УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/5712/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.170 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
10 липня 2018 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,,
захисника: ОСОБА_7 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 11 травня 2018 року про накладання арешту на майно, -
в с т а н о в и л а:
Крім того, 08.05.2018 року в період часу з 03:00 год. по 03:30 год. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , перебуваючи біля будинку №8 по 2-му проїзду Старокиївському в м. Житомирі, шляхом обману заволоділи грошовими коштами в сумі 300 доларів, що в еквіваленті 7800 грн., що належать гр. ОСОБА_12 , чим завдали шкоди на вказану суму.
В ході досудового розслідування у вчиненні даного кримінального правопорушенні підозрюються гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ОСОБА_13 , які приїхавши на вказаному автомобілі в місто Житомир, та шляхом обману заволоділи чужим майном. Також проводять інші слідчі-розшукові дії, щодо встановлення причетність даних осіб до інших кримінальних правопорушення та збирання доказів.
В подальшому вказане майно та автомобіль марки «Daewoo Lanos» д.н.з НОМЕР_1 , 2007 року випуску в кузові сірого кольору, було вилучено до Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області, що за адресою: м. Житомир вул. Л.Українки, 17., та відповідно до ч.7 ст. 237 КПК України, вважаються тимчасовим вилученим майном
В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді про арешт належного їй автомобілю марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , 2007 року випуску в кузові сірого кольору скасувати. Посилається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою в частині накладення арешту на автомобіль внаслідок неповноти судового розгляду, невідповідності висновків слідчого судці, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що оскаржувана ухвала винесена внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, без участі власників майна, що перешкодило слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Вилучене майно утримували на штрафмайданчику, а тому необхідності розгляду клопотання без участі власника майна, захисника, не було. Розгляд оскаржуваного клопотання порушило право власника майна, на судовий захист, яку позбавили права надати відповідні пояснення, докази правомірності набуття та володіння вилученого у неї майна. Крім того зазначає, що все майно, без виключення, у вигляді речей, документів, грошей, автомобіля тощо, що вилучено при огляді місця події, має статус тимчасово вилученого майна та підлягає поверненню особі у якої воно було вилучено у випадку несвоєчасного звернення слідчого чи прокурора з клопотанням про його арешт. Крім того слідчим суддею при накладенні арешту на автомобіль не враховано існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
В судове засідання апеляційного суду апелянт ОСОБА_8 не з`явилася, причин неявки не повідомила, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду її апеляційної скарги. Враховуючи наведене, а також те, що апеляційний суд у зв`язку з неявкою в судове засідання апелянта вже відкладав розгляд її апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне розглянути провадження за її відсутності.
Заслухавши доповідь судді, прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали слідчого судді без зміни, перевіривши ухвалу слідчого судді в межах ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).
Відповідно ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України - слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
Слідчий суддя зазначених вимог закону в повній мірі не дотримався.
З аналізу наведених норм та матеріалів, доданих до клопотання про накладання арешту вбачається, що розглядаючи таке клопотання, слідчий суддя прийшов до не обгрунтованого та помилкового висновку про необхідність його задоволення в частині накладення арешту на автомобіль.
Крім того, 08.05.2018 року в період часу з 03:00 год. по 03:30 год. ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , перебуваючи біля будинку №8 по 2-му проїзду Старокиївському в м. Житомирі, шляхом обману заволоділи грошовими коштами в сумі 300 доларів, що в еквіваленті 7800 грн., що належать гр. ОСОБА_12 , чим завдали шкоди на вказану суму.
В ході досудового розслідування у вчиненні даного кримінального правопорушенні підозрюються гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ОСОБА_13 , які приїхавши на вказаному автомобілі в місто Житомир, та шляхом обману заволоділи чужим майном. Також проводяться інші слідчо-розшукові дії, щодо встановлення причетності даних осіб до інших кримінальних правопорушення та збирання доказів.
В подальшому вказане майно та автомобіль марки «Daewoo Lanos» д.н.з НОМЕР_1 , 2007 року випуску в кузові сірого кольору, було вилучено до Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області, що за адресою: м. Житомир вул. Л.Українки, 17., та відповідно до ч.7 ст. 237 КПК України, вважаються тимчасовим вилученим майном
Згідно даних по свідоцтву про реєстрації транспортного засобу № НОМЕР_2 , власником даного авто є ОСОБА_8 , яка проживає в АДРЕСА_3 .
З матеріалів, доданих до клопотання не вбачається, яке безпосереднє відношення до кримінального провадження має власник майна ОСОБА_8 , яка не має жодного процесуального статусу у цьому ж кримінальному провадженні та не є цивільним відповідачем по даному провадженню.
Крім того, враховуючи характер злочинних дій, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_10 та ОСОБА_13 та обставини вчинення вказаних правопорушень, які кваліфіковані органом досудового слідства за ч.3 ст. 190 КК України, не можливо категорично стверджувати, що вказаний автомобіль є знаряддям вчинення даного кримінального правопорушення або має будь-які інші ознаки речового доказу чи отриманий за рахунок від вчиненого злочину чи будь-яких інших злочинів, як на тому наполягав прокурор в судовому засіданні.
Додана під час апеляційного суду копія постанови про визнання вказано автомобіля речовим доказом не приймається до уваги колегією суддів апеляційного суду, оскільки на час звернення 10 травня 2018 року з клопотанням про арешт майна на автомобіль та на час розгляду та ухвалення рішення по вказаному клопотанню слідчим суддею 11.05.2018 року такої постанови не існувало, вказана постанова прийнята лише 23 травня 2018 року, тобто після розгляду клопотання слідчого 11 травня 2018 року слідчим суддею. Тому у відповідності до положень ст.. 404 КПК України апеляційний суд не має можливості посилатися на докази, які не були предметом розгляду суду першої інстанції..
Таким чином колегія суддів вважає, що ухвала про задоволення клопотання слідчого в частині накладення арешту на автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу постановлена слідчим суддею на припущеннях без надання органом досудового розслідування належних та допустимих доказів обгрунтованості такого клопотання та без наявності правових підстав для арешту та без врахування наслідків такого арешту для власника майна ОСОБА_8 , яка відношення до кримінального провадження не має.
Будь-яких інших підстав, передбачених ч.2 ст. 170 КПК України для арешту на автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу заявлених в клопотанні та додані до нього матеріали не містять, а сама ухвала слідчого судді практично не містить обґрунтувань та мотивів прийнятого рішення.
Таким чином, підстав обмежувати власника в його праві власності на автомобіль та свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу колегія суддів не вбачає.
З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 заслуговують на увагу, і вбачаються підстави у відповідності до положень ст. 407 КПК України для її задоволення та скасування ухвали слідчого судді в частині накладення арешту майна на автомобіль та постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на автомобіль, вказаний в клопотанні слідчого, та свідоцтво про його реєстрацію.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 11.05.2018 року в частині накладання арешту на автомобіль марки «Daewoo Lanos» д.н.з НОМЕР_1 , 2007 року випуску в кузові сірого кольору та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 на автомобіль марки «Daewoo Lanos» д.н.з НОМЕР_1 скасувати.
Постановити в цій частині нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на автомобіль марки «Daewoo Lanos» д.н.з НОМЕР_1 , 2007 року випуску в кузові сірого та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 на автомобіль марки «Daewoo Lanos» д.н.з НОМЕР_1 , належні ОСОБА_8 .
В решті ухвалу залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді: