Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

29 травня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати по розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження № 0001466 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 21 лютого 2018 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною вищою освітою, безробітного, відповідно до ст.89 не судимого.

Вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 21 лютого 2018 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк два роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком два роки та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язків: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду, ОСОБА_4 визнано винним та засуджено за те, що він влітку 2014 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на смітнику який розташований в с. Вересневе Рівненського району Рівненської області, незаконно в порушення вимог ст.ст. 7, 11 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», придбав, шляхом привласнення знайденого, наркотичний засіб - канабіс, маса якого становить 7,216 г (в перерахунку на висушену речовину), який відповідно до списку 1 таблиці 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, відносяться до наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

В подальшому, ОСОБА_4 переніс даний наркотичний засіб до місця свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де незаконно зберігав, без мети збуту в одній з кімнат будинку.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_4 , не оспорюючи фактичні обставини провадження, доведеність його винуватості у вчиненні злочину та кримінально-правової оцінки його дій, просить вирок суду змінити та пом`якшити призначене йому покарання у виді штрафу. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що він виховує малолітню дитину, здійснює догляд за батьком-інвалідом 1 групи. Звертає увагу суду, що він раніше не судимий та за місцем проживання характеризується позитивно.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_4 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст. 309 КК України ніким не оскаржується.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Обираючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховано, ступінь тяжкості вчинених злочину, особу винного, який повністю визнав себе винним у вчиненому, обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, та призначив покарання у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України.

Саме таке покарання, на думку колегії суддів, відповідає тяжкості вчиненого злочину, особі винного, принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарань, буде необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів.

Згідно ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Покликання в апеляційній скарзі щодо призначення більш м`якого покарання (у виді штрафу) є безпідставними та правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки ОСОБА_4 ніде не працює та немає постійного джерела доходу.

За наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 65 КК України з врахуванням положень ст. 50 КК України, призначив ОСОБА_4 покарання, яке є необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним в подальшому нових злочинів.

Вирок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, є законним та обґрунтованим, а тому підстав для його зміни не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 21 лютого 2018 року стосовно ОСОБА_4 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.
Касаційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, - в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3