора. Їх неявка є фактично невиконанням цими суб`єктами обов`язку довести обставини, передбачені КПК України. Це, у свою чергу, позбавляє слідчого суддю можливості повно та всебічно з`ясувати сукупність обставин, із якими закон пов`язує вирішення питання про арешт майна, а отже, є підставою для відмови у задоволенні відповідного клопотання. Доцільно відмовляти у задоволенні такого клопотання ще й з огляду на те, що однією із загальних засад кримінального провадження визначено змагальність сторін (ст.22 КПК), яка передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, а суд лише створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Таким чином, саме сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити особисту явку та подання доказів.

Згідно клопотання, 10 квітня 2017 року близько 19.30 год. працівниками патрульної поліції в с.Воскодави Гощанського району Рівненської області зупинено автомобіль з напівпричепом, водій котрих перевозив військовий кунг, що, на думку слідчого, викрадений з території ТзОВ «Грін План» в с.Дуби Рівненського району Рівненської області. Виїздом СОГ на місце події на а/д НОМЕР_1 35 км сполученням «Рівне-Тучин-Гоща-Вельбівне» з метою виявлення та фіксації слідів кримінального правопорушення проведено огляд, під час якого виявлено, оглянуто, вилучено та визнано речовими доказами: автомобіль «DAF 95 XF» д.р.н. НОМЕР_2 , напівпричіп «KELBERG SDC» д.р.н. НОМЕР_3 , битовку мобільну (кунг) зеленого кольору на базі шасі «ЗІЛ-131», металеву бочку об`ємом 5 куб. м., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу NCAT 662584» свідоцтво про реєстрацію напівпричепа НОМЕР_4 , товарно транспортну накладну серія РЗ без номеру, виписану на вищевказаний автомобіль, порожній бланк аналогічної товарно транспортної накладної, дві копії видаткових накладних №0013 від 06 квітня 2017 року.

10 квітня 2017 року даний факт зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000588 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та розпочато досудове розслідування.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які, зокрема, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. В розумінні положень ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який застосовується з метою дієвості цього провадження і відповідно до вимог ст.170 КПК України полягає у тимчасовому позбавленні можливості відчужувати певне майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до п.1 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та /або зберегли на собі його сліди. Згідно ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають вказаним критеріям.
Оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинне здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтовувати таку ініціативу з посиланням на норми закону. Відповідно до вимог п.п.1-3 ч.1 ст.171 КПК України у такому клопотанні повинно бути зазначено 1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна, 2) перелік і види майна, що належить арештувати, 3) документи, що підтверджують право власності на таке майно. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Зі змісту ч.2 ст.173 КПК України вбачається, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Арешт майна застосовується з метою забезпечення виконання вироку в частині цивільного позову чи можливої конфіскації майна в провадженні щодо кримінальних правопорушень, за які може бути застосовано таке додаткове покарання. Арешт може бути накладено також на майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та /або зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та /або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Вважаю, що такі вимоги закону не виконані, слідчим не доведено необхідність арешту майна, який порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом, і завданнями цього кримінального провадження, тому клопотання, що надійшло до суду, і не відповідає вимогам КПК України, тому не підлягає до задоволення.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.110, 167, 170, 173 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в:
відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Рівненського районного відділення поліції Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_2 , погоджене з прокурором, який здійснює нагляд за додержанням законів під час провадження досудового розслідування у формі процесуального керівництва, прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , по матеріалах досудового розслідування, внесеного 10 квітня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000588 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України про арешт майна.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її отримання.
Слідчий суддя: ОСОБА_1