Справа № 364/23/18
Провадження № 1-кп/364/11/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2018 р. Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

спеціалісті ОСОБА_3 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

його захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

представника персоналу органу пробації Володарського районного сектора з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (зараз Володарський районний сектор філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області) ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритих судових засіданнях в залі суду Володарського районного суду Київської області в смт Володарка Київської області кримінальне провадження, внесене 18.07.2017 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000157, по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Березна Володарського району Київської області, громадянина України, зареєстрованого і фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , фізичної особи-підприємця, освіта базова середня, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, на обліку в лікарів нарколога і психіатра не перебуває, невійськовозобов`язаного, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 122 Кримінального кодексу України (далі КК України),

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_7 16.07.2017 р. близько 01:00 год., перебуваючи у приміщенні кафе, що знаходиться на АДРЕСА_2 , будучи у стані емоційного збудження, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс один удар кулаком правої руки в область щелепної частини голови громадянина ОСОБА_9 та в подальшому декілька ударів по тулубу останнього.

18.07.2017 р. потерпілий ОСОБА_9 звернувся за медичною допомогою до травматологічного кабінету Володарської центральної районної лікарні Володарського району Київської області, звідки був направлений на стаціонарне лікування до відділення щелепно-лицьової хірургії Білоцерківської міської лікарні № 1 Київської області з діагнозом: «Травматичний однобічний закритий перелом нижньої щелепи в ділянці суглобового відростку зліва», 19.07.2017 р. потерпілий був прооперований.

Згідно з висновком експерта від 23.08.2017 р. № 67 за даними медичної документації (медичної карти стаціонарного хворого № 6379 Білоцерківської міської лікарні № 1) описане тілесне ушкодження у громадянина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: травматичний однобічний закритий перелом нижньої щелепи в області суглобового відростка зліва, виникає від дії тупих предметів, відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, оскільки викликає довготривалий розлад здоров`я, може відповідати обставинам і часу їх утворення (15.07.2017 р.), вказаних у постанові слідчого про призначення експертизи; описане тілесне ушкодження могло утворитися в результаті нанесення удару рукою або ногою іншої людини; виникнення даного тілесного ушкодження шляхом падіння на тверде покриття малоймовірне; кількість травматичних дій не менше однієї.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого частиною першою статті 122 КК України, не визнав, позовні вимоги, заявлені потерпілим у цивільному позові, заперечує.

По суті обвинувачення та заданих запитань ОСОБА_7 пояснив, що в ніч з 15 на 16 липня 2017 року він прийшов до вказаного в обвинувальному акті бару разом з ОСОБА_12 випити пива, перед цим 15.07.2017 р. вони були на ставку, а звідти вже до кафе. Коли сіли за столик кафе, підійшли ОСОБА_9 та ОСОБА_13 у «неадекватному» стані (через сильне алкогольне сп`яніння), ОСОБА_9 запропонував з ним випити, на що ОСОБА_7 відмовився, але той наполягав, сталася суперечка, проте ОСОБА_7 у суді стверджував, що потерпілого не бив. У той же час ОСОБА_9 хотів вдарити ОСОБА_7 бутилкою, хоча сам обвинувачений не бачив, як ОСОБА_9 йшов на нього з бутилкою, обернувся лише, коли ОСОБА_14 крикнув, але в ОСОБА_9 бутилку вже забрали. Також обвинувачений ОСОБА_7 вказав, що у кафе був недовго (від 30 хв. до 1 год.), пішов, коли кафе ще працювало, ОСОБА_9 ще залишався там, а ОСОБА_13 лежав біля кафе «вбитий» (у стані сильного сп`яніння). Біля кафе конфліктів не було. Після цього ОСОБА_9 двічі приходив додому обвинуваченого ОСОБА_7 (один раз вночі та зранку), намагаючись з`ясувати стосунки. При цьому обвинувачений звернув увагу на те, що жодних ушкоджень на ОСОБА_9 тієї ночі не бачив, скарг від нього не було, свідомість не втрачав. Вдома в обвинуваченого вони ще спілкувалися, дружина винесла випити та закусити, ОСОБА_9 ходив по двору, а також стрибав на батуті, труби батуту обтягнуті поролоном, згодом його батько забрав додому. Суперечки в кафе з приводу того, як потерпілий мав звертатися до обвинуваченого (на «ви» чи на «ти») не пам`ятає.

Потерпілий ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у судовому засіданні надав покази про те, що він зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює охоронником в ПОП «Вперед», є сусідом обвинуваченого. 13.07.2017 р. у нього був день народження, на наступний день, 14.07.2017 р., близько 22:00 год., він прийшов до кафе з ОСОБА_13 , де разом вживали алкогольні напої. Близько 23:00 год. того ж дня обвинувачений ОСОБА_7 приїхав до цього кафе зі своїм приятелем ОСОБА_12 . ОСОБА_9 вийшов з кафе надвір, а коли повернувся, побачив, що ОСОБА_13 сів за столик ОСОБА_7 , тому ОСОБА_9 купив випити за день народження, закусити і пішов до їхнього столику. ОСОБА_15 сказав йому, що він має звертатися до ОСОБА_7 на «ви», після такого зауваження ОСОБА_7 схопив його і почав душити, двічі вдарив кулаком в обличчя, а коли ОСОБА_9 впав на підлогу, почав бити ногами, після другого удару в обличчя у нього почала боліти щелепа. Побачивши це, продавець попросила покинути приміщення кафе. ОСОБА_13 хотів їх розборонити, за що отримав удар від ОСОБА_7 . Після того, як всі вийшли на вулицю, конфлікт продовжився, при цьому ОСОБА_7 його штовхав і бив. Приблизно через годину після цього конфлікту ОСОБА_9 поїхав додому до ОСОБА_7 , оскільки вони живуть по-сусідству, з метою розібратися, за що той його бив. Двері відчинила дружина ОСОБА_7 , повідомила його, що її чоловік спить, розбудити його не може. Коли ОСОБА_7 прокинувся, вийшов на подвір`я, вони сперечалися, потім пішли до альтанки, що на подвір`ї у ОСОБА_7 , з горілкою та закускою. Посиділи там приблизно з півгодини, потім батько ОСОБА_9 забрав його додому. З того часу і до 18.07.2018 р. він лежав вдома, нікуди не виходив, думав, що біль пройде сам, проте 18.07.2018 р. звернувся до лікарні, так як погано себе почував, нічого не міг їсти, пив лише одну воду.

