АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11/774/20/18 Справа № 203/3480/13-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

виправда ного ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінальної справи за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області, який приймав участь у розгляді кримінальної справи судом першої інстанції на вирок Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 травня 2018 року щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнаного невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України та виправдано за відсутністю в його діях складу вказаного злочину,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати, у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального закону, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, та направити кримінальну справу на новий розгляд в суд першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом не в повному обсязі надано оцінку показам закупника ОСОБА_10 , який підтвердив факт передання помічених хімічною речовиною коштів ОСОБА_9 , номери яких збігалися з тими, які були надані йому для закупки, при цьому суд взагалі не врахував, що закупник контактував лише з ОСОБА_9 в момент проведення закупки.
Також суд першої інстанції оцінюючи покази ОСОБА_10 , не взяв до уваги та не давав оцінки письмовим доказам, які стосуються грошових коштів, переданих закупнику.
Судом не зазначено, чому саме він відкидає покази свідка ОСОБА_10 , обмежившись лише застереженням про те, що його свідчення суперечать висновку експертизи № 70/12/724 від 03 травня 2012 року.
Також суд не звернув увагу на покази свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які повідомили, що під час обшуку, вони бачили як гроші і руки ОСОБА_9 світили ультрафіолетовою лампою та вони світилися.
Вказує на те, що суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 257 КПК України, при виявленні суперечностей в доказах не допитав експерта ОСОБА_17 , який надав висновок експертизи № 70/12/724 від 03 травня 2012 року, щодо можливої відсутності хімічної речовини на змивах із рук, у зв`язку із неякісним відібранням змивів.
Причини критичної оцінки судом протоколу відтворення обстановки та обставин події із свідком ОСОБА_10 від 25 квітня 2012 року не зазначені.
Судом не надано оцінки та не проаналізовано покази свідків, які були присутні при проведенні відтворення обстановки та обставин події зі свідком ОСОБА_10 .
Вказує на те, що в протоколі обшуку від 21 березня 2012 року зазначено місце, де були зроблені змиви з долонь ОСОБА_9 , а саме: АДРЕСА_3 , дата вчинення - 21 березня 2012 року, та факт - вчинення змиву з долонь ОСОБА_9 , а тому посилання суду на те, що в зазначеному протоколі не вказано яким чином, де, коли і як були зроблені вказані змиви у ОСОБА_9 є необґрунтованими.
Зазначає, що судом не обґрунтовано, яке відношення до справи має вилучена психотропна речовина у ОСОБА_10 27 лютого 2012 року, оскільки ОСОБА_9 інкримінується діяння збуту психотропної речовини лише за епізодом 21 березня 2012 року.
Твердження суду про критичну оцінку показів свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , в повній мірі не мотивоване, оскільки судом не зазначено, чому саме він відкидає показання цих свідків, обмежившись лише застереженням про те, що вони згідно показів ОСОБА_9 є заінтересованими особами в результатах розгляду справи.
Вказує на те, що суд прийняв як належні покази свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , хоча саме до цих показів необхідно було ставитися критично, оскільки остання є матір`ю підсудного, та є зацікавленою особою в результатах розгляду кримінальної справи, з метою уникнення від кримінальної відповідальності її сина, а свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_19 є близькими особами до ОСОБА_9 , які 21 березня 2012 року сумісно вживали наркотичні засоби.
Судом не зазначено, що за клопотанням ОСОБА_9 , допитано понятого, присутнього при пред`явлені фотознімків для впізнання 03 квітня 2012 року, свідка ОСОБА_21 , який підтвердив достовірність відображених у протоколі відомостей та те, що ОСОБА_10 упізнав у його присутності на фото ОСОБА_9 як збувальника психотропної речовини.
У вироку суд виклав покази свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 про проведення оперативної закупівлі ОСОБА_10 , однак ніякої оцінки цим свідченням, як доказам, не надав.
Суд першої інстанції фактично обмежився вказівками на наявні суперечності в показах всіх свідків по справі і неможливістю заповнити помилки слідства в ході судового розгляду.
