Справа №-613/381/18 Провадження №-1-кп/613/119/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року м. Богодухів
Богодухівський районний суд Харківської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богодухові кримінальне провадження №0000001 від 4 січня 2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Калини Тячівського району Закарпатської області, українця, громадянина України, розлученого, не працюючого, з професійно-технічною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

за ч.1 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 1 листопада 2017 року близько 08 години 00 хвилин, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись на АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_5 , переконавшись, що його подальші дії ніким помічені не будуть, підійшов до паркану вищевказаного домоволодіння та шляхом вільного доступу, зняв з даху сараю, металевий швелер вагою 40 кг, довжиною два метри, вартість якого як брухту чорного металу становить 5 грн. за 1 кг, всього загальною вартістю 200 грн., що належить останній, після чого з місця пригоди зник, а викрадене обернув на свою користь, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, пояснив, що 1 листопада 2017 року він скоїв крадіжку металевого швелера у ОСОБА_5 , який знаходився по АДРЕСА_2 , відніс його на пункт прийому металу, оскільки потрібні були кошти, які в подальшому витратив на продукти харчування. Підтвердив, що події відбувалися саме так як вказано в обвинувальному акті.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, надала заяву з проханням слухати справу за її відсутності. Зазначила, що показання дані на досудовому слідстві повністю підтримує, не заперечує проти розгляду справи у порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, стосовно міри покарання обвинуваченому покладається на думку суду.

Під час судового розгляду судом було визнано недоцільним дослідження усіх доказів у справі стосовно фактичних обставин справи, викладених у обвинувальному акті, оскільки вони ніким не оспорюються, обвинуваченим ОСОБА_4 повністю визнається вина та фактичні обставини справи, а сторони кримінального провадження не заперечували проти розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України. При цьому суд з`ясував, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих фактичних обставин справи, переконався у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 , в межах пред"явленого обвинувачення, в таємному викраденні чужого майна (крадіжці) і кваліфікує його дії за ст.185 ч.1 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, характеристику його особистості, яка полягає в тому, що він раніше не судимий, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, матеріальну шкоду не відшкодовано. Відповідно до змісту висновку за досудовою доповіддю органу пробації, останній вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк.

Обставинами, які пом`якшують покарання для підсудного, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання для підсудного, судом не встановлено.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Слід зазначити, що у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З урахуванням викладеного вище, суд вважає за необхідне обрати підсудному ОСОБА_4 покарання за ст.185 ч.1 КК України у виді громадських робіт. При цьому судом враховано положення п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", де зазначено, що "призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів".

Зважаючи на викладене вище суд вважає, що визначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого, попередження нових злочинів.

Обговорюючи питання про відшкодування судових витрат, які складаються з витрат на проведення судово-товарознавчої експертизи, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати в сумі 429 гривень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, що не позбавляє права пред`явлення позову в порядку цивільного судочинства.

Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним в скоєні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України і призначити йому покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.

Стягнути з ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , в доход держави, судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 429 (чотириста двадцять дев`ять) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Богодухівський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя