№ провадження 11-кп/781/341/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 286 (215) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
Іменем України
(резолютивна частина)

31.05.2018 року. м.Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому дистанційно в режимі відеконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Устинівського районного суду Кіровоградської області від 18.04.2018 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Семенівна Компаніївського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, жителя за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
- 05.04.1998 року Компаніївським районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст. 140 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст.46-1 КК України відстрочено виконання вироку на 1 рік;
- 28.12.1998 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 140, ст. 45 КК України на 2 роки позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки;
- 18.03.2004 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області ч.3 ст.185, ст. 75, ст. 76 КК України на 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
- 17.02.2005 року Компаніївським районним судом Кіровоградської області за ч3 ст.185, 75 КК України на 1 рік позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік;
- 16.09.2005 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області ч.3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі. Звільнений 28.12.2009 року умовно-достроково на 5 місяців 23 дні;
- 29.11.2005 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області за ч. ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі;

-05.12.2011 року Компаніївським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.2 ст.289, ч.2 ст.286, ст..70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років з конфіскацією майна
відмовлено у задоволені клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

в режимі відеконференції
засудженого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нову, якою звільнити його умовно-достроково від відбування покарання, мотивуючи тим, що ухвала суду є необґрунтованою та не відповідає фактичним обставинам справи.

Вироком Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 05.12.2011 року ОСОБА_6 засуджений за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.2 ст.289, ч.2 ст.286, ст..70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років з конфіскацією майна, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
ОСОБА_6 звернувся до районного суду з заявою про умовно - дострокове звільнення його від подальшого відбування покарання, яка обґрунтована тим, що він став на шлях виправлення і своєю поведінкою довів своє виправлення.

18.04.2018 року суд своєю постановою відмовив у задоволенні згаданої заяви, мотивуючи тим, що засуджений ОСОБА_6 відповідно до п`яти обвинувальних вироків відбував призначену судом міру покарання, в тому числі у виді позбавлення волі. До засудженого ОСОБА_6 судовим рішенням від 28 грудня 2009 року було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Засуджений ОСОБА_6 вчинив умисний тяжкий злочин внаслідок чого наступила смерть потерпілої малолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . По кримінальному провадженню засудженим ОСОБА_6 не відшкодовано потерпілій ОСОБА_9 відшкодування моральної шкоди в сумі 200000.00 грн. Таким чином засуджений ОСОБА_6 не спокутував вину перед потерпілою ОСОБА_9 завдану смертю потерпілої малолітньої ОСОБА_8 , 2008 року народження. При встановлених обставинах та кримінологічній характеристиці засудженого ОСОБА_6 , суд вважає, що відсутні підстави вважати про виправлення ОСОБА_6 сумлінною працею та перевиховання і клопотання про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання.

Заслухавши доповідача, в дебатах засудженого ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення ухвали суду без зміни, вивчивши матеріали клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 81 КК України, умовно дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з кримінально процесуальним законодавством, умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Свідчення того, що засуджений став на шлях виправлення, є його зразкова поведінка, яка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень в процесі виконання покарання, сумлінною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечним виконанням законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватись інші особи, які відбувають покарання.
Окрім цього, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним на протязі всього перебування засудженого в установі виконання покарання. Умовно-дострокове звільнення можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Як убачається з матеріалів справи, вироком Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 05.11.2011 року ОСОБА_6 визнаний винним та засуджений за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.2 ст.289, ч.2 ст.286 КК України, із застосуванням ч.1 ст.70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років, з конфіскацією майна, що належить на праві власності, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.01.2016 року засудженому зараховано час попереднього ув`язнення у строк покарання з 23.07.2014 року по 29.09.2014 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме 2 місяці 6 днів.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.01.2017 року на підставі ст. 82 КК України засудженому замінено не відбуту частину покарання більш м`яким у виді обмеження волі строком на 2 роки 5 місяців 1 день.

Станом на 06.02.2018 року останній відбув 2/3 строку покарання.
При цьому, при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення, з`ясовуючи чи став засуджений на шлях виправлення, колегія суддів бере до уваги відсутність негативної поведінки засудженого під час відбування покарання та не вчинення засудженим порушень умов тримання.
Разом з тим, відсутність негативної поведінки засудженого не свідчить про зразковість поведінки під час відбування покарання, як обов`язкової складової розуміння того, що засуджений став на шлях виправлення - передумови для застосування норм ст. 81 КК України.
Колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції про те, що матеріалами клопотання не представлені достатні дані про те, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а тому умовно дострокове звільнення при таких обставинах буде передчасним.

Так, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
Крім того, як убачається з характеристики ОСОБА_6 , останній через короткий проміжок часу вчиняв нові умисні, корисливі злочини, що в цілому характеризує особу засудженого як таку, що веде злочинний спосіб життя та схильна до продовження злочинної діяльності, системний характер його протиправної поведінки, що свідчить про небажання ставати на шлях виправлення та підвищену суспільну небезпеку його особи.
Також, колегією суддів враховується те, що ОСОБА_6 вчинив умисний тяжкий злочин внаслідок чого наступила смерть потерпілої малолітньої ОСОБА_8 . По кримінальному провадженню засудженим ОСОБА_6 не відшкодовано потерпілій ОСОБА_9 відшкодування моральної шкоди в сумі 200 000 грн.
Крім того, з жовтня 2017 року по 2018 рік засуджений ОСОБА_6 не працевлаштований, цивільний позов потерпілій не відшкодовував ні у добровільному ні у примусовому порядку.
На думку апеляційного суду хоча засуджений і має формально-юридичні підстави для застосування ст.81 КК України, оскільки він відбув 2/3 строку призначеного йому покарання, але переконливі підстави вважати, що він став на шлях виправлення - відсутні, а тому необґрунтоване умовно-дострокове звільнення суперечитиме меті покарання.
При вирішенні питання про застосування щодо особи умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, вирішальним фактором є не лише факт відбування ним встановленої частини покарання, а виправлення засудженого.
Зваживши на усі вищезазначені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_6 на шлях виправлення не став, представляє собою підвищену суспільну небезпеку, а тому не підлягає умовно-достроковому звільненню.
Аналізуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції під час розгляду заяви ОСОБА_6 повністю дотримався вимог кримінального закону та розділу 8 КПК України, обґрунтовано дійшов висновку про те, що застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є передчасним, з чим погоджується і апеляційний суд.
Викладені апелянтом в апеляційній скарзі обставини були в повній мірі перевірені та враховані судом першої інстанції при прийняті рішення про відмову у задоволенні заяви засудженого про умовно-дострокове звільнення, з такими висновками погоджується і колегія суддів.
Будь-які дані про те, що суд допустив процесуальні порушення під час розгляду кримінального провадження або дані, які б вказували на неповноту чи не об`єктивність розгляду справи щодо ОСОБА_6 в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин колегія суддів, вважає необхідним ухвалу районного суду стосовно ОСОБА_6 залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Устинівського районного суду Кіровоградської області від 18.04.2018 року щодо нього без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2