У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 серпня 2018 року місто Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси - ОСОБА_1 ,
Секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,
За участю прокурора - ОСОБА_3 ,
Представника власника майна - ОСОБА_4 ,
Розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 003782 від 14.09.2017 року, про скасування арешту майна -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси із клопотанням про скасування арешту, мотивуючи наступним.
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 23.03.2018 року накладено арешт на вилучені 01.02.2018 року в ході обшуку офісного приміщення за адресою: АДРЕСА_1 документи. Адвокат вважає, що арешт накладено необґрунтовано, та у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, оскільки вказані документи тривалий час знаходиться в органу досудового розслідування, подальше утримання таких документів не є необхідним.
Представник власника майна підтримала клопотання.
Прокурор заперечила проти скасування арешту.
Розглянувши клопотання, заслухавши думку сторін, слідчий суддя прийшов до висновку про наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Згідно із ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Згідно із ч.ч.6, 7 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів;2) спеціальної конфіскації;3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
3. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно із вимогами Кримінального процесуального кодексу України, а саме у ч. 2 ст. 23 КПК України, зазначено, що не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий.
Аналіз вище наведено, дає слідчому судді право прийти до висновку, що у разі накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів, потреба у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження може відпасти тільки у разі дослідження речових доказів судом, що здійснює судовий розгляд по суті. Таким чином, слідчий суддя ставиться критично до посилань представника володільця майна, перевіривши всі наявні документи, вважає, що скасування арешту в даному випадку буде перешкоджати проведенню досудового розслідування у повному обсязі, а тому з метою забезпечення повноти досудового розслідування та уникнення ризиків втрати чи іншим чином перетворення речових доказів, клопотання про скасування арешту задоволенню не підлягає.
Варто зазначити, що в разі необхідності володілець може отримати копії документів (речових) доказів, для реалізації свого обов`язку щодо подання податкової декларації, таке положення повністю узгоджується із ч. 3 ст. 100 КПК України.
На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 003782 від 14.09.2017 року, про скасування арешту майна - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на дану ухвалу слідчого судді може бути подано під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя:

29.08.2018