Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2018 року

м. Київ
справа № 469/898/15-к
провадження № 51-8984ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, на вирок Березанського районного суду Миколаївської області від 10 листопада 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 04 липня 2018 року в межах кримінального провадження № 0000461 від 13 липня 2014 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рогань Харківського району Харківської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Харківського районного суду Харківської області від 29 листопада 2011 року за ч. 1 ст. 122, частинами 2, 3 ст. 186, ч. 2

ст. 296 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільненого умовно достроково 07 жовтня 2013 року постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 вересня 2013 року з не відбутим строком покарання 1 рік

6 місяців 24 дні,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК.
Встановлені обставини
Вироком Березанського районного суду Миколаївської області від 10 листопада 2017 року ОСОБА_5 виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК через недоведеність того, що кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК вчинено обвинуваченим.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 04 липня 2018 року апеляційну скаргу прокурора на вирок Березанського районного суду Миколаївської області від 10 листопада 2017 року щодо ОСОБА_5 залишено без задоволення, а зазначене рішення місцевого суду без змін.

Суть питання
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати вирок Березанського районного суду Миколаївської області від 10 листопада 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 04 липня 2018 року і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак, всупереч наведеним положенням процесуального закону, формально посилаючись на здійснення судового провадження за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання, прокурор у касаційній скарзі не навів обґрунтування незаконності рішень судів першої та апеляційної інстанції з цієї підстави, не зазначив, у чому полягають ці порушення і чому їх слід відносити до безумовних підстав для скасування судових рішень, враховуючи положення статей 17, 22, 23, 28, 84, 92, 94, ч. 4 ст. 95, 370,

412 КПК. У тому числі, місцевий суд із висновком якого погодився апеляційний суд, виправдав ОСОБА_5 у зв`язку з недоведеністю того, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим, зокрема через те, що у порушення вимог ст. 23 КПК сторона обвинувачення не забезпечила участь потерпілих

ОСОБА_6 і ОСОБА_7 (у тому числі, не надала даних про їх фактичне місце перебування) та свідків показання яких мали бути безпосередньо досліджені судом з метою перевірки (підтвердження чи спростування) обставин інкримінованого обвинуваченому злочину. У касаційній скарзі прокурор

не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, однак не наводить доводів, які би вказували на їх помилковість (висновків) та спростовували кожен із них (наведених у судових рішеннях). Натомість прокурор наголошує на неповноті судового розгляду, що відповідно до статей 433, 438 КПК не є предметом перегляду судом касаційної інстанції.
Фактично у касаційній скарзі прокурора відсутні доводи щодо незаконності ухвали апеляційного суду. Прокурор не зазначив, чи заявлялися стороною обвинувачення клопотання, які всупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПК апеляційний суд безпідставно

не задовольнив, а також, які доводи його апеляційної скарги в порушення

ст. 419 цього Кодексу не дослідив, не перевірив і не оцінив, внаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

Крім того, у касаційній скарзі міститься лише формальне посилання на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, у той же час обґрунтування, у чому саме полягало таке порушення судом апеляційної інстанції при залишенні без зміни вироку місцевого суду прокурор не наводить.
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1

ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу прокурора без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, на вирок Березанського районного суду Миколаївської області від 10 листопада 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 04 липня 2018 року стосовно

ОСОБА_5 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків десять днів із дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3