Під час повторного допиту в суді потерпілий ОСОБА_9 уточнив свої покази в частині дати наведеної події, вказавши, що зазначений конфлікт відбувався не 14.07.2018 р., а в ніч з 15.07.2018 р. (субота) на 16.07.2018 р. (неділя).

У частині уточнення дати вчинення злочину (саме 16.07.2017 р. близько 01:00 год., а не 15.07.2017 р.) прокурором у порядку статей 338, 341 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) було змінено обвинувачення шляхом складення та погодження 14.05.2018 р. з прокурором вищого рівня обвинувального акта (а.п. 157-161), при цьому за наслідками дослідження доказів учасники судового провадження не заперечували, що подія сталася саме в ніч на 16 липня, а не на 15 липня.

Не зважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину, суд вважає, що його вина доведена сукупністю зібраних досудовим розслідування та досліджених у судовому засіданні доказів, зокрема, показами свідків, поясненнями експерта та письмовими доказами.

Так, допитана в судовому засіданні 28.02.2018 р. свідок ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , безробітна, повідомила суд, що є односельцем обвинуваченого і потерпілого. 15.07.2017 р. близько 23 год. чи трохи пізніше вона разом з ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_14 , ОСОБА_20 приїхали з весілля до кафе, сиділи окремо. Там бачила ОСОБА_9 , який був у стані алкогольного сп`яніння, чіплявся, підходив до їхнього столику, взяв пляшку вина. В якому стані був ОСОБА_7 стверджувати не може, оскілки по ньому не видно; але він зі своїм знайомим ОСОБА_21 пили пиво. Потім ОСОБА_9 підійшов до них з пляшкою. Бачила як між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 почалася штовханина, бачила як ОСОБА_9 упав на підлогу, але крові на останньому не бачила. ОСОБА_13 був у стані сильного алкогольного сп`яніння та, виходячи на вулицю, не міг вийти через двері, тому упав, вдарившись об залізний одвірок, при цьому розбив обличчя. Чи був конфлікт між ОСОБА_7 та ОСОБА_13 не бачила. Згодом заклад зачинили, так як боялися, щоб не було великої бійки, всі пішли додому. На вулиці біля кафе щоб хтось бився також не бачила.
Допитана в судовому засіданні 28.02.2018 р. свідок ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , безробітна, також є односельцем обвинуваченого і потерпілого, повідомила суд, що вніч з 15.07.2018 р. працювала в кафе. ОСОБА_7 зайшов до кафе разом з ОСОБА_21 , сіли за столик. У цей час у кафе були також ОСОБА_9 разом із ОСОБА_13 ; ОСОБА_7 з ОСОБА_21 сиділи окремо; ОСОБА_9 купив пляшку коньяку, підійшов і сів до них за стіл. Потім почалася бійка, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 розпочали штовханину, шарпатися, при цьому навіть впала лавка. Вона підійшла до них, зробила зауваження і попросила заспокоїтись. Бачила, що удари наносили вони обоє, скільки разів не бачила, двічі ОСОБА_23 падав на підлогу. Конфлікт тривав хвилин десь 15-20 хвилин. ОСОБА_13 у конфлікт не втручався, оскільки був сильно випивший, сидячи за столом падав зі стільця, не міг підвестися, його підіймали, тому він фізично втрутитись не міг. Вона намагалася заспокоїти ОСОБА_9 , оскільки він був в стані сильного алкогольного сп`яніння, підвела його до умивальника, допомогла умитися, так як у того з губи йшла кров, при цьому він розмовляв нормально, але говорив, що болять зуби, вона просила його йти додому, проте він не реагував, пішов далі до ОСОБА_7 продовжувати конфлікт. Після припинення конфлікту закрила заклад і пішла додому. Чи продовжувався конфлікт на вулиці не бачила.
Допитана у судовому засіданні 28.02.2018 р. свідок ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , працює продавцем у магазині в с. Березна, повідомила суду, що 15.07.2017 р. була на весіллі, після у кафе продовжували відпочивати, за столиком сиділа разом з ОСОБА_16 . Сиділи у кафе десь до півдругої. Потерпілий ОСОБА_9 в той вечір підходив до їхнього столику і забрав у них пляшку вина. За їхнім столиком сидів ОСОБА_25 , який був у стані сильного алкогольного сп`яніння, навіть падав з власного стільця. Коли між обвинуваченим та потерпілим розпочався конфлікт, кафе зачинилося, а люди розійшлися. Як саме розпочався конфлікт вона не бачила, оскільки вона зі своєю компанією сиділи в іншій частині кафе, вони знаходилася спиною до них. Як потерпілий падав на підлогу, чи так само слідів крові на тілі чи одязі вона не бачила. Конфлікт продовжувався недовго, оскільки продавець ( ОСОБА_26 ) відразу зачинила кафе. Особисто у неї в той вечір також був конфлікт з обвинуваченим ОСОБА_7 . Коли всі вийшли з кафе на вулицю, вона винесла ОСОБА_9 його сумку, яку той впустив всередині кафе, хотіла йому віддати, тоді ОСОБА_7 взяв її за одяг, хапав за горло, проте не душив, нецензурною лайкою не виражався.
Допитаний у судовому засіданні 28.02.2018 р. свідок ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 , тимчасово не працює, повідомив суд, що є кумом обвинуваченого, 14-15 липня близько 23 год. він прийшов до кафе в с. Березна, там зустрів ОСОБА_9 , який повідомив йому, що напередодні в нього був день народження і запропонував випити, що вони і зробили. Згодом до кафе прийшли обвинувачений ОСОБА_7 і його супутник ОСОБА_14 , сіли за столик. Коли ОСОБА_9 вийшов, він сів до них випити, згодом ОСОБА_9 , який був у стані сильного алкогольного сп`яніння, також підійшов до них з пляшкою спиртного напою та також сів за їхній столик. ОСОБА_7 не сподобалося, що ОСОБА_9 говорив до нього на «ти», між ними розпочалася бійка. ОСОБА_7 взяв за горло ОСОБА_9 і наніс удари кулаком в область обличчя, ОСОБА_9 впав з лавки, проте конфлікт продовжувався, ОСОБА_7 наносив удари рукою і ногою. Свідок хотів заступитися за ОСОБА_9 , проте також отримав удар в обличчя від ОСОБА_7 , потім свідок вдарився об двері, у нього пішла кров, через що він вийшов надвір, до цього також один раз він падав з лавки. Пам`ятає також, як сідав на заднє сидіння автомобіля («жигулі»), за кермом якого був ОСОБА_9 . Далі пам`ятає смутно, приїхали до будинку ОСОБА_7 , щоб поговорити, у нього вдома мабуть розпивали алкогольні напої і закусували, по дорозі теж щось пили, далі він нічого не пам`ятає, до свідомості дійшов вже вдома. У лікарню не звертався. Конфлікт у кафе тривав десь 15 хвилин. ОСОБА_9 був гарно випивший, до цього вони пили горілку.
Допитаний у судовому засіданні 28.02.2018 р. свідок ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_6 , працює на посаді директора будинку культури в с. Березна, повідомив суд, що як такого конфлікту в кафе не було, а була просто сутичка. Він з обвинуваченим ОСОБА_7 після роботи пішли до кафе випити пива, десь через 5 хвилин після того, як прийшли, до них за столик підсів ОСОБА_27 , згодом підійшов потерпілий ОСОБА_9 з пляшкою горілки. Проте вони з ОСОБА_7 відмовилися пити цю горілку, тоді ОСОБА_9 обізвав ОСОБА_7 , через що розпочалася сварка. Потім ОСОБА_13 впав з лави, його ОСОБА_7 підняв, той встав і побіг на вулицю, при цьому вдарився об вхідні двері. Далі сварилися, саме він (свідок) робив зауваження ОСОБА_9 , щоб той не говорив до ОСОБА_7 на «ти». При цьому ОСОБА_9 впав сам, оскільки був сильно п`яний, ОСОБА_7 його не бив. Потім продавець попросила піти, тому що вона зачиняє кафе. ОСОБА_13 налетів на двері, був дуже п`яний. Коли усі вийшли на вулицю, крові чи тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 не бачив, світер той скинув, був оголений. Після цього свідок поїхав додому. Конфлікт розпочався через те, що ОСОБА_7 відмовився пити з ОСОБА_9 . Конфлікту зі ОСОБА_28 не бачив.
Допитаний у судовому засіданні 28.02.2018 р. свідок ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_6 , студент транспортного університету, повідомив суд, що бачив ОСОБА_9 ще до 23 год. біля кафе, той падав, оскільки був сильно п`яний, до кафе свідок зайшов близько 24 год., де побачив свого батька ОСОБА_15 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та ОСОБА_9 . Останній взяв у кампанії за іншим столиком пляшку за горличко та йшов на ОСОБА_7 . Тоді останній спитав у ОСОБА_9 , чи він хотів його вдарити. Потім вони розмовляли, ОСОБА_9 неодноразово падав, оскільки був у стані сильного алкогольного сп`яніння, штовханини між ними не бачив. Бачив, як впав з лавки ОСОБА_13 , а ОСОБА_7 його підняв, ОСОБА_13 , виходячи на вулицю, вдарився об одвірок на дверях, ОСОБА_7 до ОСОБА_13 фізичної сили не застосовував. ОСОБА_7 сказав ОСОБА_9 , щоб він їхав додому. Потім продавець у кафе сказала, що кафе зачиняється, всі вийшли на вулицю і розійшлися. На ОСОБА_9 тілесних ушкоджень ніяких не бачив, роздягнутий він не був. Конфлікту зі ОСОБА_28 не бачив.
Допитана у судовому засіданні 27.03.2018 р. свідок ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_8 , працює касиром на ігрових автоматах в м. Біла Церква, повідомила суд, що вона

заходила до кафе в с. Березна, щоб купити цигарок. Там побачила, як ОСОБА_7 взяв потерпілого ОСОБА_9 руками, вдарив по обличчю, тому останній впав на підлогу. ОСОБА_9 при цьому не відбивався, отримавши удар, відразу впав. Це було навпроти входу, біля столику. ОСОБА_13 там не бачила, особисто його не знає, лише в обличчя. Всередині було багато людей (близько 20), які бачили цей конфлікт. Також бачила на обличчі потерпілого сліди крові. Під час конфлікту ніхто не втручався. Проте вона бачила лише один удар, удари ногами не бачила, так само як і не бачила, що передувало конфлікту, бо тільки зайшла до кафе. Потім вона вийшла з кафе, підійшла до свого чоловіка, в подальшому нікому про цей випадок не розповідала. Її чоловік самого конфлікту не бачив.
Допитаний у судовому засіданні 27.03.2018 р. свідок ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_9 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_10 , працює агентом з нерухомості в агентстві «Гриф», повідомив суд, що того вечора він стояв на вулиці біля кафе в с. Березна, жінка йому розповідала, що коли зайшла у кафе вона бачила, як обвинувачений ОСОБА_7 бив потерпілого ОСОБА_9 , особисто конфлікту не бачив, лише зі слів дружини. Особисто бачив лише ОСОБА_9 , коли останній виходив з кафе на вулицю, його обличчя було пом`ятим (підпухле обличчя), одяг був зі слідами крові. Крім цього конфлікту у той момент іншого конфлікту не було.
Допитана у судовому засіданні 27.03.2018 р. свідок ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , сусідка потерпілого та цивільна дружина обвинуваченого, перебуває у декретній відпустці, повідомила суд, що вранці 15.07.2017 р. (16.07.2017 р. як надалі встановлено у ході судового розгляду) близько 03:00 год. ОСОБА_9 постукав у вікно її будинку, вона до нього вибігла, той просив покликати її чоловіка ОСОБА_7 , щоб запитати у нього, за що він побив свого кума. Вона сказала прийти вранці, тому що всі в будинку сплять. Потім проснулися діти, вона побігла до них заспокоїти, ОСОБА_9 відчинив двері, зайшов у кімнату до ОСОБА_7 і розбудив його. Останній вивів того надвір, потім ОСОБА_9 пішов, повернувся десь за півгодини і знову почав гукати ОСОБА_7 , на що останній попросив дружину відправити його додому, оскільки він сильно п`яний. Вона попросила чоловіка самому його випроводити, останній запропонував викликати поліцію, але потім вирішити розібратися по-сусідському і не викликати поліцію. Вона зробила кави, нарізала сала, дала пляшку і чоловіки пішли в садок, згодом підносила їм ще кави та їжу. Бачила як ОСОБА_9 роздягався (знімав футболку), щоб битися, ОСОБА_7 його одягав, потерпілий багато разів падав, хотів пригати на батуті, намагався зробити сальто, впав на землю не міг встояти на ногах, дочка ОСОБА_33 все це знімала на відео. Тілесних ушкоджень на його тілі, чи слідів побиття на обличчі вона не бачила, слів крові на одязі також не бачила, при цьому ОСОБА_9 нормально вимовляв слова, пив горілку і закусував салом з огірком. Особисто їй ОСОБА_9 за його побиття нічого не говорив, питав тільки, чому ОСОБА_7 його не поважає. Потім батько ОСОБА_9 приїхав і забрав свого сина. В автомобілі ОСОБА_9 марки «Нива» на задньому сидінні спав якийсь чоловік, якого батько ОСОБА_9 викинув із машини. Вони з чоловіком його обмили, обтерли, замастили ушкодження, і ОСОБА_7 завіз його додому.
Допитаний у судовому засіданні 27.03.2018 р. свідок ОСОБА_34 ., ІНФОРМАЦІЯ_12 , зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_11 , працює єгером в ТОВ «Гран мисливство», повідомив суд, що з 15.07.2018 р. по 16.07.2018 р. (24:00 год. 01:00 год.) вони з ОСОБА_35 їхали з охорони мисливських угідь у с. Березна, проїжджали біля магазину, коли замітили якусь бійку. Вони зупинилися, він з автомобіля не виходив, а ОСОБА_36 вийшов подивитися чи не потрібна допомога, сказав, що знає цих хлопців. Особисто свідок тих хлопців нікого не знає і не бачив, бачив лише якийсь конфлікт між ними (як тягалися два тіла). Обвинуваченого ОСОБА_7 в той момент там не було.
Допитаний у судовому засіданні 27.03.2018 р. свідок ОСОБА_37 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , зареєстрований і фактично проживає за адресою: АДРЕСА_12 , працює приватним підприємцем, з потерпілим не знайомий, з обвинуваченим
знайомий по роботі, повідомив суд, що одного дня, десь всередині липня місця 2017 року, ввечері, близько 22:00 год., разом зі своїм кумом Рибальським приїхали до ОСОБА_7 в гості на ставок, сиділи у вагончику. З кумом пішли взяти пива до магазину, близько 24:00 год., який знаходиться приблизно 150-200 м від вагончику, в якому вони знаходились, при цьому ОСОБА_7 із своїм другом відійши в інше місце. Підійшовши до кафе, побачили як б`ються двоє молодих хлопців (один високий худорлявий, а інший нижчий), потерпілий ОСОБА_9 схожий на одного із цих хлопців, інший учасник бійки був меншим на зріст. Дивилися на цей конфлікт десь 5 хв., бачили, як ці двоє хлопців смикалися, перечіплювалися, падали, видно було, що вони перебували у стані алкогольного сп`яніння. В кафе так і не зайшли, повернулися до ставка, визвали таксі і поїхали додому.
Допитаний у судовому засіданні 23.04.2018 р. свідок ОСОБА_38 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_13 , пенсіонер, з обвинуваченим і потерпілим знайомий, повідомив суд, що десь 15.07.2017 р. (мабуть 15.07.2017 р.) близько 20 год. він із ОСОБА_39 поїхали на охорону мисливських угідь. Попрацювавши в лісі, близько 01-02 год. ночі їхали назад через с. Березна Володарського району Київської області, їхали до магазину, за цим магазином знаходиться кафе, де побачили якийсь конфлікт. Він вийшов, побачив ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , які були в стані сильного алкогольного сп`яніння. ОСОБА_9 хотів вдарити ОСОБА_13 , проте впав. Тоді ОСОБА_13 вдарив ОСОБА_9 ногою по обличчю. ОСОБА_36 їх розтягував, питав, що вони роблять, намагався заспокоїти. Ті заспокоїлись і більше не билися. Додому приїхав о 03 год. ночі, о 06 год. ранку він поїхав в Одесу, там був о 9 год., повернувся назад 16.07.2017 р. вночі близько 24 год. Згодом дізнався, що ОСОБА_9 заявив в поліцію на ОСОБА_7 у зв`язку із зламаною щелепою.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину також підтверджується письмовими документами:
витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 0000157від 18.07.2017 р., з якого вбачається, що дане кримінальне провадження відкрито у зв`язку з надходженням письмової заяви від жителя с. Березна Володарського району Київської області ОСОБА_9 про нанесення йому 15.07.2017 р. близько 01:00 год. ОСОБА_7 тілесних ушкоджень у вигляді перелому правового суглобового відростку нижньої щелепи (а.п. 169);

