Справа № 296/5158/18
Ухвала
Іменем України

08 серпня 2018 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000389 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ОСОБА_6 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

встановив:

Корольовським районним судом м. Житомира розглядається дане кримінальне провадження. Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 закінчується 30.08.2018 року, строк домашнього арешту ОСОБА_7 закінчується 30.08.2018р., однак судове провадження по даній справі не закінчено, свідки обвинувачення не допитані.

Оскільки в судовому засіданні оголошено перерву в зв`язку із неявкою обвинуваченого ОСОБА_7 , до якого ухвалено застосувати примусовий привід, виникла необхідність розгляду питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, а ОСОБА_7 домашнього арешту.

Ст.331 КПК України визначено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 на 60 днів, вказавши про наявність визначених в ст. 177 КПК України ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою вказаної статті, а обвинуваченому ОСОБА_7 продовження домашнього арешту.

Потерпіла поклалась на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник при вирішенні питання щодо продовження терміну тримання під вартою просили змінити на більш м`який, а саме домашній арешт.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Суд при вирішенні питання, на виконання вимог ст.178 КПК України, приймає до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше притягався до відповідальності за тяжкі і середньої тяжкості умисні злочини, суспільну небезпеку правопорушення, в якому обгрунтовано обвинувачується особа, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винуватим, молодий вік та задовільний стан здоров`я, соціальні зв`язки не одружений, утриманців не має, відсутність постійного місця роботи до взяття під варту, перебування в розшуку по даному кримінальному провадженню можливість ухилення від суду та перешкоджати кримінальному провадженню.

Оскільки строк дії ухвали про тримання під вартою, визначений ст.197 КПК України, стосовно ОСОБА_6 спливає, враховуючи ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину, даних, що характеризують особу останнього, суд не вбачає на час розгляду клопотання достатніх підстав для зміни раніше обраного запобіжного заходу. Відсутні підстави вважати, що на даний час інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та його належну поведінку.

Суд при вирішенні питання, на виконання вимог ст.178 КПК України, приймає до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який є раніше несудимим в силу ст.89 КК України, суспільну небезпеку правопорушення, в якому обгрунтовано обвинувачується особа, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винуватим, задовільний стан здоров`я, соціальні зв`язки не одружений, утриманців не має, відсутність постійного місця роботи, можливість ухилення від суду та перешкоджати кримінальному провадженню.

Водночас, відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами. Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Керуючись ст.29 Конституції України, ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 177, 178, 331 КПК України суд,

УХВАЛИВ:

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в СІЗО Житомирської УВП №8 відносно обвинуваченого ОСОБА_6 строком на 60 днів, а саме по 06 жовтня 2018 року (включно).

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_7 ( АДРЕСА_1 ) строком на 60 днів, а саме по 06 жовтня 2018 року (включно), з 20.00 год вечора до 08.00 год ранку без застосування електронних засобів контролю.

Ухвала суду є остаточною, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя ОСОБА_1