Справа № 1207/4362/12
Провадження № 11/782/147/18
«10» вересня 2018 року місто Сєвєродонецьк
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю прокурора - ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Луганської області апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу Троїцького районного суду Луганської області від 12 березня 2018 року про відмову у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про прийняття до судового розгляду матеріалів кримінального провадження, розгляду справи по суті та закриття провадження у зв`язку із недоведеністю вчинення злочину,-
В с т а н о в и л а :
25 липня 2017 року до Троїцького районного суду Луганської області звернувся ОСОБА_6 із клопотанням про прийняття до судового розгляду наданих їх матеріалів кримінального провадження, відкриття за даними матеріалами провадження та вчинення необхідних процесуальних дій та про закриття кримінальної справи стосовно нього за обвинуваченням за ч.3 ст.364, ч.3 ст.368 КК України за недоведеністю його участі у вчиненні вказаних злочинів на підставі ст.213 КПК України 1960 року.
Ухвалу Троїцького районного суду Луганської області від 12 березня 2018 року у задоволенні клопотання ОСОБА_6 було відмовлено.
На вказане судове рішення захисником ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подана апеляційна скарга, в якій порушується питання про скасування ухвали Троїцького районного суду Луганської області від 12 березня 2018 року та про закриття кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.3 ст.368 КК України, з одночасним скасуванням арешту його майна та запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , повернувши кошти, що були внесені як застава.
В обґрунтування своїх доводів захисник зазначає, що за нормами КПК України 1960 року (далі КПК), зокрема ч.1 ст.248 КПК суддя повинен був за результатами судового розгляду винести постанову, а не ухвалу.
Посилаючись на положення ч.3 ст.1 Законом України №1632 від 12 серпня 2014 року «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» захисник вказує на те, що Держава визнала, що деякі кримінальні справи, які були на розгляді у судах, що залишилися на непідконтрольній Україні території, втрачені, визнає, що ці кримінальні справи втрачені назавжди, оскільки дозволяє судам вчиняти будь-які процесуальні дії без обмежень чи оговорок, на розсуд самих судів. Для цього необхідно подати матеріали, яких має бути достатньо для того, щоб ідентифікувати справу, встановити, що особа, яка звернулася із клопотанням, дійсно має на це право. Держава визнає, що в результаті втрати кримінальних справ права деяких осіб зазнають суттєвих порушень, а тому для відновлення цих прав надає судам широкі повноваження для ухвалення відповідних процесуальних рішень за клопотанням цих осіб, в межах процесуального закону, за правилами якого здійснюється розгляд справи.
Отже, як вважає апелянт, Закон №1632 дозволяє приймати рішення відповідно до наданих документів та матеріалів, якщо цих матеріалів достатньо для ухвалення такого рішення. Для цього ОСОБА_6 суду були надані: обвинувальний висновок, постанова про накладення арешту на майно, довідка про перебування його під вартою в слідчому ізоляторі, документи про внесення застави та деякі інші документи. Крім цього, суду були також надані в електронному вигляді усі 7 (сім) томів матеріалів справи.
При цьому захисник зазначає, що наданих матеріалів недостатньо для ухвалення обвинувального вироку стосовно ОСОБА_6 . Разом з тим, як зазначається в апеляційній скарзі, з наданих матеріалів можливо встановити той факт, що 29 лютого 2012 року відносно ОСОБА_6 дійсно була порушена кримінальна справа №37/12/9031, справа розслідувалася слідчими прокуратури Луганської області, потім перебувала на розгляді у Жовтневому районному суді м.Луганська; дана кримінальна справа повинна бути передана до Троїцького районного суду Луганської області, але вона до цього часу не передана і місцеперебування її невідоме. Є також очевидним, що ця кримінальна справа уже ніколи не буде в повному обсязі разом із речовими доказами отримана судом та розглянута за правилами КПК України 1960 року. Проти наявності зазначених обставин, як вказує апелянт, не заперечував прокурор у судовому засіданні.
На думку захисника, відмова суду розглянути клопотання ОСОБА_6 порушує його права, оскільки сам ОСОБА_6 свою вину не визнавав протягом усього досудового слідства та у судовому засіданні, тому вважає, що кримінальна справа повинна бути закрита з реабілітуючих підстав.
Захисник вважає, що суд у будь-якому випадку повинен був розглянути клопотання за тими документами та матеріалами, які надав суду ОСОБА_6 , дослідити ці матеріали, та, встановивши, що для ухвалення обвинувального вироку недостатньо документів, ухвалити рішення про закриття справи відносно ОСОБА_6 у зв`язку з відсутністю складу злочину.
Окрім того у своїй апеляційній скарзі захисник зазначає, що на майно ОСОБА_6 накладено арешт, яким він не може вільно розпоряджатися та це порушує його права, гарантовані міжнародними правовими актами.
В судове засідання апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_6 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, але захисник вважав за можливе розглянути справу за відсутності його підзахисного.
З урахуванням наведеного, відсутність обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до ч.3 ст.362 КПК 1960 року, не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення захисника на підтримку доводів поданої ним апеляційної скарги, вислухавши думку прокурора, який частково погодився з апеляційною скаргою захисника та просив скасувати рішення суду першої інстанції у зв`язку з неповнотою та однобічністю судового розгляду, з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до п.15 Розділу Х1 Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України 2012 року апеляційні та касаційні скарги, заяви про перегляд судових рішень у кримінальних справах, які були розглянуті до набрання чинності цим Кодексом, або у справах, розгляд яких не завершено з набранням чинності цим Кодексом, подаються і розглядаються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
Отже колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 підлягає апеляційному розгляду за правилами Кримінально-процесуального кодексу України в редакції 1960 року (далі КПК).
Згідно з ч.1 ст.365 КПК вирок, ухвала чи постанова суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляції.
Відповідно до вимог ст.323 КПК рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. При цьому суд обґрунтовує своє рішення лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні та оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Між тим, колегія суддів апеляційного суду вважає, що зазначених вимог закону суд першої інстанції не дотримався виходячи з наступного.
За змістом оскаржуваного рішення суд першої інстанції, мотивуючи свої висновки про відсутність підстав для задоволення клопотання ОСОБА_6 про прийняття до судового розгляду наданих ним матеріалів кримінального провадження, відкриття за даними матеріалами провадження, вчинення необхідних процесуальних дій та про закриття кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.3 ст.364, ч.3 ст.368 КК України за недоведеністю його участі у вчиненні вказаних злочинів, послався на положення ч.3 ст.1 та ч.2 ст.3 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» та зазначив, що ОСОБА_6 до свого клопотання долучив обвинувальний висновок, у якому відсутній підпис уповноваженої особи, яка його склала. При цьому, у вказаному обвинувальному висновку зазначено ряд процесуальних документів, які до клопотання додано не було, що унеможливлює належне вирішення відповідної кримінальної справи. Таким чином, судом не представляється можливість визначити належність та допустимість як долучених до клопотання матеріалів, так і самого обвинувального висновку по справі.
Також, суд у своєму рішенні вказує, що Троїцьким районним судом Луганської області було здійснено запит до Прокуратури Луганської області про підтримання державного обвинувачення відносно ОСОБА_6 по відповідній кримінальній справі, на що отримав відповідь, що через захоплення адміністративної будівлі прокуратури області незаконними збройними формуваннями, доступ до будь-яких матеріалів у вказаній кримінальній справі відсутній. Підтримання прокуратурою області публічного обвинувачення у вказаній кримінальній справі можливе після передачі матеріалів справи відповідно до встановленої підсудності та призначення судового розгляду відповідно до вимог КПК України (1960 року).
Таким чином, аналізуючи надані до суду матеріали, встановлені судом обставини у їх сукупності та відповідні ним норми чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов до переконання, що надані суду матеріали недостатні для розгляду кримінальної справи по суті, зокрема ухвалення у ній вироку суду чи вчинення інших процесуальних дій у вигляді вирішення питання про закриття кримінальної справи, оскільки зібрані по справі матеріали не містять необхідних для цього документів.
Однак з такими висновками суду не погоджується колегія суддів апеляційного суду, оскільки вони не гуртуються на доказах, які були б досліджені та перевірені судом під час судового розгляду.
Як вбачається з журналів судового засідання від 11 грудня 2017 року (а.с.167-169) та від 12 березня 2018 року (а.с.188-189), а також відтворених аудіозаписів технічної фіксації судових засідань (а.с.166, 187), під час судового розгляду клопотання суд лише вислухав пояснення учасників судового провадження та взагалі не перевірив та не дослідив письмові докази, надані ОСОБА_6 до свого клопотання, не дав їм належної оцінку у своєму рішенні, про що слушно зазначається в апеляційній скарзі захисника. Натомість, додані ОСОБА_6 до клопотання матеріали налічують майже 250 аркушів у томі №1 та майже 220 аркушів у томі №2, у тому числі низку процесуальних документів, якими заявник обґрунтовував викладені ним у клопотанні обставини, зокрема щодо наявності стосовно нього та інших осіб кримінальної справи; висунутого проти нього обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.28-ч.3 ст.368, ч.3 ст.28-ч.3 ст.364 КК України; зібраних стороною обвинувачення письмових доказів та направлення кримінального провадження до суду, що також підтверджується наданою на запит суду відповіддю прокуратури Луганської області від 05.08.2018 року (а.с.171-172 т.2) про те, що вказана кримінальна справа була направлена для розгляду по суті до Жовтневого районного суду міста Луганська, яке на теперішній час перебуває під контролем незаконних збройних формувань та через захоплення якими адміністративної будівлі прокуратури області доступ до будь-яких матеріалів у вказаній кримінальній справі, зокрема наглядового провадження, відсутній.