письмовою заявою ОСОБА_9 від 18.07.2017 р. з проханням прийняти міри до ОСОБА_7 через нанесення 15.07.2017 р. тілесних ушкоджень (а.п. 170);

рапортом старшого інспектора-чергового Володарського ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_40 від 18.07.2017 р. № 1673 про надходження повідомлення від медичної сестри Володарської центральної районної лікарні Київської області про те, що з приводу тілесних ушкоджень до лікарні звернувся ОСОБА_9 (а.п. 171);

копією датованого 09.08.2017 р. епікрізу, за яким потерпілий ОСОБА_9 знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні щелепно-лицьової хірургії Білоцерківської міської лікарні № 1 Київської області з 19.07.2017 р. до 09.08.2017 р. з діагнозом травматичний однобічний закритий перелом щелепи в ділянці суглобового наростка зліва (а.п. 172);

копією листка непрацездатності ОСОБА_9 серії АДА № 965233, виданим КЗ БМР «Білоцерківська міська лікарня № 1» 09.08.2017 р. (а.п. 173);

постановою слідчого СВ Володарського ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області про призначення судово-медичної експертизи від 16.08.2017 р. (а.п. 174-175) та відповідним висновком експерта від 23.08.2017 р. № 67, згідно з яким: по даним медичної документації (медичної карти стаціонарного хворого № 6379 Білоцерківської міської лікарні № 1) описані тілесні ушкодження у гр. ОСОБА_9 (а саме: травматичний однобічний закритий перелом нижньої щелепи в області суглобового відростка зліва); описане тілесне ушкодження виникає від дії тупих предметів; відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, так як викликає довготривалий розлад здоров`я; описане тілесне ушкодження може відповідати обставинам та часу утворення, вказаних у згаданій постанові слідчого (15.07.2017 р.); описане тілесне ушкодження могло утворитися в результаті нанесення удару рукою або ногою іншої людини;

виникнення даного тілесного ушкодження шляхом падіння на тверде покриття малоймовірне; кількість травматичних дій не менше однієї (а.п. 177-178);

протоколами проведення слідчого експерименту від 02.11.2017 р. за участю потерпілого ОСОБА_9 (а.п. 179-182) та за участю свідка ОСОБА_13 (а.п. 183-186) з доданим до матеріалів провадження CD-диском із відеозаписом цих слідчих експериментів (а.с. 187), з яких вбачається механізм нанесення ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_9 ударів;

постановою слідчого СВ Володарського ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області про призначення судово-медичної експертизи від 03.11.2017 р. (а.п. 188-190) та відповідним висновком експерта від 23.11.2017 р. № 90, згідно з яким експерт, переглянувши матеріали зазначених слідчих експериментів, зробив висновок про те, що: описані тілесні ушкодження (травматичний однобічний закритий перелом нижньої щелепи в області суглобового відростка зліва) у ОСОБА_9 могли утворитися при обставинах, механізмі, локалізації, характеру нанесення ударів, які показані на відеозаписах слідчих експериментів, а саме: нанесення не менше одного удару кулаком в ділянку лівої половини обличчя потерпілого; описані тілесні ушкодження відповідають попередньому висновку судово-медичної експертизи № 67 (а.п. 192-193).

Також судом за клопотанням сторони захисту було досліджено в судовому засіданні: CD-диском із відеозаписом подій, що мали місце в домоволодінні обвинуваченого ОСОБА_7 за участю потерпілого ОСОБА_9 після їх конфлікту в кафе в с. Березна в ніч на 16.07.2017 р. (а.п. 196); клопотання захисника до слідчого про проведення додаткових слідчих дій та призначення судово-медичної експертизи від 11.12.2017 р. (а.п. 194-195); постанову слідчого СВ Володарського ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області від 13.12.2017 р. про відмову у задоволенні цього клопотання (а.п. 197-201); скаргу захисника на зазначене рішення органу досудового слідства від 18.12.2017 р. (а.п. 203-204) та копією ухвали слідчого судді Володарського районного суду Київської області від 22.12.2017 р. про відмову у задоволенні цієї скарги (справа № 364/1379/17, провадження № 1-кс/364/338/17, а.п. 206-208).

Крім того, у судовому засіданні 17.08.2018 р. був допитаний експерт завідуючий Тетіївським відділенням судово-медичної експертизи КЗ КОР «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи» Міністерства охорони здоров`я України ОСОБА_41 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , яким під час досудового розслідування даного кримінального провадження надавалися названі вище висновки від 23.08.2017 р. № 67 та від 23.11.2017 р. № 90 та який повідомив суд, що володіє необхідними медичними знаннями, до сфери його експертної компетенції входить медична галузь. Для проведення експертизи йому було надано історію хвороби потерпілого ОСОБА_9 з відповідними знімками рентгену, друга експертиза проводилася за наслідками проведення слідчих експериментів. Конкретний день спричинення тілесних ушкоджень вказати неможливо, десь у межах не більше 7-10 днів, більш точно за умови, якщо береться гістологія, що робиться у разі проведення експертизи трупів. Тому нанесення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень могло бути як 15.07.2017 р., так і 16.07.2017 р., і навіть 17.07.2017 р., тому 16.07.2017 р. також не виключається. Такий висновок експерт зробив, виходячи з лінії перелому, її рівня, що була незглаженою (що видно з ренгенограми). Також експерт пояснив, що з такими тілесними ушкодженнями можна пересуватися, прикус не був порушений, тому потерпілий міг їсти, пити, говорити тощо, оскільки лінія перелому була не під зубами, крові не було, реакція організму на алкоголь індивідуально в кожної людини. Набряк під час такої травми розвивається за кілька годин (не менше 2-3 годин), тримається десь тиждень, днів вісім, залежно від імунітету людини та лікування. Травма досить болісна, але терпіти біль людина може, зокрема, не усвідомлюючи серйозність травми. Від падіння таке тілесне ушкодження малоймовірне, оскільки при падінні ушкоджується насамперед підборіддя, залишаються садна, рани, чого в даному випадку не було, за наданою експертові історією хвороби не було ознак, характерних для ушкоджень при падінні, водночас не виключив подібних травм на батуті.

Оцінюючи досліджені докази, кожний окремо та в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, такими, що узгоджуються між собою, та достатніми, щоб покласти їх в основу вироку, приходячи до висновку, що винуватість обвинуваченого поза розумним сумнівом знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду даного кримінального провадження.
Так, досліджувана подія, що сталася 16.07.2017 р. близько 01:00 год. у приміщенні кафе по АДРЕСА_2 , жодним з учасників судового провадження не заперечувалася, факт конфлікту, що перейшов у бійку між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_9 підтверджено показами свідків, зокрема ОСОБА_16 , ОСОБА_22 , ОСОБА_13 , ОСОБА_42 , та не спростовано стороною захисту, механізм нанесення ударів і спричинення тілесних ушкоджень, ступінь їх тяжкості підтверджено протоколами слідчих експериментів від 02.11.2017 р. та висновками судово-медичної експертизи від 23.08.2017 р. № 67, від 23.11.2017 р. № 90 і також не спростовано стороною захисту. Свідок ОСОБА_43 вказала, що особисто конфлікту не бачила, проте і не заперечила його. Покази свідка ОСОБА_15 , а так само його сина свідка ОСОБА_29 суд оцінює критично, оскільки заперечення ним факту бійки між обвинуваченим і потерпілим суперечить показам інших свідків, присутніх у кафе під час події. Інші свідки ( ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 і ОСОБА_36 ) не були особисто очевидцями зазначеної події.

Стосовно ж обставин, повідомлених у суді свідками ОСОБА_39 , ОСОБА_48 та ОСОБА_35 , що можуть свідчити про наявність інших конфліктних ситуацій (бійок) за участю потерпілого ОСОБА_9 , то, на переконання суду, їх покази не заперечують обставин події, що є предметом дослідження даного кримінального провадження. До того ж показання свідків ОСОБА_49 і ОСОБА_50 суд оцінює критично як такі, що не узгоджуються між собою і з показами інших свідків, а також з огляду на надані представником потерпілого роздруківку із соціальної мережи з розміщеним 16.07.2017 р. повідомленням самого ОСОБА_50 щодо його перебування 15.07.2017 р. на сльоті мисливців (а.п. 149-150) у той час як він зі ОСОБА_39 мав бути на мисливських угіддях у Київській області.