Також суд у вироку не мотивував свої висновки і рішення, не пояснив, чому прийняв тільки покази ОСОБА_9 , який заперечував свою провину в суді, і відкинув інші докази обвинувачення, якими підсудний викривався в скоєнні злочину.
При цьому свої висновки суд засновував виключно на свідченнях ОСОБА_9 , залишивши без оцінки інші докази, які спростовували повідомлені підсудним відомості, ставили під сумнів висунуту ним версію подій, та підлягали перевірці в ході судового слідства.
Крім того, вказує на те, що судом, в порушення вимог п.15 ст. 87 КПК України не було роз`яснено щодо порядку та строку на ознайомлення з протоколом судового засідання та подачу на нього зауважень.
На апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 подано заперечення, в якому він просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, оскільки викладені в ній факти є необ`єктивними та надуманими, а вирок суду залишити без змін, оскільки він є законним, обґрунтованим, об`єктивним та мотивованим.
Вказує на те, що допитаний в судовому засіданні 05 травня 2016 року свідок ОСОБА_10 не надавав тих показів, що викладені прокурором в апеляції, оскільки це покази, що були надані ним на досудовому слідстві, які були оголошені в суді без його згоди.
Зазначає, що прокурор лише наприкінці судового слідства відмовився від частини обвинувачення, а саме першого епізоду збуту від 27 лютого 2012 року, який фактично не знайшов свого підтвердження і був спростований зібраними у справі доказами, тому суд першої інстанції вірно послався у вироку також на висновки судово-хімічної експертизи № 71/10/725 від 09 квітня 2012 року, які також спростовують покази закупника ОСОБА_10 .
Посилається на те, що суд першої інстанції, згідно із ст. 314 КПК України (1960 року) провів детальний огляд документів, що є доказами у справі, за клопотанням сторони захисту були допитані всі поняті, учасники та свідки слідчо-оперативних дій.
Доводи прокурора про те, що не був допитаний експерт ОСОБА_22 є необґрунтованими, оскільки ані стороною захисту, ані стороною обвинувачення не надавались клопотання щодо його допиту, а його висновки, викладені у судово-хімічній експертизі № 70/12/174 від 03 травня 2012 року є зрозумілими та мотивованими, вони повною мірою досліджені судом.
Також вказує на те, що після проголошення вироку, сторонам були в повній мірі роз`яснені їх права, протокол судового засідання складений об`єктивно, зауважень на протокол судового засідання не поступало, тому він є правильним і повним.
Вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2018 року ОСОБА_9 визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України та виправдано за відсутністю в його діях складу вказаного злочину.
Органом досудового слідства ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що в невстановлений день березня 2012 року, перебуваючи в невстановленому слідством місці, при невстановлених слідством обставинах, незаконно, з метою збуту придбав психотропну речовину «метамфетамін» масою 0,088 г, яку незаконно зберігаючи при собі з метою збуту, переніс за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , де продовжив незаконно зберігати з метою збуту.
21 березня 2012 року приблизно о 15 годині 30 хвилин, ОСОБА_9 , перебуваючи за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_3 , незаконно збув ОСОБА_10 порошкоподібну речовину масою 0,088 г, яка знаходилася в поліетиленовому сліп-пакеті, та яка містить психотропну речовину «метамфетамін», маса якого становить 0,0176 г.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурорів, які підтримали доводи апеляційної скарги прокурора, ОСОБА_9 та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінальної справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з вимогами ст. 323 КПК України 1960 року вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 327 КПК України 1960 року обвинувальний або виправдувальний вирок має бути вмотивованим.

За положеннями ч. 4 ст. 334 КПК України 1960 року мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред`явлене підсудному і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання підсудного з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення. Не допускається включення у вироку формулювань, які ставлять під сумнів невинність виправданого.
Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29 червня 1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» зі змінами у мотивувальній частині виправдувального вироку належить викласти формулювання обвинувачення, за яким підсудного було віддано до суду; результати дослідження, аналізу і оцінки доказів як тих, що були зібрані на попередньому слідстві, так і поданих в судовому засіданні, а також мотивовані висновки суду про недоведеність події злочину; відсутність у діях підсудного складу злочину чи недоведеність його участі у вчиненні злочину.
