УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/9036/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія зап. захід Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
26 вересня 2018 року м. Житомир
Апеляційний суд Житомирської області у складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Житомирі апеляційні скарги адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , та прокурора ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 08 вересня 2018 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця с. Новосілки, Черняхівського району, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_10 ,
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , просить скасувати ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 08 вересня 2018 року про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Житомирській області про обрання підозрюваному ОСОБА_7 будь-якого запобіжного заходу.
Вказує, що оскаржувана ухвала постановлена з істотним порушенням норм чинного кримінального процесуального законодавства України.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , органом досудового розслідування не було наведено жодного конкретного факту, що доводить існування ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, або його впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження.
Також зазначив, що слідчим і прокурором не були надані слідчому судді достатні, належні та допустимі докази, які у своїй сукупності підтверджували пред`явлення ОСОБА_7 обґрунтованої підозри у скоєнні особливо тяжкого злочину.
Вважає, що в матеріалах кримінального провадження відсутні підстави для застосування запобіжного заходу - а саме відсутні як обґрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення, так і відсутні будь-які ризики, а тому взагалі не є можливим застосування будь-яких запобіжних заходів, навіть і більш м`яких, оскільки відсутність таких ризиків не потребує застосування будь-яких заходів для їх запобігання.
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 08.09.2018. Постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном 60 діб.
Вказує, що підозрюваний вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.149 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленні волі на строк від п`яти до дванадцяти років. Під загрозою тяжкості покарання підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто існує ризик, передбачений п.п. 1,4 ч.1 ст.177 КПК України. Застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належну процесуальну поведінку та проведення досудового розслідування у розумні строки.
Послався на те, що підозрюваний ОСОБА_7 ознайомлений з матеріалами кримінального провадження, має міцні соціальні зв`язки з іншими свідками у кримінальному провадженні, проживає разом з ними в одному населеному пункті, а тому може чинити незаконний вплив на учасників кримінального провадження з приводу наданих ними показів, може вчинити інше правопорушення, тобто перешкоджати з`ясуванню обставин по справі.
Також зазначив, що слідчий суддя належним чином не оцінивши ризиків, тяжкість злочину, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , характер злочину, суспільну значимість протиправних дій, належним чином не обґрунтував, чому він не застосовує запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 08 вересня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 .
Застосовано до підозрюваного ОСОБА_11 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 09 годин 30 хвилин 05 листопада 2018 року.
Покладено на ОСОБА_7 такі обов`язки:
1.Не покидати власне помешкання за адресою АДРЕСА_1 протягом часу дії даної ухвали.
2.Прибувати до слідчого в провадженні якого буде перебувати кримінальна справа за першим викликом на визначений ним час та до суду за кожною вимогою.
3.Утримуватися від спілкування з свідками, потерпілими та підозрюваними по даній справі.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , будучи службовою особою, тобто особою, яка згідно Статуту підприємства «Тетерівського будинку інтернат» наділена повноваженнями щодо здійснення організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, перебуваючи на посаді директора, вказаного підприємства, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з лютого по вересень 2018 року, зловживаючи своїм службовим становищем, порушуючи встановлений порядок здійснення своїх повноважень, будучи опікуном вихованців даного закладу, з метою незаконного особистого збагачення, а також діючи на користь третіх осіб, систематично укладав незаконні угоди, об`єктом яких є людина, тобто обмежено дієздатні вихованці інтернату, яких передавав у найм третім особам з метою тимчасового використання (експлуатації) як за матеріальну, так і нематеріальну винагороду, з метою експлуатації їх праці, використовуючи уразливий стан дітей, при наступних обставинах.
Так, 06.09.2018 у невстановлений слідством час, ОСОБА_7 зловживаючи службовим становищем, переслідуючи корисливі мотиви, з метою власної матеріальної вигоди при невстановлених слідством обставинах, досяг домовленості з своєю донькою ОСОБА_12 та зятем ОСОБА_13 щодо передачі останнім, з метою трудової експлуатації, трьох вихованців «Тетерівського будинку інтернат», що розташований за адресою: вул. Шкільна, 56, с. Тетерівка, Житомирський район, Житомирська область, які перебувають в уразливому стані та мають відхилення у психічному та фізичному розвитку, що позбавляє їх здатності повною мірою оцінювати і усвідомлювати свої дії та приймати за своєю волею самостійні рішення.
Таким чином, ОСОБА_7 усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, уклав незаконну угоду щодо передачі (використання) людини, з метою тимчасової експлуатації її праці (найм) за матеріальну винагороду чи без такої, з використанням уразливого стану вихованців інтернату.