З огляду на наведене суд при оцінці доказів виходить також із конституційних засад змагальності сторін кримінального провадження та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 15 частини першої статті 7, стаття 22 КПК України). При цьому судом було взято до уваги, що не зважаючи на те, що потерпілим ОСОБА_9 було одразу повідомлено орган досудового розслідування про особу, яка нанесла йому тілесні ушкодження в заяві, на підставі якої відкрито дане кримінальне провадження 18.07.2017 р. (а.п. 169, 170), проте за даними реєстру матеріалів досудового розслідування про підозру ОСОБА_7 було повідомлено лише 07.12.2017 р. (а.п. 5), відтак він не брав участь у більшості процесуальних дії під час досудового розслідування, зокрема в проведенні слідчих експериментів. Разом з тим судом з метою забезпечення всебічності, повноти та об`єктивному дослідження всіх обставин справи, забезпечення реалізації права обвинуваченого на захист створено всі необхідні умови для реалізації всіма сторонами, в тому числі стороною захисту, їхніх процесуальних прав. Так, судом задоволено всі клопотання сторони захисту про виклик свідків, долучення письмових доказів до матеріалів судового провадження, дослідження CD-диску з відеозаписом подій у домоволодінні обвинуваченого ОСОБА_7 за участю потерпілого ОСОБА_9 в ніч та на ранок 16.07.2017 р. (а.п. 196). Дослідженні за клопотаннями сторони захисту докази про обставини, що мали місце 16.07.2017 р. після події у приміщенні кафе в с. Березна, на думку суду, не впливають на правильність встановлення досліджуваних у даному кримінальному провадженні обставин нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 . При цьому від сторін кримінального провадження, в тому числі від сторони захисту, жодних клопотань, зокрема і стосовно доручення органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії в порядку частини третьої статті 333 КПК України щодо встановлення та/або перевірки обставин, повідомлених свідками ОСОБА_39 , ОСОБА_48 , ОСОБА_35 , як таких, що мають істотне значення для кримінального провадження, суду не подавалося.
Невизнання вини обвинуваченим суд розцінює як намагання уникнути покарання за вчинений злочин, оскільки його вина доведена сукупністю наведених вище доказів.
Таким чином, зважаючи на усе наведене та даючи правову оцінку діям обвинуваченого, суд вважає доведеним нанесення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, та кваліфікує такі дії за частиною першою статті 122 КК України.

При цьому кваліфікуючи дії обвинуваченого як умисні, суд виходить з норм стаття 24 КК України, що поділяє умисел на прямий і непрямий, останній має місце тоді, коли особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання. За роз`ясненням пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 р. № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» питання про умисел необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Зокрема, якщо, цілеспрямовано наносячи удар, особа не конкретизує у своїй свідомості, яку саме шкоду здоров`ю (тяжкість тілесних ушкоджень) буде фактично спричинено ним потерпілому, то в цьому випадку така особа діє з невизначеним (неконкретизованим) умислом, за якого вона хоча і бажає спричинити або свідомо припускає спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, але при цьому не конкретизує точними межами у своїй свідомості тяжкість цієї шкоди. У таких випадках винувата особа має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно умисне заподіяння тілесних ушкоджень відповідного ступеню тяжкості (правова позиція, викладена в ухвалі Верховного Суду України від 28.05.2015 р. у справі № 5-25кс15).
Питання про призначення обвинуваченому покарання суд вирішує, керуючись вимогами насамперед статей 65-67 КК України, роз`ясненнями, викладеними в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з подальшими змінами), виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості й індивідуалізації покарання, враховуючи характер суспільної небезпечності і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Досліджуючи дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 ,судом встановлено, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_15 у с. Березна Володарського району Київської області, громадянин України, зареєстрований і фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , освіта базова середня, фізична особа підприємець (вантажні перевезення), одружений, має чотирьох дітей, в тому числі на утриманні двох малолітніх дітей, 2005 р.н. і 2016 р.н., на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не військовозобов`язаний, за характеристикою Березянської сільської ради Володарського району Київської області від 21.08.2017 р. № 305 (а.п. 110) правил громадського порядку не порушував, спиртними напоями не зловживає, скарг і заяв до сільської ради на нього не надходило, веде нормальний спосіб життя, раніше не судимий.

Передбачених статтею 67 КК України обставин, що обтяжують обвинуваченому покарання, судом і досудовим розслідуванням не встановлено.

До обставин, які пом`якшують обвинуваченому покарання, суд, керуючись частиною другою статті 66 КК України, відносить протиправну поведінку потерпілого, що передувала і, на переконання суду, спровокувала бійку через намагання потерпілого, який перебував в стані алкогольного сп`яніння, з`ясовувати стосунки з обвинуваченим, нав`язувати своє товариство та випивку попри волі обвинуваченого.

Відповідно до статей 314-1, 368 КПК України, статті 9 Закону України «Про пробацію» суд, ухвалюючи вирок, приймає до відома досудову доповідь, складену Володарським районним сектором з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції 12.02.2018 р. на виконання ухвали суду від 06.02.2018 р. (а.п. 46-48).
Як вбачається із зазначеної досудової доповіді, ОСОБА_7 проживає у власному будинку в с. Березна Володарського району Київської області зі своєю родиною, з дружиною проживають разом 27 років та мають спільних четверо дітей, між членами родині дружні, теплі, стійкі і довірливі стосунки, своє дозвілля ОСОБА_7 проводить з родиною, займається домашнім господарством, на даний час є підприємцем, працює водієм міжнародних вантажних перевезень. Поведінка обвинуваченого відповідає загальноприйнятим нормам суспільства, алкогольними напоями не зловживає, наркотичних речовин не вживає, серед кола знайомих осіб, які б притягувалися до кримінальної відповідальності, не має, місць, пов`язаних із кримінальним осередками, не відвідує, правил громадського порядку не порушує, веде нормальний спосіб життя, за місцем проживання характеризується позитивно. ОСОБА_7 має певні життєві плани на майбутнє, однак на першому плані стоїть закінчення судового розгляду цієї справи, щоб мати змогу працювати та дбати про свою родину.

Ризик вчинення повторно кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як низький.

Органом пробації в досудовій доповіді зроблено висновок про можливість виправлення ОСОБА_7 без його ізоляції від суспільства.

Враховуючи усе викладене та беручи до уваги, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд дійшов до таких висновків.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує вчинення ним злочину середньої тяжкості за визначенням статті 12 КК України, відсутність обтяжуючих та наявність пом`якшуючої покарання обставин (провокуюча поведінка самого потерпілого), бере до уваги особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання, громадського порядку не порушує, не мав судимостей, дбає про родину, має чотирьох дітей, у тому числі двох неповнолітніх. Тому такі встановлені судом обставини дають суду підстави вважати, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе в умовах суспільства.

