АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/1239/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 623/374/16-к
Категорія ч.1, 2 ст. 185 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0003015 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 7 грудня 2017 року стосовно ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зміїв, Харківської області, громадянина України, не судимого, одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, інваліда 2 групи, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

виправдано у вчиненні злочинів, передбачених ч.1, 2 ст.185 КК України.
Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Вироком встановлено, що органами досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він у ніч з 19 по 20 листопада 2015 року, знаходячись поблизу будинку №29 по вул. Сакко і Ванцетті в м. Ізюм Харківської області, маючи умисел на крадіжку чужого майна, скориставшись незачиненими дверима капота автомобіля ВАЗ 2103, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , таємно викрав акумуляторну батарею TM «Berga Basic-Flock» 6 CT74 Ah 6 CT190, 12B, 190 Ah, 250 A, вартість якої згідно висновку товарознавчої експертизи від 04.01.2016 року складає 1840 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Таким чином, органом досудового розслідування ОСОБА_8 звинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Надалі, згідно обвинувального акту, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_8 , приблизно о 03-00 годині 20 листопада 2015 року, знаходячись біля будинку №30 по вул. Червоноармійській у м. Ізюм, Харківської області, повторно, маючи умисел на крадіжку чужого майна, таємно викрав з автомобіля «ТАТА», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить на праві повної матеріальної відповідальності ОСОБА_11 , акумуляторну батарею ТМ Westa «Klema Norma» 6СТ190, 12В, 190Аh, 250 А, вартість якої згідно з висновком товарознавчої експертизи від 04.01.2016 року складає 3500 грн., чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Таким чином, органом досудового розслідування ОСОБА_8 звинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок районного суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1, 2 ст. 185 КК України та призначити йому остаточне покарання на підставі ст. 70 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 роки та із застосуванням положень ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік.

Обгрунтовуючи свою апеляційну скаргу, прокурор зазначає, що судовий розгляд проводився однобічно та з беззастережним сприйняттям лише позиції сторони захисту, тобто ігноруючи фактичні обставини, що досліджувалися, згідно обвинувачення. Суд, на думку прокурора, незаконно визнав неналежним протокол огляду місця події від 20.11.2015 року, мотивуючи своє рішення тим, що цей огляд був проведений без згоди власника транспортного засобу. Така позиція, на думку прокурора є хибною, оскільки в цьому протоколі зазначена відповідна згода власника транспортного засобу, що було підтверджено підписом ОСОБА_8 , а отже зазначена процесуальна дія, на думку прокурора, була проведена законно. Більш того, прокурор вказує, що він заявляв клопотання про дослідження версії обвинуваченого щодо причин та обставин його приїзду разом з невстановленою особою в день події до міста Ізюм. Проте суд відмовив в задоволенні такого клопотання без наведення належних мотивів. На думку прокурора, дослідження версії обвинуваченого має істотне значення, та ретельне з`ясування цих обставин могло вплинути на висновки суду.

Крім того, прокурор вказує, що під час судового розгляду він просив призначити судово-товарознавчу експертизу, однак суд, в порушення вимог КПК України, відмовив у задоволенні такого клопотання, чим допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Всі наведені вище обставини, на думку прокурора, а саме невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неповнота судового розгляду є беззаперечними підставами для скасування вироку у відповідності до положень ст. 409 КПК України.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі, посилаючись на незаконність та необґрунтованість вироку, а також думку обвинуваченого та його захисника, які навпаки вказували на законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження, та перевіривши вирок у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу прокурора належить задоволити частково, з наступних підстав.

Переглядаючи вирок в межах апеляційних вимог прокурора в частині скасування вироку, колегія суддів вважає їх слушними, оскільки прокурор під час апеляційного розгляду довів наявність правових і фактичних підстав для цього.

Висновок суду про виправдання ОСОБА_8 за ч. 1, 2 ст. 185 КК України, на думку колегії суддів - є передчасним і не ґрунтується на законі, оскільки під час судового розгляду допущено істотні порушення КПК України.

Відповідно до ст. 370 КПК України, як обвинувальний, так і виправдувальний вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні, і оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Як зазначено у ст. 374 КПК України, мотивувальна частина виправдувального вироку, серед іншого, повинна містити підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, із яких суд відкидає докази обвинувачення.

Із цього слідує, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати їм оцінку.

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, перш ніж ухвалювати виправдувальний вирок суд першої інстанції, з дотриманням норм ст. ст. 17, 22, 23 КПК України, повинен був дослідити всі докази сторони обвинувачення, надати їм належну, логічну оцінку щодо об`єктивного спростування таких відомостей, виходячи з вимог ст.ст. 91, 94 КПК України, та за наявністю підстав визнати такі докази неналежними, недопустимими чи недостовірними, що в свою чергу унеможливить вибірковість їх оцінки.

Крім того згідно з п. 15 ст. 7, ст. 22 КПК однією з засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні суду своїх доказів і у доведенні перед ним їх переконливості. При цьому суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Колегія суддів дійшла висновку, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону суд не виконав.

Так, під час розгляду, для підтвердження або спростування версії сторони захисту, прокурор, з урахуванням фактичних обставин які вже були досліджені судом першої інстанції, заявив клопотання про необхідність перевірки показань обвинуваченого, шляхом отримання доступу до телефонних дзвінків з прив`язкою до базових станції, щодо встановлення часу місцезнаходження обвинуваченого в місті Ізюм. Крім того, прокурор просив суд першої інстанції призначити судово-товарознавчу експертизу вартості викраденого майна.