Після чого, цього ж дня, тобто 06.09.2018 близько 06 год. 15 хв. ОСОБА_13 , за згоди ОСОБА_7 та згідно попередньо укладеної усної угоди, прибув на власному автомобілі "Мерседес - Віто", д.н.з. НОМЕР_1 , до «Тетерівського будинку інтернату», що розташований по вул. Шкільній, 56, в с. Тетерівка, Житомирського району, Житомирської області, та, взявши з собою вихованців даного інтернату, а саме обмежено дієздатних: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які в силу свого фізичного та психічного розвитку, будучи матеріально залежними та, знаходячись під психологічним впливом ОСОБА_7 , не усвідомлювали протиправних дій останнього, відвіз їх на ринок «Східний», що розташований за адресою: Житомирська область, с. Оліївка, вул. Малинська, 3, де вчинив трудову експлуатацію останніх на роботах, які були пов`язані з розвантаженням 23 тон розфасованої у мішки цибулі з багатотонажного вантажного автомобіля.
06.09.2018 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України, ОСОБА_7 затримано у порядку ст.208 КПК України.
У кримінальному провадженні ОСОБА_7 06.09.2018 слідчим за погодженням прокурора відповідно до ст.ст.42, 276, 277, 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.149 КК України.
07.09.2018 року слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Клопотання слідчого обґрунтовано тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років позбавлення волі. Зазначалося, що ОСОБА_7 під загрозою тяжкості покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто існує ризик передбачений п.п.1,4 ч.1 ст.177 КПК України, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належну процесуальну поведінку та проведення досудового розслідування у розумні строки, у зв`язку з чим слідчий просив застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи підозрюваного ОСОБА_7 та його адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , які підтримали свою апеляційну скаргу та заперечили щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечив щодо задоволення апеляційної скарги захисника підозрюваного, дослідивши доводи апеляційних скарг, вивчивши матеріали судового провадження, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 та прокурора не підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчим суддею встановлено, що обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_7 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, однак прокурором не доведено та слідчим суддею у судовому засіданні не встановлено об`єктивних даних, які б свідчили про те, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного можливе виключно в умовах тримання його під вартою.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, як застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього кодексу.
Ухвалюючи рішення, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку, що під час розгляду клопотання слідчого у судовому засіданні не встановлено об`єктивних даних, які б свідчили про те, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 можливе виключно в умовах тримання його під вартою.
Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що судом не було враховано тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у скоєнні інкримінованого злочину, є неспроможними.
У п.52 рішення Європейського суду з прав людини у справі Ливада проти України від 26 червня 2014 року Суд вказує, що аргументи за і проти звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою. Така позиція є усталеною практикою ЄСПЛ ( рішення у справі "Доронін проти України", Осипенко проти України", Харченко проти України").
Застосовуючи щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, суд врахував, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років. Враховано судом і дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, є одружений, має постійне місце проживання, позитивно характеризується та має ряд подяк за сумлінну працю, має проблеми зі здоров`ям.
Отже суд, у відповідності до вимог ст.194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , даних про його особу, обґрунтовано дійшов висновку, що під час розгляду клопотання прокурором не було доведено необхідність застосування до підозрюваного такого виняткового запобіжного заходу, як тримання під вартою.
За таких підстав, колегія суддів вважає неспроможними доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставного відхилення слідчим суддею клопотання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Не можна погодитись і з апеляційними вимогами захисника щодо не застосування відносно ОСОБА_7 будь-якого запобіжного заходу в зв`язку з відсутністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_7 , докази, на які посилається слідчий у клопотання та прокурор у судовому засіданні, є підстави вважати, що підозрюваний під загрозою покарання, яке може бути призначене у разі визнання його винним, може переховуватися від органів досудового слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у вказаному кримінальному провадженні.
Отже, враховуючи зазначені обставини, а також те, що при прийнятті рішення, суд повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , даних про його особу, обґрунтованості підозри та наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для не застосування відносно підозрюваного будь-якого запобіжного заходу.
Доводи апеляційних скарг висновків слідчого судді не спростовують і не дають підстав вважати, що при постановленні оскаржуваної ухвали були допущені порушення норм кримінального процесуального законодавства, які могли б стати підставою для її скасування щодо підозрюваного запобіжного заходу.
Керуючись ст.407,422 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 та прокурора ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 08 вересня 2018 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала суду набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: