Справа №359/3447/16-к
Провадження №1-кп/359/32/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю захисника ОСОБА_5 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглядаючи в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні кримінальне про-вадження за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народ-ження, уродженця м. Борисполя, українця, громадянина України, з вищою юридичною освітою, працюючого в Київській митниці ДФС на посаді головного інспектора управління аналізу ризиків та протидії митним право-порушенням, розлученого, на утриманні якого перебуває троє дітей, раніше не судимого, проживаючого в АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України,

встановив:

В ході судового розгляду кримінального провадження перший заступник військо-вого прокурора Київського гарнізону ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням та обґрунтовує його тим, що ОСОБА_6 є власником земельної ділянки площею 0,0617 га з кадастровим номером :02:014:0475 з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташованої в СТ «Райдуга» на території Циблівської сільської ради Пере-яслав-Хмельницького району. Водночас, санкція ч.3 ст.368 КК України передбачає додат-кове покарання у виді конфіскації майна. Тому перший заступник військового прокурора Київського гарнізону ОСОБА_3 просить суд накласти арешт на вказану земельну ділянку.

У судовому засіданні прокурори ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтримують клопо-тання та наполягають на його задоволенні.

Захисник ОСОБА_5 та його підзахисний ОСОБА_6 заперечують проти задово-лення клопотання. В обґрунтування своїх заперечень вони посилаються на те, що земель-на ділянка є об`єктом спільної власності обвинуваченого та його брата ОСОБА_7 . В такому випадку конфіскація цього нерухомого майна не допускається. Тому захисник ОСОБА_5 та його підзахисний ОСОБА_6 просять суд відмовити у задоволенні клопотання.

Вислухавши пояснення учасників кримінального провадження та дослідивши пись-мові докази, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забез-печення конфіскації майна як виду покарання.

Згідно з ч.5 цієї ж статті в такому випадку арешт накладається на майно підозрюва-ного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провад-ження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримі-нальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіс-кації майна.

З копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №261444 від 8 грудня 2009 року вбачається, що земельна ділянка площею 0,0617 га з кадастровим номером :02:014:0475 з цільовим призначенням для ведення садівництва, роз-ташована в СТ «Райдуга» на території Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельниць-кого району, є об`єктом спільної власності обвинуваченого та його брата ОСОБА_7 . Ця обставина свідчить про те, що земельна ділянка не буде підлягати конфіскації навіть у випадку призначення ОСОБА_6 додаткового покарання у виді конфіскації всього його осо-бистого майна.

З огляду на це суд вважає, що підстави для накладення арешту на земельну ділянку площею 0,0617 га з кадастровим номером :02:014:0475 з цільовим призначен-ням для ведення садівництва, розташовану в СТ «Райдуга» на території Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району, відсутні. Тому у задоволенні клопотан-ня першому заступнику військового прокурора Київського гарнізону ОСОБА_3 нале-жить відмовити.

Як вбачається з ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути обмежений у своїй власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Встановлено, що накладення арешту на земельну ділянку призведе до втручання у право ОСОБА_7 на мирне володіння його майном. Таке втручання буде невиправданим, оскільки ОСОБА_7 не є обвинуваченим. Ці обставини свідчать про те, що накладення арешту на вказаний об`єкт нерухомого майна призведе виключно до свавільного пору-шення ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та осново-положних свобод.

Суд вважає, що запобігання такого порушення є додатковою, але не менш важливою підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Керуючись ч.2 ст.369, ч.3 ст.371, ст.372 КПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні клопотання першого заступника військового прокурора Київського гарнізону ОСОБА_3 про накладення арешту на земельну ділянку відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя
Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_1