Справа № 676/351/16-к
Провадження № 11-кп/779/176/2018
Категорія ч.3 ст. 368 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2018 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою (далі АС) прокурора ОСОБА_10 , на ухвалу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13 квітня 2018 року про повернення прокурору обвинувального акту по кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 368 Кримінального кодексу України (далі КК), -

в с т а н о в и л а:

07 червня 2017 року до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області, згідно ухвали колегії суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 24.05.2017 року, надійшло кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 за ч.3 ст.368 КК України для розгляду по суті.

На стадії підготовчого провадження, ухвалою Надвірнянського районного суду від 13 квітня 2018 року обвинувальний акт з доданими до нього документами по кримінальному провадженню №0000503 про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК повернуто прокурору відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях стосовно службових осіб, які займають особливо відповідне становище, Генеральної прокуратури України для усунення недоліків та приведення обвинувального акту у відповідність до Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5ч. 2, п.п.1,5 ч.4 ст. 291 КПК , що перешкоджає призначенню справи до судового розгляду.

В АС із доповненнями прокурор зазначає про те, що обвинувальний акт складений відповідно до вимог ст. 291 КПК .

Просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, скасувати дану ухвалу і призначити новий розгляд обвинувального акту у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_3 , пояснення прокурора ОСОБА_7 , який підтримав подану АС з доповненням, просить поновити строк апеляційного оскарження, дану ухвалу суду скасувати та призначити розгляд обвинувального акту у суді першої інстанції, пояснення ОСОБА_8 та її захисника адвоката ОСОБА_9 , які заперечили АС, просять рішення суду першої інстанції залишити без змін, а АС залишити без задоволення, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів приходить до висновку, що АС прокурора слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.395 КПК , апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом семи днів з дня її проголошення.

Як вбачається з матеріалів скарги, ухвала суду була винесена 13 квітня 2018 року, а повний текст даної ухвали проголошено 17 квітня 2018 року. Апеляційна скарга подана апелянтом 24.04.2018 року, тобто з пропуском строку на оскарження рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження прокурором було пропущено з поважних причин і його слід поновити.

Відповідно до ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах АС. Відповідно до ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Дані вимоги Закону судом першої інстанції були порушені.

Відповідно до ст. 291 КПК України законодавець встановив процесуальний порядок складення обвинувального акту у кримінальному провадженні, ряд відомостей, що їх має містити обвинувальний акт, а також чітко визначив ті процесуальні документи, що в обов`язковому порядку додаються органом досудового розслідування до обвинувального акту.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 містить усі відомості, які передбачено нормою ст. 291 КПК .

Вказаний обвинувальний акт підписано слідчим, який його склав та прокурором, який обвинувальний акт затвердив. До обвинувального акту додано усі передбачені кримінальним процесуальним законом додатки.

За змістом п.5 ч.2 ст.291 КПК обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як вбачається з обвинувального акту, в ньому викладенні фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, вказана правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на норми закону України про кримінальну відповідальність та сформульоване обвинувачення яке встановлено, а тому посилання суду першої інстанції, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ч.2 ст. 291 КПК України, є помилковим.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вимоги кримінального процесуального закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації дотримані в повному обсязі. Обставини, які згідно ч.1 ст.91 КПК підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), винуватість обвинуваченого у його вчиненні тощо, викладено чітко і конкретно в тому об`ємі, у якому вважає сторона обвинувачення доведеними.

Колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 не містить належним чином сформульованого обвинувачення, оскільки після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, в обвинувальному акті міститься сформульоване обвинувачення із зазначенням кримінально-правової кваліфікації дій обвинуваченої .

Зазначені прокурором відомості про вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК, та правову кваліфікацію дій за складом цього злочину, як про це зазначає суд першої інстанції у мотивувальній частині свого рішення, власне і є сформульованим обвинуваченням в розумінні п.13 ч.1 ст.3 КПК , згідно якої обвинуваченням є твердження про вчинення особою певного діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Розкриваючи зміст поняття «сформульоване обвинувачення», колегія суддів враховує правовий висновок Верховного Суду України з цього питання (Постанова від 24.11.2016 року у справі № 5-328кс16), згідно якого в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

При цьому, важливим є виклад саме фактичних обставин злочину, адже правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого злочину в суді та для реалізації права на захист.

Крім того, колегія суддів бере до уваги і усталену прецедентну практику Європейського суду з прав людини, згідно якої «обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення», оскільки в контексті ст.6 Конвенції Суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи (рішення від 27.02.1980 у справі «Девеер проти Бельгії»).

Конкретності саме змісту обвинувачення стосується й рішення ЄСПЛ від 25.07.2000 у справі «Маттоціа проти Італії», що відображає послідовну рекомендацію цієї міжнародної установи про «пріоритетність неформального розуміння поняття «обвинувачення» національними судами».

Колегія суддів вважає, що наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно складу злочину, що у свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

З огляду на це конкретність викладення фактичних обставин у даному провадженні, а отже, і обвинувачення інкриміноване ОСОБА_8 не викликає сумнівів.

При цьому, слід враховувати, що виключно під час судового розгляду повинна надаватися правова оцінка правильності кваліфікації дій обвинуваченої, яка попередньо була дана органом досудового слідства, однак перевіряючи обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК, суд першої інстанції вдався до оцінки фактичних обставин кримінального провадження щодо розкриття об`єктивної сторони злочину вже на стадії підготовчого судового засідання, що є неприпустимим й істотно порушує вимоги кримінального процесуального закону, так як такі порушення перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Із фактичних обставин кримінального правопорушень, які викладені в обвинувальному акті вбачається, що він містить точне формулювання обвинувачення ОСОБА_8 , зрозуміло які саме злочинні дії, на думку сторони обвинувачення, вона вчинила а саме: передбачене ч.3 ст.368 КК прохання службовою особою, яка займає відповідальне становище, надати неправомірну вигоду для себе чи третьої особи за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становище, вчинене повторно.

Є зрозумілим висновок органу досудового розслідування за вчинення та не вчинення яких дій ОСОБА_8 вимагала та одержала від ОСОБА_11 неправомірну вигоду для себе при вчиненні кримінального правопорушення, зазначеного в обвинувальному акті першим, а саме за не скасування Апеляційним судом Чернівецької області, винесених ОСОБА_11 судових рішень, не ініцювання питань притягнення його до кримінальної та дисциплінарної відповідальності за винесення завідомо неправосудних рішень, невжиття заходів до необрання на посаду судді безстроково, за протегування та потурання ОСОБА_11 , за вирішення на його користь питань, які входять до її компетенції, а саме: нею будуть вжиті заходи щодо залишення в силі Апеляційним судом Чернівецької області винесених ним судових рішень, невинесення щодо нього окремих ухвал.

При вчиненні другого кримінального правопорушення, ОСОБА_8 просила надати для себе неправомірну вигоду за вирішення нею питання залишення в силі колегією суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Чернівецької області прийнятого ним рішення у цивільній справі №724/260/14ц. При цьому ОСОБА_8 зазначила, що нею будуть вжиті заходи щодо закриття провадження по даній цивільній справі, а суддя не винесе окрему ухвалу за допущені ним порушення вимог законодавства при винесенні рішення. Для цього вона особисто, як один з керівників апеляційного суду, звернеться до судді ОСОБА_12 , на якого має вплив, з метою узгодити та проконтролювати вказане питання.

Отже, зі змісту обвинувального акту вбачається, що він містить в собі як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, так і формулювання обвинувачення, як того вимагає п.5 ч.2 ст.291 КПК.

Як вбачається з обвинувального акту ОСОБА_11 є потерпілим від обох кримінальних правопорушень.

Твердження колегії суддів відносно того, що реєстр матеріалів досудового розслідування не містить даних про всі процесуальні дії і не відображає всі процесуальні рішення, прийняті в ході розслідування, не може відповідати дійсності. На стадії підготовчого засідання не досліджуються матеріали досудового розслідування.

Відповідно до положень ст. 314 КПК у підготовчому судовому засіданні не вирішуються питання про доведеність чи відсутність вини обвинуваченого та про правильність кваліфікації дій обвинуваченого, оскільки це питання є предметом судового розгляду, а завданням підготовчого судового засідання є процесуальне та організаційне забезпечення його проведення.

Відповідно до приписів п.3 ч.1 ст.409 КПК, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а згідно ч.1 ст.412 цього Кодексу, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Отже, з наведеного вбачається, що судом першої інстанції порушені вимоги кримінального процесуального закону при прийнятті рішення про повернення обвинувального акта прокурору, у зв`язку із чим, оскаржувана ухвала як незаконна та необґрунтована підлягає скасуванню із призначенням розгляду обвинувального акту в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Доводи захисника та обвинуваченої ОСОБА_8 , що її було порушено право на захист, не відповідає дійсності, адже її захисник брав участь у підготовчому судовому засіданні, за клопотанням якого було ухвалено рішення суду першої інстанції від 13.04.2018 року.

Крім того, твердження захисника ОСОБА_9 про те, що прокурор ОСОБА_7 не має повноважень на апеляційний розгляд не відповідає дійсності.

Так, згідно копії постанови Заступника Генерального Прокуратура України від 18 липня 2018 року «Про зміну групи прокурорів», прокурор ОСОБА_7 входить в групу прокурорів, якими підтримується державне обвинувачення у кримінальному провадженні від 24.03.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК.

На підставі наведеного та керуючись 291, 404, 405,407, 418,419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Поновити строк на апеляційне оскарження прокурору ОСОБА_10 .

Апеляційну скаргу з доповненням прокурора ОСОБА_10 задовольнити.

Ухвалу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13 квітня 2018 року про повернення прокурору обвинувального акту по кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 368 КК - скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції .

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області ОСОБА_3