В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 755/3685/17

Провадження № 1-кп/755/426/18

"04" жовтня 2018 р.

м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.02.2017 за № 0001710 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з вищою освітою, вдівця, маючого на утриманні малолітнього сина 2010 року народження, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого 14.07.2016 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України, від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки 6 місяців, та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Карелі Грузія, громадянина Російської Федерації, грузина, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , кожного окремо, за ч. 2 ст. 185 КК України, в с т а н о в и в :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення

Судом визнано доведеним, що 08.02.2017 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_4 , перебували за адресою: АДРЕСА_3 , а саме на 4-му поверсі торгівельного центру «Комод», у них виник злочинний умисел на таємне заволодіння чужим майном. Знаходячись на даному поверсі вони побачили, що за одним зі столиків, які розміщенні в зоні відпочинку торгівельного центру, знаходиться ОСОБА_6 , біля якого на дивані перебувала його шкіряна сумка коричневого кольору, вартістю 800 гривень, в якій знаходились наступні речі: мобільний телефон марки «Леново А536» , імеі № НОМЕР_1 , імеі № НОМЕР_2 , вартістю 3000 гривень, в якому знаходилась сім карта мобільного оператору «Лайф», № НОМЕР_3 , вартістю 10 гривень, мобільний телефон марки «Нокіа», імеі № НОМЕР_4 , імеі № НОМЕР_5 , вартістю 300 гривень, без сім карти, коричневий записник з записами, який матеріальної цінності не становить, записник білого кольору, який матеріальної цінності не становить, кулькова ручка, яка матеріальної цінності не становить, лакмусова ручка яка матеріальної цінності не становить, пачка візитних карток на ім`я ОСОБА_6 , гаманець з грошовими коштами в сумі 400 гривень (одна купюра 200 гривень та дві купюри по 100 гривень) та кредитна картка «Приват банку».

Побачивши дану шкіряну сумку, яка належить ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за попередньою змовою заздалегідь розподіливши ролі, вирішили її викрасти.

Після чого, ОСОБА_4 підійшов до дивану та підсів поряд з ОСОБА_6 , переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає поклав собі під куртку дану шкіряну сумку, в цей час ОСОБА_5 знаходився поруч з ним та спостерігав за діями останнього та людей, які там перебували.

В подальшому, ОСОБА_4 направився на вихід з торгівельного центру де його чекав ОСОБА_5 .

Виходячи з ТЦ «Комод» ОСОБА_4 витягнув з даної шкіряної сумки мобільний телефон марки «Леново А536» , імеі № НОМЕР_1 , імеі № НОМЕР_2 , а шкіряну сумку коричневого кольору з вище зазначеними речами передав ОСОБА_7 .

Після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_4 були затримані працівниками поліції, та по приїзду слідчо-оперативної групи Дніпровського УП ГУНП у м. Києві у ОСОБА_5 було вилучено шкіряну сумку коричневого кольору разом з вище переліченими речами, а у ОСОБА_4 вище зазначений мобільний телефон.

Своїми злочинними діями ОСОБА_5 та ОСОБА_4 завдали потерпілому майнової шкоди у сумі 3710 гривні 00 копійки.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів

Відповідно до положень ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Так, допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення (злочину) визнав частково, та показав, що з ОСОБА_5 знайомий, оскільки ОСОБА_5 вже довгий час проживає з його сестрою. 08.02.2017 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Луначарського, 4-А, на 4-му поверсі торгівельного центру «Комод», домовився зустрітися з ОСОБА_5 для того, щоб випити кави. Прийшли туди вони окремо. Коли він піднявся на 4 поверх, для того, щоб почекати там ОСОБА_5 , то побачив на диванчику, який знаходиться біля колони коричневу шкіряну сумку. Сів на цей диванчик і підтягнув до себе цю сумку. Після чого, побачив ОСОБА_5 який стояв біля ліфта, тож взяв цю сумку та направився до нього. ОСОБА_5 , на його запитання, де він взяв цю сумку, пояснив що просто її знайшов. Коли вони спускалися вниз в ліфті, то він передав сумку в руки ОСОБА_5 , а в подальшому, біля виходу з торгового центу, їх затримали працівники поліції.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення (злочину) визнав частково, та показав, що дійсно, 08.02.2017 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Луначарського, 4-А, він піднявся на 4 поверх торгового центру «Комод», для того щоб зустрітись там з ОСОБА_4 однак, не побачивши його там, він натиснув на кнопку виклику ліфту, щоб спуститися вниз. В цей же момент, до нього підійшов ОСОБА_4 та вони поїхали на ліфті вниз. В ліфті він помітив у ОСОБА_4 шкіряну сумку коричневого кольору. На запитання що це за сумка, ОСОБА_4 йому повідомив, що знайшов її. Обговорити щось детальніше можливості у них не було, оскільки в ліфті було багато людей. При цьому, ОСОБА_5 підтвердив, що ОСОБА_4 , дійсно передав йому в руки цю сумку, але в той момент ОСОБА_5 не знав що вона крадена. Біля виходу торгового центру, їх затримали працівники поліції.