Проте, суд першої інстанції у задоволенні вказаних клопотань прокурора відмовив, чим порушив не тільки засади змагальності, а й фактично позбавив прокурора його права, передбаченого статтями 91, 92 КПК, довести під час судового розгляду подію кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у його вчиненні, форму вини, його мотив та мету.

Крім того, виходячи зі змісту ст. 22 КПК суд не має права відмовити стороні судового провадження у дослідженні доказів, якщо вони є належними й допустимими або у з`ясуванні даних, які мають істотне значення у кримінальному провадженні.

При цьому суд задовольнив всі клопотання сторони захисту та фактично поклав в основу виправдувального вироку версію сторони захисту, не дослідивши її в судовому засіданні.

З`ясування та перевірка вказаних обставини могли істотно вплинути на висновки суду, з приводу обґрунтованості пред`явленого обвинувачення, його доведеності, обсягу чи кваліфікації дій або спростування версії сторони захисту.

Натомість суд, без дослідження зазначених обставин, перейшов одразу до судових дебатів, закінчивши в такий, штучно спрощений, спосіб дослідження доказів. З урахуванням тієї обставини що при апеляційному розгляді обвинувачений та його захисник наполягали на існуванні обставин пов`язаних з версією щодо того, що обвинувачений знайшов вкрадені акумулятори на узбіччі дороги, що не підтверджено будь-якими іншими доказами, крім пояснень обвинуваченого, а прокурор заперечував ці обставини, - колегія суддів дійшла висновку про передчасність таких висновків суду та істотну неповноту, яка була допущена при судовому розгляді.

Аргументуючи висновок про виправдання обвинуваченого, суд фактично взяв до уваги лише версію сторони захисту, а також погодився з її суб`єктивними твердженнями.

Крім того, суд фактично поставив сторони у нерівні умови стосовно подання до суду доказів та доведення перед ним їх переконливості.

Отже ,висновок суду про виправдання ОСОБА_8 , у зв`язку з тим, що не доведено, вчинення обвинуваченим злочинів, передбачених ч.1,2 ст. 185 КК України - є передчасним, оскільки зроблений без повного, всебічного та об`єктивного аналізу наявних у кримінальному провадженні доказів, а тому не може визнаватися законним та обґрунтованим, виходячи з вимог ст. 370 КПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, щодо неналежного дотримання судом вимог, передбачених ст. 370 КПК України в частині обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, а також внаслідок неповноти судового розгляду, оскільки дослідження певних підстав пов`язаних з обґрунтованістю обвинувачення та можливістю призначення покарання випливає з даних встановлених при розгляді в суді апеляційної інстанції, а висновки суду не підтверджуються доказами, досліджених під час судового розгляду та містять істотні суперечності, що передбачено в якості підстав для скасування вироку п.2 ч.1 ст. 410; п.п. 1,4 ч.1 ст. 411; ч.1 ст. 412 КПК України.

Реалізуючи та дотримуючись загальних процесуальних засад кримінального провадження, що містяться у главі 2 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність декількох істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, що обумовлює необхідність скасування оскаржуваного вироку та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, що відповідає нормам ч. 1 ст. 412; п. 6 ч. 1 ст. 407; п.п. 1,2,3 ч. 1 ст. 409; п.2 ч.1 ст. 410, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 411 КПК України.

Вирішуючи питання про подальший рух кримінального провадження після скасування вироку, колегія суддів виходить з наступного. Порушення судом першої інстанції вищезазначених засад кримінального провадження та вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України щодо змісту мотивувальної частини обвинувального вироку не відноситься до передбаченого в ч.1 ст.415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Проте, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України. Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені п.п. 2, 15,16,ч.1 ст.7 КПК України - законність, безпосередність дослідження доказів, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Разом з цим належить врахувати те, що необхідність дотримання при судовому розгляді вказаних загальних засад судочинства підтверджується практикою Європейського суду та змістом норм Європейської конвенції з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства.

З метою забезпечення належного дотримання під час судового розгляду саме цих загальних засад кримінального провадження, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий розгляд кримінального провадження у відношенні ОСОБА_12 в суді першої інстанції.

Решту апеляційних доводів прокурора колегія суддів вважає передчасними, оскільки згідно ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання. Оскільки прокурор в апеляційній скарзі ставить питання про скасування вироку з постановленням обвинувального вироку судом апеляційної інстанції, подана апеляційна скарга задовольється частково, в частині скасування судового рішення з наведених вище підстав.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції належить дотримуватися вимог чинного КПК України, в тому числі норм ст.415 ч.3 та ст. 416 КПК України та ретельно дослідити версію сторони захисту щодо події, яка відбулася в ніч з 19 по 20 листопада 2015 року, з призначенням судово-товарознавчої експертизи вкраденого майна.

Оскільки будь яких клопотань про обрання чи зміну запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 сторони під час апеляційного розгляду не заявляли, колегія суддів позбавлена процесуальної можливості вирішувати це питання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407 ч. 1 п. 6; ст. 409 ч. 1 п.п. 1, 2, 3; ст.410 п. 2; п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 411 , ст. 412 ч. 1; 418, 419 та главою 2 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора - задоволити частково.

Вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 7 грудня 2017 року стосовно ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції .

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

________________ ________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4