АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/344/18 Справа № 705/4948/17 Категорія: ЗУ «Про амністію у 2016 році»Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 травня 2018 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

засудженого в режимі

відеоконференції з

Старобабанівською ВК № 92 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 31.01.2018 про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 (згідно ухвали суду - ОСОБА_8 ) про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році», -

в с т а н о в и л а :
Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.07.2015 ОСОБА_7 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.07.2011 та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, штраф в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян виконувати самостійно.

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 22.03.2016 зараховано засудженому ОСОБА_7 у строк покарання термін попереднього ув`язнення з 09.06.2015 по 25.08.2015 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

22.11.2017 засуджений ОСОБА_7 вернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з клопотанням про застосування до нього положень Закону України «Про амністію у 2016 році» , оскільки ним відбута значна частина строку призначеного вироком суду покарання, у нього на утриманні перебувають дві неповнолітні дитини, вину визнав повністю, у скоєному розкаявся.

31 січня 2018 ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області у задоволенні клопотання ОСОБА_7 було відмовлено, оскільки ОСОБА_7 раніше був засуджений, окрім іншого, за злочини передбачені ч. 3 ст. 81 КК (1960 р.) та ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 185 КК України, які є умисними та згідно ст.. 12 КК України відносяться до категорії тяжких, та відповідно до ч. 1 ст. 9 та п. «в» ч. 1 ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та особливо тяжких злочинів.

Не погоджуючись ухвалою суду, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій, вважаючи її незаконною, просив її скасувати через неповноту та необ`єктивність та ухвалити інше рішення, яким застосувати відносно нього положення Закону України «Про амністію у 2016 році». В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що наявна в нього судимість в 1993 році на даний час погашена , а тому суд першої інстанції не мав брати її до уваги. Крім того, зазначає, що на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, що дає підстави для його звільнення від відбування покарання на підставі ст.ст. 1, 4 ЗУ «Про амністію у 2016 році».

Заслухавши суддю-доповідача, думку апелянта ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовільнити, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги засудженого, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» від 1.10.1996 року

амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.

Згідно ст. 9 ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 та п. «в» ст. 4 ЗУ «Про застосування амністії в України» зі змінами та доповненнями від 01.10.1996 амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та /або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 був засуджений вироком Володарського районного суду Київської області від 16.02.1993 за ч. 1 ст. 141, ч. 3 ст. 81, ст. 42 КК України ( в ред.1960 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 45 КК України ( в ред.1960 року) звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки; вироком Білоцерківського районного суду Київської області від 20.12.2006 за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, судимості за вказаними вироками не зняті та не погашенні в установленому законом порядку. Також, на даний час ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.07.2015, яким він засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Злочини, передбачені ч. 3 ст. 81 КК України ( в ред.. 1960 року) та ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 185 КК України відповідно до ст. 7-1 КПК України ( в ред.. 1960 року) та ст. 12 КПК України відносяться до категорії тяжких злочинів.

ОСОБА_7 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.07.2011 та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, штраф в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян визначено виконувати самостійно.

Тому, оскільки ОСОБА_7 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а також відбуває покарання за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 81, ч. 1 ст. 121 КК України, які виключають застосування Закону України «Про амністію у 2016 році», тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про неможливість застосування до нього вимог вказаного Закону і правомірно відмовив в задоволенні клопотання останнього.

Доводи засудженого ОСОБА_7 про те, що судимість за ч. 3 ст. 81 КК України 1960 року на даний час погашена є безпідставними, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 90 КК України якщо особа, що відбула покарання, до закінчення строку погашення судимості знову вчинить новий злочин, перебіг строку погашення судимості переривається і обчислюється заново.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 починаючи з 1993 року неодноразово судимий, в тому числі, у 1994, 1999, 2006, 2010, 2011, 2015 роках, строк погашення судимості за ч. 3 ст. 81 КК України за КК 1960 року становив 8 років, а за КК 2001 року, з врахування Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень, - 6 років. Тому, станом на день розгляду клопотання ОСОБА_7 про застосування положень Закону України «Про амністію у 2016 році» судимість, за вироком Володарського районного суду Київської області від 16.02.1993 за ч. 1ст. 141, ч. 3 ст. 81 КК України, - не погашена в зв`язку з її перериванням та обчисленням заново, через вчинення ОСОБА_7 до закінчення строку погашення судимості нових злочинів.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в ухвалі суду першої інстанції не вірно зазначено прізвище засудженого ОСОБА_9 . В ході апеляційного розгляду було встановлено правильне прізвище засудженого ОСОБА_10 . Вказана неправильність в прізвищі засудженого, на думку колегії суддів, є опискою, яка підлягає виправленню судом першої інстанції, в порядку ст. 379 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 86 КК України, ст.ст. 404, 407, 537 КПК України, ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року № 1810-VIІІ, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :
Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 31.01.2018 про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 (згідно ухвали суду - ОСОБА_8 ) про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016, залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 без задоволення.

Головуючий :

Судді :