В подальшому, в судових дебатах, як ОСОБА_4 так і ОСОБА_5 вину в вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України визнали в повному обсязі.

Вказані показання обвинувачених щодо часу та місця, де відбувалися події суд визнає належними оскільки, вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України. Щодо показань в частині перебігу подій, які мали місце, у тому числі наявності, або ж відсутності у них попередньої змови та умислу на таємне викрадення чужого майна, підстав та способу вчинення даного кримінального правопорушення, то суд вважає за необхідне надати їм оцінку після аналізу усіх доказів у провадженні в сукупності.

Будучи допитаними, у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженими про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , кожен окремо, показали суду, що 08.02.2017 знаходились на відпрацюванні району для недопущення та розкриття майнових злочинів в районі м. Лівобережна неподалеку торгового центру «Комод». Неподалік даного торгового центру вони помітили раніше їм незнайомих осіб підозріливої зовнішності, як з`ясувалося потім - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

ОСОБА_9 , повідомив, що бачив даних осіб в орієнтуванні в базі «Армор», тож вони вирішили за ними поспостерігати. ОСОБА_8 піднявся за обвинуваченими на 4 поверх, а ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 залишились чекати на дворі.

ОСОБА_8 бачив як ОСОБА_5 просто ходив по 4 поверху, а ОСОБА_4 підсів до якогось чоловіка, потім різко встав та пішов до ОСОБА_5 який стояв біля ліфта. Одразу після цього чоловік, до якого підсідав ОСОБА_4 почав кричати що в нього пропала сумка коричневого кольору. Тому ОСОБА_8 зателефонував ОСОБА_12 та повідомив дані обставини, а ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 в свою чергу, затримали ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . В подальшому було викликано слідчо-оперативну групу. У ОСОБА_4 було вилучено мобільний телефон, що належав потерпілому, а у ОСОБА_5 шкіряну сумку коричневого кольору, яка була викрадена у потерпілого.

Тобто, цими показаннями, які є процесуальними джерелами доказів, у розумінні ст. 84 КПК України, підтверджуються обставини регламентовані ст. 91 КПК України.

Обставин регламентованих ст. 87 КПК України в ході судового розгляду встановлено не було.

Даних передбачених ч. 2 ст. 96 КПК України стороною захисту відносно допитаних судом свідків для доведення недостовірності їх показань, як то показання, документи, які підтверджують їх репутацію, зокрема, щодо засудження за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, що підтверджують нечесність останніх, надано не було.

Таким чином, зазначені показання свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , суд визнає допустимими, оскільки вони отриманні у порядку встановленому КПК України, та неналежними, оскільки дані покази свідків прямо та непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

В свою чергу, з досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, що були надані стороною обвинувачення, судовим слідством встановлено наступне.

З даних протоколу затримання особи, підозрюваної в вчиненні злочину від 09.02.2017 слідує, що 09.02.2017 о 02:30 год.(час та місце фактичного затримання 08.02.2017 о 18:00 год., м. Київ вул. Шептицького, 4А) було затримано ОСОБА_5 підозрюваного за ч. 2 ст. 185 КК України.

З даних протоколу затримання особи, підозрюваної в вчиненні злочину від 09.02.2017 слідує, що 09.02.2017 о 01:40 год.(час та місце фактичного затримання 08.02.2017 о 18:00 год., м. Київ вул. Шептицького, 4А) було затримано ОСОБА_4 підозрюваного за ч. 2 т. 185 КК України.

З протоколу огляду місця події від 08.02.2017 складеного слідчим СВ Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_13 , слідує що огляд проводився з 18:20 год. до 19:35 год., об`єктом огляду є ділянка приміщення, що знаходиться біля запасного виходу з ТРЦ «Комод» за адресою: м. Київ, вул. М.Шептицького, 4, у бік театру драми та комедії. Ліворуч від входу у куті знаходяться два чоловіка: перший представився ОСОБА_4 . В ході проведення поверхневого огляду у даного громадянина було виявлено: мобільний телефон чорного кольору марки «Леново А536» , імеі № НОМЕР_1 , імеі № НОМЕР_2 , у внутрішній лівій кишені пальто, з передньої правої кишені штанів був виявлений мобільний телефон чорного кольору марки «Самсунг» імеі: НОМЕР_6 у лівій задній кишені був виявлений коричневий гаманець у якому знаходилось 18 грн. та сувенірні 500 грн. Виявлене майно було вилучено та опечатано у присутності понятих. Другий чоловік представився ОСОБА_5 . В ході проведення поверхового огляду у даного громадянина була виявлена шкіряна наплічна сумка у якій знаходиться: 2 блокнота (коричневий та білий), ручка автоматична, чорний ремінь з пряжкою, коректор, ручка, зв`язка візитних карток на ім`я ОСОБА_6 , мобільний телефон «Нокіа», імеі № НОМЕР_4 , імеі № НОМЕР_5 , гаманець коричневого кольору з грошовими коштами 400 грн. (1 по 200, 1 по 100, 2 по 50) банківська картка «Приват Банк». У лівій внутрішній кишені куртки у ОСОБА_5 був виявлений предмет схожий на металевий складний ніж з маркуванням. У правій кишені джинсових штанів був виявлений мобільний телефон чорного кольору марки «Самсунг» імеі: НОМЕР_7 , виявлене майно було вилучено та запечатано у присутності понятих.

З протоколу огляду місця події від 08.02.2017, складеного слідчим СВ Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_13 , слідує що огляд проводився з 19:40 год. до 19:55 год., об`єктом огляду є ділянка фудкорту, що знаходиться на четвертому поверсі ТРЦ «Комод» за адресою: м. Київ, вул. М.Шептицького, 4. Дана ділянка знаходиться на відстані 6 метрів від входу у дитячий клуб «Совеня». На даній ділянці знаходиться стіл з чотирма стільцями, вішалка та колона. В ході огляду жодних слідів предметів виявлено та вилучено не було.

З протоколу перегляду відеозапису та безпосередньо переглянутого в судовому засіданні в порядку ст. 359 КПК України відеозапису, що знаходиться на CD-R диску, під назвою 1_07_R_20 встановлено наступне. На відео зображено приміщення ТЦ «Комод», що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Луначарського, 4-А. В залі приміщення у зоні відпочинку біля закладів харчування знаходяться столи, стільці, дивани. На відеозаписі зображений ОСОБА_5 , який проходить скрізь приміщення та направляється до ліфту. Також, на відеозаписі зображений ОСОБА_4 , який одягнутий в чорне шкіряне пальто, штани темного кольору та сіру шапку, в руках тримає рюкзак чорного кольору. На відеозаписі зображено як ОСОБА_4 сідає на диван, з лівого боку від нього сидить чоловік, що працює з ноутбуком, біля чоловіка знаходиться сумка коричневого кольору. ОСОБА_4 кладе свій рюкзак біля сумки цього чоловіка, та через короткий проміжок часу забирає і свій рюкзак і сумку коричневого кольору, при цьому впевнюється що його дії ніхто не помічає, після чого направляється до ліфта.

Порушень вимог ст.ст. 104-106, 223, 228, 231 КПК України судом не встановлено та сторонами не доведено, тобто даними письмовими доказами підтверджуються обставини вчинення злочину.

Таким чином надані докази підтверджують існування та перебіг самої події кримінального правопорушення, її місце, спосіб та інші обставини вчинення, дані про розташування учасників події в період її настання, та певні її наслідки.
Тож суд, враховуючи вищевикладені докази, які були надані суду у ході розгляду провадження та визнанні належними і допустимими, вважає висловлені обвинуваченими доводи, які останні наводили в своїх показаннях, та докази в частині перебігу подій, а саме у відсутності у них попередньої змови, необізнаності в тому, що майно було саме викрадено. а не просто взято, беручи до уваги показання свідків та надані стороною обвинувачення письмові та речові докази, за своєю суттю в цій частині сумнівними.

