АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1864/18 Справа № 202/3921/18 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2018 року м. Дніпро

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2018 року у кримінальному провадженні № 0000805, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпро, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засуджений: 19.10.2016 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі 1 700 грн.,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду, в частині призначеного покарання, змінити у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого через свою суворість.
Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим за ч. 2 ст. 309 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.
На підставі ст. 71 КК України, з урахуванням ст. 72 КК України за сукупністю вироків, повністю приєднано невідбуте покарання у виді штрафу у розмірі 1 700 грн. за попереднім вироком та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на два роки та штрафу у розмірі 1 700 грн.
Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України, покарання у виді штрафу в розмірі 1 700 гривень, призначене за попереднім вироком, ухвалено виконувати самостійно.
За обставин, встановлених судом першої інстанції та викладених у вироку, ОСОБА_6 визнаний винуватим та йому призначено покарання за те, що він 24 травня 2018 року, у невстановлений час, знаходячись біля магазину Будапешт по вул. Калиновій у м. Дніпро, повторно, незаконно придбав у невстановленої особи за 100 гривень медичний шприц об`ємом 2 мл., в якому знаходився наркотичний засіб, обіг якого заборонено опій ацетильований, який в подальшому зберігав, без мети збуту.
В цей же день, біля буд. 13 по вул. Тверська у м. Дніпро, ОСОБА_6 був зупинений працівниками поліції та в ході проведення огляду особистих речей останній видав медичний шприц об`ємом 2 мл., заповнений рідиною коричневого кольору, яка згідно висновку експерта у своєму складі містить наркотичний засіб опій ацетильований, маса якого в перерахунку на суху речовину складає 0,0145 г.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений посилається на невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та його особі внаслідок суворості. На його думку, суд першої інстанції при призначенні покарання не виконав належним чином вимог ст. ст. 65, 66 КК України, а саме не врахував всі обставини, які пом`якшують покарання, зокрема, визнання вини, щире каяття, наявність у нього тяжких захворювань як СНІД та гепатит C, які потребували значних коштів для лікування, що і сталою причиною несплати штрафу за попереднім вироком. Також вказує, що суд залишив поза увагою, що він піклується про свою 77-річну матір, яка потребує його догляду та лікування.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу та з підстав, викладених в скарзі, просив її задовольнити та пом`якшити призначене покарання.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вважав вирок суду законним, обґрунтованим та вмотивованим і просив залишити його без змін, а скаргу без задоволення.
Заслухавши доповідь головуючого, думку сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 , правильність встановлених фактичних обставин кримінального провадження та правова кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 309 КК України не оскаржуються обвинуваченим в апеляційній скарзі, визнавались ним в ході судового розгляду в суді першої інстанції, у зв`язку з чим судовий розгляд був проведений в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, тому апеляційний суд не здійснює їх перевірку та виходить з фактичних обставин кримінального провадження, встановлених судом першої інстанції.
Перевіряючи доводи обвинуваченого про неправильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого внаслідок суворості, апеляційний суд виходить з наступного.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Вказані вимоги закону України про кримінальну відповідальність суд першої інстанції виконав належним чином.
Згідно вироку суду ОСОБА_6 визнаний винуватим за ч. 2 ст. 309 КК України та йому призначено покарання в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією даної статті, а саме у виді позбавлення волі строком на два роки.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 , порушуючи перед апеляційним судом питання про призначення більш м`якого покарання, фактично просить апеляційний суд застосувати положення положення ст. 69 КК України.
За змістом ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, вмотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
У кожному випадку застосування ст. 69 КК України суд зобов`язаний у своєму рішенні зазначити, які саме обставини справи або дані про особу винного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.
Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який визнав свою вину у скоєному, врахував обставину, яка пом`якшує покарання до якої суд відніс щире каяття та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо неврахування судом першої інстанції як обставин, що пом`якшують покарання стан його здоров`я та наявність у нього матері похилого віку, яка потребує його піклування, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки судом належним чином враховано дані про особу обвинуваченого, в тому числі й зазначені відомості, що і стало підставою для призначення покарання в мінімальному розмірі.
Під час апеляційного провадження судом не встановлено декількох обставин, що пом`якшують покарання, окрім щирого каяття та які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину, що є обов`язковою умовою для застосування ст. 69 КК України (п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання від 24.10.2003 року № 7, з наступними змінами).
Крім того, апеляційний суд приймає до уваги дані про особу обвинуваченого, який маючи не зняту та непогашену судимість, на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин у сфері обігу наркотичних засобів, а саме вчинив злочин в період невідбутого покарання за вироком Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська від 19.10.2016 року за ч. 1 ст. 309 КК України у виді штрафу в сумі 1 700 грн.
Апеляційний суд зауважує, що відсутність у даному кримінальному провадженні декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують тяжкість вчиненого злочину, в сукупності з вищезазначеними відомостями про особу обвинуваченого, виключає можливість застосувати до ОСОБА_6 положення ст. 69 КК України.
Перевіряючи доводи обвинуваченого, апеляційним судом була розглянута можливість застосування стосовно ОСОБА_6 положень ст. 75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням. Разом з тим, колегія суддів враховує, що призначене обвинуваченому покарання за попереднім вироком у виді штрафу, який є найменш суворим видом кримінального покарання, і яке не було достатнім для виправлення ОСОБА_6 та запобігання вчинення ним нових злочинів, а також таке покарання ним було проігноровано і не виконано, тому за таких обставин звільнення обвинуваченого від покарання є безпідставним і не буде відповідати принципам індивідуалізації, не є достатнім для досягнення загальної і індивідуальної превенції як мети покарання, а також для виправлення обвинуваченого.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про призначення покарання, в повній мірі виконав вимоги ст. ст. 50, 65, 71, 72 КК України та належним чином мотивував своє рішення, у зв`язку з чим не встановлено підстав, передбачених ст. ст. 413, 414 КПК України для його зміни чи скасування.
Враховуючи вищевикладене доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо неправильного застосування норм закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.
Інших підстав, які б свідчили про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону в розумінні ст. ст. 87, 412 КПК України, під час апеляційного перегляду, апеляційним судом не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2018 року стосовно ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту постановлення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

_____________________ ______________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4