Справа № 467/1004/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2018 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка кримінальне провадження № 0000329 від 08 липня 2018 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Забороль, Рівненського району, Рівненської області, українця, громадянина України, освіта повна середня, на утриманні має одну неповнолітню дитину, одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України, раніше не судимого,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Новокрасне Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, українця, освіта середня, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 21.09.2011 року Арбузинським районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком 1 рік;

- 09.11.2011 року Арбузинським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

- 12.01.2012 року Арбузинським районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком 2 роки;

- 06.08.2012 року Арбузинським районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі. Ухвалою Прилукського міського суду Чернігівської області від 12.08.2014 року звільнений умовно-достроково на 2 роки 6 місяців,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України

ВСТАНОВИВ :

Суд визнав доведеним, що 08 липня 2018 року близько 00 годин 30 хвилин, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 знаходились на березі штучного водоймища неподалік смт. Арбузинка, Арбузинського району, Миколаївської області, де в той час проходили святкування «Івана Купала». На грунті раптово виниклих неприязних відносин між ОСОБА_4 і ОСОБА_5 з однієї сторони та ОСОБА_6 з іншої, виникла сварка. Під час сварки у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , розуміючи протиправний характер своїх дій, умисно наніс один удар кулаком правої руки в область носу ОСОБА_6 , чим завдав йому тілесні ушкодження.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , розуміючи протиправний характер своїх дій, умисно наніс декілька ударів кулаком правої руки в область носу ОСОБА_6 , чим завдав йому тілесні ушкодження.

Вказаними діями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 згідно висновку експерта № 494-М від 31.08.2018 року заподіяли потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носа, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті та пояснив суду, що дійсно, біля 00 годин 30 хвилин 08 липня 2018 року, під час святкування «Івана Купала» біля водоймища неподалік смт. Арбузинка, Арбузинського району на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс кулаком правої руки удар в область носа потерпілого ОСОБА_6 , при цьому усвідомлював протиправний характер своїх діянь та розумів про наслідки, які могли настати в результаті свої дій. Після нанесення удару потерпілому, його відштовхнули хтось із знайомих в сторону. Що відбувалось далі, не бачив, оскільки було темно. Обвинувачений розкаявся у вчиненому, запевнив суд, що більше не вчинятиме протиправних дій.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті та пояснив суду, що дійсно, 08 липня 2018 року, в нічний час, під час святкування «Івана Купала» із сім`єю та знайомими біля водоймища неподалік смт. Арбузинка, Арбузинського району він почув крики. Коли підійшов, то знайомі відводили ОСОБА_4 в сторону від потерпілого. В цей час між ним та потерпілим почалася сварка, тоді як до вказаного інциденту, ніяких неприязних відносин із потерпілим не було. В результаті сварки із потерпіли він, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_6 , розуміючи протиправний характер своїх діянь та усвідомлюючи наслідки, що могли утворитися, умисно наніс кулаком правої руки декілька ударів в область носа потерпілого. Обвинувачений розкаявся у вчиненому, запевнив суд, що більше не вчинятиме протиправних дій та має наметі в подальшому спілкуватись із потерпілим.

Потерпілий ОСОБА_6 , будучи допитаним в судовому засіданні згідно правил 353 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, суду показав, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 дали правдиві показання, все було так в дійсності, як вони показали. Зазначив, що дійсно, біля 00 годин 30 хвилин 08 липня 2018 року знаходився на березі водоймища, де відпочивали обвинувачені. Під час розмови із ОСОБА_4 , вчинилася сварка, в ході якої він ударив кулаком правої руки йому в область носа. Потім до нього підійшов ОСОБА_5 та почав сваритися. Потім декілька разів ударив його кулаком в область носа. Далі потерпілий нічого не пам`ятає. Потім приїхала швидка допомога, яка надала медичну допомогу.

Крім повного визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення,ОСОБА_4 та ОСОБА_5 погодилися з думкою прокурора і просили визнати недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджуються з обставинами, що встановлені під час досудового розслідування справи.
Покази обвинуваченихОСОБА_4 і ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_6 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ними змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності їх позицій.
За таких обставин, суд переконався, що обвинувачені та потерпілий вірно розуміють зміст обставин кримінального провадження, в суду відсутні сумніви в добровільності їх позицій, і у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинувачених, потерпілого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для правильної кваліфікації дій обвинуваченого та призначення покарання у відповідності до положень Кримінального Кодексу України. При цьому, судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Зокрема, судом у порядку ст. 358 КПК України були досліджені такі докази, подані стороною обвинувачення:
- експерта № 494-м від 31.08.2018 року відповідно до якого у ОСОБА_6 в наданих медичних документах Арбузинської ЦРЛ із ушкоджень описано припухлість носа, на рентгенограмі перелом кісток носа. Дане тілесне ушкодження могло утворитися в строк вказаний в ухвалі від дії тупого твердого предмету ( кулак) і відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Потерпілому нанесено не менше одного удару в ділянку носа, дане ушкодження при падінні на поверхню землі утворитися не могло.
Дане джерело доказів в сукупності з показаннями потерпілого, враховуючи, що вони отримані у спосіб і у порядку, що передбачений кримінальним процесуальним законом України, принаймні, протилежного сторонами не доведено, суд визнає належними оскільки, вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають для нього значення а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів, зокрема, щодо часу, місця, способу вчинення кримінального правопорушення, а також наявності та спрямованості умислу обвинувачених.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження, створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Тож, враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність «поза розумним сумнівом» вини ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, за обставин, доведених стороною обвинувачення перед судом.

З огляду на наведене, суд вважає, що дії ОСОБА_4 кваліфіковано вірно за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Дії ОСОБА_5 також кваліфіковано вірно за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченим, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особи винних та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченим ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , суд визнає визнання вини.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченим ОСОБА_4 і ОСОБА_5 судом не встановлено.
Так, суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), яке згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, особливості й обставини вчинення правопорушення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, поведінку під час та після вчинення злочинних дій, відношення обвинуваченого до вчиненого, досудову доповідь відносно обвинуваченого, складену та долучену до матеріалів кримінального провадження інспектором Арбузинського МРВ філії Державної установи "Центр пробації", має постійне місце проживання, спосіб життя обвинуваченого, який офіційно не працює, має тимчасові заробітки по найму, посередню характеристику за місцем проживання, підтримує стосунки з рідними та з мешканцями села, отже, оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті свідчить про наявність належних соціальних зв`язків, позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання та думку потерпілого щодо міри покарання, тому достатнім і доцільним для виправлення і перевиховання призначити йому покарання у межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України у виді громадських робіт.

Суд також враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше судимий за вчинення злочинів, передбачених ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), яке згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, особливості й обставини вчинення правопорушення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, поведінку під час та після вчинення злочинних дій, відношення обвинуваченого до вчиненого, досудову доповідь відносно обвинуваченого, складену та долучену до матеріалів кримінального провадження інспектором Арбузинського МРВ філії Державної установи "Центр пробації", має постійне місце проживання, спосіб життя обвинуваченого, який офіційно не працює, має тимчасові заробітки по найму, посередню характеристику за місцем проживання, підтримує стосунки з рідними та з мешканцями села, отже, оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті свідчить про наявність належних соціальних зв`язків, позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання та думку потерпілого щодо міри покарання, тому достатнім і доцільним для виправлення і перевиховання призначити йому покарання у межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України у виді громадських робіт.

При цьому суд виходив із наявних у нього дискреційних повноважень щодо призначення покарання і прийшов до висновку, що визначений вид покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень), як ним самим, так і іншими особами.

Як наслідок, визначене судом покарання у виді громадських робіт відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особами винних, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Водночас, про можливість належної соціалізації та допустиму репутацію обвинувачених свідчить характер вчиненого кримінального правопорушення та відсутність будь-яких непомірних наслідків для інтересів суспільства, які б безумовно превалювали над принципом поваги до свободи особистості і дали б змогу суду прийти до висновку про необхідність призначення більш суворого покарання.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченим не обирався.

Цивільний позов не заявлений. Речові докази відсутні. Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Тож, на підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді 150 (ста п`ятдесяти) годин громадських робіт.

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді 150 (ста п`ятдесяти) годин громадських робіт.

Вирок набирає законної сили після строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти днів) з дня його проголошення.

Суддя Арбузинського

районного суду ОСОБА_1