Зважаючи на наведене та частково враховуючи позиції прокурора і потерпілого, висловлені в судовому засіданні, які не наполягали на ізоляції обвинуваченого від суспільства, а також висновок органу пробації, зроблений у досудовій доповіді, також про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, водночас беручи до уваги відсутність в обвинуваченого постійних стабільних джерел доходу через зайняття ним підприємницькою діяльністю, що пов`язана з міжнародними вантажними перевезеннями та залежить від наявності замовників таких послуг, умов перетину кордону, зміну вартості пального, запчастин та інших чинників, що роблять недоцільним застосування такого виду покарання як виправні роботи, тому суд дійшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді мінімального строку обмеження волі, передбаченого частиною другою статті 61 КК України і санкцією частини першої статті 122 КК України, із застосуванням статті 75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк та поклавши обов`язки, передбачені частиною першою статті 76 КК України.

На переконання суду, таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчинення ним нових злочинів. При цьому суд, застосовуючи норми частини другої статті 66, статті 75 КК України, виходить з дискреційних повноважень суду, беручи до уваги і позиції Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (зокрема, постанови від 15.03.2018 р. у справі № 442/1887/16-к, від 26.04.2018 р. у справі № 757/15167/15-к).

Можливості та підстав для застосування до обвинуваченого статті 69 КК України судом не встановлено, так само як і призначення за відсутності обтяжуючих обставин максимального покарання, передбаченого санкцією частини першої статті 122 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 роки, про що просили в суді прокурор і потерпілий. Застосування пункту 2 частини другої статті 76 КК України щодо покладення на обвинуваченого обв`язку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, про що вказала представник потерпілого, суд вважає недоцільним з огляду на род заняття обвинуваченого (міжнародні вантажні перевезення) та необхідність утримувати його родину.

Крім того, захисником обвинуваченого під час судових дебатів було заявлено про застосування до обвинуваченого положень статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р. № 1810-VIII, що набрав чинності 07.09.2017 р., та звільнення його від покарання у разі визнання винуватості, дана заява захисника підтримана самим обвинуваченим у суді.

Вирішуючи зазначене усне клопотання захисника обвинуваченого з урахуванням усної згоди останнього, суд виходить з такого.

Відповідно до вимог статті 86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб; законом про амністію особи, зокрема, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Підстави застосування амністії та перелік осіб, які повністю або частково звільняються від відбування покарання згідно з амністією, визначаються законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, КК України та Закону України «Про застосування амністії в Україні».

07.09.2017 р. набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VIII від 22.12.2016 р., відповідно до статті 1 якого звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, зокрема, особи, які не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

За приписами статті 10 названого Закону питання про застосування амністії суд вирішує, зокрема, за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників; особа, щодо якої вирішується питання про застосування амністії, дає свою згоду суду в усній чи письмовій формі з обов`язковим зазначенням цього в журналі судового засідання.

Як встановлено судом, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин середньої тяжкості за визначенням статті 12 КК України, йому призначається покарання у виді обмеження волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням, обмеження щодо застосування до нього амністії, передбачені законами України «Про амністію у 2016 році» та «Про застосування амністії в Україні», відсутні. Тому суд вважає, що заявлене захисником усне клопотання підлягає задоволенню і обвинувачений ОСОБА_7 підлягає звільненню від відбування призначеного йому покарання на підставі частини першої статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Питання щодо завданої злочином шкоди суд вирішує з огляду на поданий 06.02.2018 р. в інтересах потерпілого (цивільного позивача) його представником цивільного позову про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, в якому заявлено вимоги про стягнення з обвинуваченого (цивільного відповідача) ОСОБА_7 на користь потерпілого (цивільного позивача) ОСОБА_9 завдану останньому майнову шкоду (збитки) за вчинення злочину, передбаченого частиною першою статті 122 КК України, в розмірі 2 047 грн. та моральну (немайнову) шкоду в розмірі 30 000 грн. (а.п. 23-33).

За загальними вимогами частини другої статті 127, частини першої статті 129 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні; ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України; якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, названим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства (частина п`ята статті 128 КПК України).
Як встановлено в даному кримінальному провадженні та наведено вище, внаслідок злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у вигляді травматичного однобічного закритого перелому нижньої щелепи в області суглобового відростка зліва (висновок експерта від 23.08.2017 р. № 67, а.п. 177-178); 18.07.2017 р. потерпілий звернувся за медичною допомогою до травматологічного кабінету Володарської центральної районної лікарні Київської області, звідки був направлений на стаціонарне лікування до відділення щелепно-лицьової хірургії Білоцерківської міської лікарні № 1 Київської області з наведеним діагнозом, де 19.07.2017 р. був прооперований і перебував на стаціонарному лікуванні з 19.07.2017 р. до 09.08.2017 р. включно, що підтверджено доданою до позову копією відповідного епікрізу (а.п. 33). Для лікування ОСОБА_9 було придбано медичні препарати згідно з наданим суду на підтвердження призначенням лікаря (а.п. 31) та певні товари гігієни, необхідні для перебування в лікарні.

Вирішуючи питання щодо доведеності матеріальних витрат потерпілого, суд бере до уваги фіскальні чеки на суму 722,77 грн. і 27,50 грн. на підтвердження придбання ліків в аптеках у смт Володарка

Київської області 18.07.2017 р. о 14:34 год. і 14:43 год. (а.п. 29-30, 32), тобто в день, коли потерпілий звернувся до медичної допомоги Володарської центральної районної лікарні Київської області, та чек на суму 55,10 грн. за зубну пасту «Лакалут» і зубну щітку «Колгейт» (а.п. 32), що були придбані ним 19.07.2017 р. о 10:12 год. в аптеці у м. Біла Церква Київської області, тобто в день, коли потерпілий був залишений на стаціонарне лікування в Білоцерківській міській лікарні № 1 Київської області; загалом на 805,37 грн.