Крім того, у виправдувальному вироку суд зобов`язаний привести підстави для виправдання підсудного з зазначенням мотивів, з яких він відкидає докази обвинувачення.

Однак вимоги кримінально-процесуального закону судом першої інстанції не були дотримані.
Відповідно до п. п. 1-3 ч. 1 ст. 367 КПК України 1960 року підставами для скасування або зміни вироку при розгляді справи в апеляційному суді є однобічність або неповнота судового слідства, невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, істотне порушення кримінально-процесуального закону.
Суд першої інстанції при обґрунтуванні висновків щодо відсутності в діянні ОСОБА_9 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, пославсь на досліджені в судовому засіданні докази, однак не надав їм ніякої оцінки відповідно до вимог ст. 67 КПК України 1960 року.
Так, суд першої інстанції, хоча і дослідив, однак у вироку не надав жодної оцінки письмовим доказам: протоколу огляду покупця та грошових коштів від 21.03.2012 року (т.1 а.с. 81); протоколу помічення грошових коштів від 21.03.2012 року, відповідно до якого ОСОБА_10 були видані гроші в сумі 200 грн., номера і серія яких були переписані в протокол (одна купюра номіналом 100 грн. - ГХ 6632800, друга купюра номіналом 100 грн. - АВ 7267006) (т.1 а.с. 82-83); протоколу оперативної закупки від 21.03.2012 року та план-схемі до нього (т.1 а.с. 84-85); та вибірково оцінив протокол обшуку від 21.03.2012 року (т.1 а.с. 96).
Також заслуговують на увагу доводи прокурора щодо неусунення розбіжностей між показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які повідомили, що під час обшуку вони бачили, як гроші і руки ОСОБА_9 світили ультрафіолетовою лампою і вони світились, з однієї сторони, та висновком експерта №70/12/724 від 03 травня 2012 року, в якому експерт зазначив про відсутність на змивах з рук ОСОБА_9 хімічної речовини, з іншої сторони, шляхом допиту експерта відповідно до вимог ст. ст. 257,311 КПК України 1960 року .
Без усунення зазначених недоліків неможливо перевірити правильність критичної оцінки протоколу відтворення обстановки та обставин події із свідком ОСОБА_10 від 25 квітня 2012 року.
Крім того, судом не було надано оцінки показам свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , які допитувались судом щодо проведення відтворення обстановки та обставин події із свідком ОСОБА_10 .
З урахуванням зазначеного, судом не було надано належної оцінки всім доказам на предмет їх належності, допустимості та достовірності, що ставить під сумнів висновки суду, який вибірково підійшов до оцінки доказів, навівши частково їх зміст у вироку, та не надавши оцінки доказам в повному обсязі, не зазначивши, чому суд взяв до уваги одні докази, а саме покази обвинуваченого, та не зазначив, чому він відкинув інші, поставивши під сумнів висновки щодо виправдання обвинуваченого ОСОБА_9 .
Згідно зі ст.370 КПК України 1960 року істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок чи постанову.
Отже, вказані порушення кримінально-процесуального закону є істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального закону та підставою відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 367, ч.1 ст. 370, ч.2 ст.374 КПК України 1960 року для скасування вироку з поверненням справи на новий судовий розгляд в суд першої інстанції, в ході якого слід усунути допущені порушення.
Оскільки вирок скасовано з підстав порушення норм кримінально-процесуального закону, то відповідно до ч.3 ст. 374 КПК України 1960 року колегія суддів позбавлена права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого кримінального закону.
Отже, у зв`язку з допущеними порушеннями вирок підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд, в ході якого слід усунути вищезазначені недоліки та прийняти судове рішення з дотриманням вимог ст.ст.67, 334 КПК України, оцінивши всі докази по справі в сукупності, а тому апеляція прокурора підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 365 - 367 КПК України 1960 року, п.15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області, який приймав участь у розгляді кримінальної справи судом першої інстанціїна вирок Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 травня 2018 року задовольнити.
Вирок Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 травня 2018 року щодо ОСОБА_9 скасувати, повернути справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4