У зв`язку з проведенням на території Луганської області антитерористичної операції, місто Луганськ, де розташований Жовтневий районний суд, опинилось в межах тимчасово окупованої території України, яка контролюється представниками незаконних збройних формувань. Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України №1085-р від 07.11.2014 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» та Постанови Верховної Ради України №254-VIII від 17.03.2015 «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» місто Луганськ віднесено до переліку таких населених пунктів.
Положеннями частини третьої статі 1 Закону України від 12 серпня 2014 року № 1632-VII «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» передбачено, що справи, розгляд яких не закінчено і які перебувають у провадженні місцевих, апеляційних судів, розташованих в районі проведення антитерористичної операції, в разі неможливості здійснювати правосуддя передаються судам відповідно до встановленої згідно з цим Законом підсудності протягом десяти робочих днів з дня прийняття розпорядження Головою Верховного Суду.
У разі неможливості передачі матеріалів справи відповідно до встановленої згідно з цим Законом підсудності вчинення необхідних процесуальних дій здійснюється за документами і матеріалами, поданими учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для ухвалення відповідного судового рішення.
Отже суд першої інстанції під час розгляду клопотання ОСОБА_6 повинен був належним чином перевірити та дослідити надані заявником до клопотання матеріали, дати цим доказам належну оцінку, після чого зробити висновок щодо їх достатності для ухвалення відповідного судового рішення, про яке просив ОСОБА_6 у своєму клопотанні.
Однією з підстав для скасування або зміни судових рішень, визначених ст.367 КПК, при розгляді справи в апеляційному суді є, зокрема - однобічність або неповнота дізнання, досудового чи судового слідства.
Однобічним або неповним, згідно з ч.1 ст.368 цього Кодексу, визнається дізнання, досудове чи судове слідство в суді першої інстанції, коли залишилися недослідженими такі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для правильного вирішення справи.
За таких обставин колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги захисника щодо неповноти судового розгляду, що призвело до ухвалення судом першої інстанції рішення, яке не відповідає вимогам законності та обґрунтованості.
Окрім того, колегія суддів погоджується з доводами захисника щодо ухвалення судом рішення, яке за своїм видом не відповідає нормам кримінально-процесуального законодавства, за якими повинно бути проведено судовий розгляд.
Як зазначено у ст.273 КПК в усіх питаннях, які вирішуються судом під час судового розгляду, суд виносить ухвали.
При одноособовому розгляді справи в зазначених у цій статті випадках суддя виносить постанови.
Отже судовий розгляд клопотання ОСОБА_6 повинен бути закінчений ухваленням відповідної постанови.
Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до положень частини першої та другої ст.87 КПК основним засобом фіксації перебігу судового розгляду справи є протокол судового засідання. У ході кожного судового засідання суду першої інстанції, а також при кожній окремій процесуальній дії, вчиненій поза постійним місцем засідання суду першої інстанції, складається протокол.
У протоколі судового засідання відображаються всі істотні моменти розгляду справи в тій послідовності, в якій вони мали місце в судовому засіданні чи при вчиненні окремої процесуальної дії.
Отже фіксація перебігу судового розгляду справи повинна здійснюватися за допомогою протоколу, а не журналу, судового засідання, з відображенням у ньому усіх істотних моментів розгляду справи.
З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що встановлена під час апеляційного провадження неповнота та однобічність судового розгляду судом першої інстанції є підставою для скасування ухвали Троїцького районного суду Луганської області від 12 березня 2018 року, з поверненням справи на новий судовий розгляд, оскільки ця неповнота, враховуючи визначені ст.362 та ст.365 КПК особливості та межи розгляду справи в суді апеляційної інстанції, не може бути усунута судом апеляційної інстанції.
Тому доводи апеляційної скарги захисника та його апеляційні вимоги щодо про закриття кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.3 ст.368 КК України, з одночасним скасуванням арешту його майна та запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , про повернення коштів, що були внесені як застава, колегія суддів вважає такими, що задоволенню не підлягають, оскільки повинні бути перевірені належним чином під час нового судового розгляду у суді першої інстанції.
Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, а ухвала Троїцького районного суду Луганської області від 12 березня 2018 року підлягає скасуванню на підставі п.1 ч.1 ст.367, ч.1 ст.368 КПК у зв`язку з неповнотою судового слідства, з поверненням справи на новий судовий розгляд.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.366, 367, 368, 374, 377 КПК України (1960 року) та п.15 Розділу Х1 Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України (2012 року), колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Троїцького районного суду Луганської області від 12 березня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про прийняття до судового розгляду матеріалів кримінального провадження, розгляду справи по суті та закриття провадження у зв`язку із недоведеністю вчинення злочину скасувати, а справу повернути до того ж суду на новий судовий розгляд.
Ухвала апеляційного суду є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3