Водночас суд не бере до уваги чеки на суму 172,10 грн. і 11,00 грн., датовані відповідно 22.07.2017 р. і 25.07.2017 р. на придбання препарату «Седовит» (фармакотерапевтична група «снодійні та седативні препарати») та шприцу в аптеках в смт Володарка Київської області, оскільки у зазначені дні потерпілий ОСОБА_9 згідно з наданими доказами перебував не в смт Володарці, а на стаціонарному лікуванні в лікарні в м. Біла Церква Київської області, а всі ліки, як він стверджував у суді, купляв сам особисто, а також чеки від 25.07.2017 р. об 11:21 год. та 27.07.2017 р. о 10:32 год. на придбання палива (кожен на суму 300 грн.), коли потерпілого, як він стверджував у суді, відпустили з лікарні додому на вихідні, проте ці дні і години (11:21 год. вівторка 25.07.2017 р. та 10:32 год. четверга 27.07.2017 р.) є робочими, коли згідно з наданим суду епікрізом потерпілий повинен був перебувати на стаціонарному лікуванні в лікарні м. Біла Церква Київської області.

Крім того, суд не бере до уваги благодійний внесок у розмірі 350 грн., зроблений потерпілим ОСОБА_9 19.07.2017 р. Білоцерківській міській лікарні № 1 Київської області (а.п. 31), оскільки такий внесок є проявом добровільної волі самого потерпілого, адже за визначенням статті 1 Закону України «Про благодійну діяльність та благодійні організації» благодійна діяльність це добровільна особиста та/або майнова допомога для досягнення визначених названим Законом цілей, що не передбачає одержання благодійником прибутку, а також сплати будь-якої винагороди або компенсації благодійнику від імені або за дорученням бенефіціара.

Таким чином, судом встановлено, що злочинними діями обвинуваченого (цивільного відповідача) було заподіяно потерпілому (цивільному позивачеві) матеріальну шкоду на загальну суму 805,37 грн. (722,77 грн. + 27,50 грн. + 55,10 грн.).

Відповідно до положень статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства; способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди.

Згідно з частинами першою та другою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є, зокрема, втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За роз`ясненням, викладеним у пункті 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

З огляду на це та зважаючи на встановлені обставини, суд вважає, що заподіяна потерпілому матеріальна шкода в розмірі 805,37 грн. підлягає відшкодуванню ОСОБА_7 , який її заподів, оскільки його дії були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина названої особи.

Крім того, положеннями статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, моральна шкода полягає, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При цьому моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених законом.

За роз`ясненнями пунктів 3, 9, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб; відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому розмір відшкодування моральної шкоди може бути зменшений судом з урахуванням, зокрема, ступеня вини заподіювача і потерпілого.

Також частинами першою, другою статті 1193 ЦК України передбачено, що шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується; якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на наведені положення суд, вирішуючи питання щодо наявності підстав для стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 відшкодування моральної шкоди, виходить із суперечливості наведеного в позові обґрунтування моральних і фізичних страждань останнього (його «дратівливість» та одночасно «бажання уникати конфліктів»), невідповідність обставинам, встановленим у ході судового розгляду даного кримінального провадження. Так, посилання на значний фізичний біль, страх за своє здоров`я і життя суд вважає сумнівними з огляду як на час, що минув між подією та зверненням потерпілого за медичною допомогою, так і на досліджені в суді докази поведінки потерпілого після нічної події в кафе, де йому було задано тілесних ушкоджень, зокрема в домоволодінні обвинуваченого, що в цілому не свідчить про будь-які його побоювання за життя і здоров`я, пригнічений стан. До того ж сам потерпілий у своїх поясненнях у судовому засіданні не зміг обґрунтувати всіх зазначених у позові страждань, пояснити, в чому саме вони полягали, від якого «активного соціального життя» він був відірваний, яку реабілітацію він проходив тощо. Тому суд вважає недоведеним заявлений до стягнення з обвинуваченого розмір моральної шкоди.

Крім того, як встановлено судом, в тому числі з показань самого потерпілого, він, святкуючи свій день народження, що був 13 липня, перебував досить тривалий час у стані алкогольного сп`яніння настільки, що навіть день спричинення йому тілесних ушкоджень було встановлено лише в ході судового розгляду даного кримінального провадження, і навіть в суді він давав покази про те, що 13.07.2017 р. у нього був день народження, а на наступний день (тобто 14 липня) близько 22:00 год., він прийшов до кафе з ОСОБА_13 , де відбулася подальша бійка з обвинуваченим, що насправді було в ніч на 16 липня. До того ж його особиста поведінка як та, що передувала конфлікту з обвинуваченим і спровокувала з ним бійку, так і подальша в домоволодінні обвинуваченого, де перебували малолітні діти, про що було достеменно відомо потерпілому як односельцю і сусіду обвинуваченого, суд вважає провокуючою і такою, що не відповідає загальноприйнятим правилам поводження в громадських місцях, оскільки потерпілий попри волі обвинуваченого нав`язував тому своє товариство, намагався змусити останнього та його знайомого без їх згоди випити з ним міцні спиртні напої, з`ясовував стосунки тощо, що врешті й призвело до конфліктної ситуації, внаслідок якої обвинувачений завдав потерпілому тілесні ушкодження. Така поведінка потерпілого, на думку суду, виключає моральну шкоду.

Зважаючи на усе викладене та виходячи із засад розумності і справедливості, суд вважає наявними підстави для застосування статті 1193 ЦК України та стягнення на користь потерпілого (цивільного позивача) з обвинуваченого (цивільного відповідача) лише доведену належними і допустимими доказами суму відшкодування матеріальної шкоди.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з частиною шостою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Розмір судового збору визначено в статті 4 Закону України «Про судовий збір», зокрема за подання до суду позовної заяви майнового характеру, що подана фізичною особою, 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб визначений статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік».
Крім того враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 не становить собою суспільної небезпеки, не ухилявся від викликів до суду, а міра покарання, яка йому призначається, не пов`язана з ізоляцією від суспільства, тому суд за таких обставин вважає недоцільним обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись частиною першою статті 122 КК України, статтями 369-371, 373, 374, 392, 393, 395, 532 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 122 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі пунктів 1, 2 частини першої статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем його проживання та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи або навчання.
На підставі частини першої статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного цим вироком покарання.
Позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КК України, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований і фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрований і фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), майнову шкоду (збитки) у розмірі 805 (вісімсот п`ять) гривень 37 (тридцять сім) копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований і фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь держави судовий збір у розмірі 277 (двісті сімдесят сім) гривень 34 (тридцять чотири) копійки.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_7 не обирати.

Копію цього вироку суду негайно після його проголошення вручити прокурору ОСОБА_4 , обвинуваченому ОСОБА_7 , його захиснику ОСОБА_8 , потерпілому ОСОБА_9 , його представнику ОСОБА_10 .

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Володарський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1