справа № 359/5934/18
провадження 1кп/359/501/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

розглянувши з технічною фіксацією у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борисполя кримінальне провадження №00000753 від 26.03.2018р. за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , гр. України, не одруженого, ніде не працюючого, раніше судимого 16.07.2013р. Бориспільським міськрайонним судом за ч.3 ст.186, 395 КК 2001р. до 5,6 років позбавлення волі,

у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 162 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

26 березня 2018 року близько 01 години 30 хвилин, ОСОБА_4 зайшов на територію будинку АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_5 , після чого розбив дерев`яне вікно будинку, яке розташоване біля вхідних дверей, відкрив запираючий пристрій на дверях і проник всередину будинку, порушивши таким чином недоторканість житла, після чого зайшов до кімнати, де відпочивала потерпіла.

Після того як ОСОБА_5 проснулася і почала кричати та виштовхувати обвинуваченого з кімнати, ОСОБА_4 наніс їй не менше двадцяти ударів кулаком в область обличчя та тіла, завдавши тілесні ушкодження, які, згідно висновку експерта №56 від 12.06.2018р., відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Своїми умисними діями, які виразилися у незаконному проникненні до житла, із застосуванням насильства, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.2 ст. 162 КК України.

У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому злочині визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному та надав згоду на проведення судового розгляду у порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, оскільки він не оспорює фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті. При цьому судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позицій. Тому, заслухавши думку обвинуваченого та прокурора, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються за виключенням документів, що характеризують особу обвинуваченого.

Під час судового розгляду ОСОБА_6 підтвердив, що він дійсно, при вищезазначених обставинах, незаконно проник до будинку, у якому проживає ОСОБА_5 , де застосував до останньої насильство, завдавши їй ударів кулаком по обличчю та іншим частинам тіла. У скоєному щиро розкаявся.

Враховуючи покази обвинуваченого, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 в інкримінованому органами досудового слідства злочині доведена повністю, а його дії за ч.2 ст. 162 КК України кваліфіковані правильно, оскільки останній вчинив умисні дії, які виразились у незаконному проникненні до житла, із застосуванням насильства.

Згідно медичних довідок ОСОБА_4 на обліку у психіатра та лікаря нарколога не перебуває, по місцю проживання характеризується посередньо.

Санкцією ч.2 ст. 162 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від двох до п`яти років.

Призначаючи покарання судом враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У зв`язку з цим суд вважає, що покарання ОСОБА_4 необхідно обрати у виді позбавлення волі.

Визнання вини обвинуваченим, його щире каяття у скоєному, суд визнає обставинами, які пом`якшують його відповідальність.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_4 , не встановлено. Його судимість і відбуття покарання у місцях позбавлення волі не є підставою для цього, хоча враховується судом при призначенні покарання.

Судом при призначенні покарання також враховано, що ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується посередньо, а також те, що тяжких наслідків від скоєного ним не настало.

Виходячи із вищезазначеного, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 п.п.1, 2, ч.2 п.2 ст. 76 КК України.

Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 28, 368, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Визнати винним та призначити покарання

ОСОБА_4 - за ч. 2 ст. 162 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в 3 (три) роки, з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України, наступних обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за поведінкою ОСОБА_4 покласти на уповноважені органи з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Іспитовий строк засудженому рахувати з моменту проголошення вироку.

Міру запобіжного заходу не обирати.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції.

Суддя ОСОБА_1