Також, у судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про відмову від допиту свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , яке ухвалою суду, постановленою у порядку ч. 4 ст. 371 та ч. 2 ст. 372 КПК України, за згодою сторін кримінального провадження, а саме з боку обвинувачення та захисту, з урахуванням положень ст.ст. 22, 26 КПК України, задоволено.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Також, суд, з огляду на обставини встановлені судом при досліджені письмових доказів та встановлені за наслідками такого дослідження обставини вважає за можливе, з огляду на положення ч. 1 ст. 325 КПК України, яка вказує, що якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого, вважає за можливе проведення такого розгляду без потерпілого ОСОБА_6 , так як є можливим за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, зокрема, щодо дати, часу, місця вчинення кримінального правопорушення та інших обставин, що мають значення в кримінальному провадженні, що вони відображені в долучених до справи матеріалах, зокрема в протоколах огляду місця події та в переглянутому судом відеозаписі.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , кожного окремо у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за обставин, встановлених судом.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, з огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання

Так, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

При цьому, суд не убачає підстав для визнання обтяжуючою обставиною у діях обвинуваченого повторність злочину, як про те вказано в обвинувальному акті, оскільки п. 19 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про повторність, сукупність та рецидив злочину та їх правові наслідки» № 7 від 04.06.2010 р., визначає якщо рецидив злочину утворює одночасно і повторність, що передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на кваліфікацію, то за ч. 4 ст. 67 КК України як повторність, так і рецидив злочину суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що обтяжує покарання.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до ст. 66, ст. 67 КК України судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченим суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; має постійне місце проживання, стан здоров`я, спосіб життя (не працює, раніше не судимий, одружений, що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає допустимі соціальні зв`язки; позицію останнього, яку він висловив в судових дебатах, а саме що останній свою вину у вчиненні даного правопорушення визнав, позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті 185 КК України у виді позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України та покладенням обов`язків з числа ст. 76 КК України, та оскільки суд переконаний що визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; має постійне місце проживання, стан здоров`я, спосіб життя (не працює, раніше судимий, вдівець, наявність на утриманні членів родини (має на утриманні дитину 2010 року народження), які у розумінні Сімейного Кодексу України, являються учасниками сімейних правовідносин з останнім), що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає допустимі соціальні зв`язки; позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті 185 КК України у виді позбавлення волі, ураховуючи наявність вироку від 14.07.2016 у порядку ст. 71 КК України. Оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 вказаного Кодексу, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень)

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та з огляду на те, що п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судом кримінального покарання» визначено що у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК, а тому у таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про застосування до нього ЗУ «Про амністію у 2016 році», то суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 КК України звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Статтею 86 КК України регламентовано, що амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб.
Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Статтею 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році», визначено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: ... в) не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

У цій ситуації, ОСОБА_4 за цим вироком визнаний винуватим за ч. 2 ст. 185 КК України, який згідно ст. 12 даного Кодексу, є злочином середньої тяжкості.

ОСОБА_4 не позбавлений батьківських прав та на день набрання чинності цим Законом має сина ОСОБА_16 2010 року народження.

Відповідно до положень ст. 86 КК України, ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в України» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Враховує суд і те, що 14.07.2016 року вироком Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_4 був засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України, від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки 6 місяців.

Однак, в даному випадку щодо ОСОБА_4 відсутні обставини, передбачені ст.ст. 4, 9 ЗУ «Про амністію у 2016 році», що визначають перелік осіб, до яких амністія не застосовується.

З огляду на що, вказане клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні не обирався та підстави для його визначення, на даному етапі, відсутні.

Згідно вимог ст. 96-1; ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація до ОСОБА_17 та ОСОБА_5 не застосовується.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 т. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

В силу ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання не відбутої частини покарання визначеного вироком Деснянського районного суду м. Києва від 14.07.2016 та покарання за цим вироком, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 7 (сім) місяців.

На підставі ст. 86 КК України, ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в України», п. в) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_4 , від відбування покарання за цим вироком у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 7 (сім) місяців.

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 т. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_5 , обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: CD-R диск залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1