Справа №:133/284/18
УХВАЛА

23.05.18 року

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

слідчий суддя ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
заявника ОСОБА_3
представника заявника - адвоката ОСОБА_4 ,
слідчого СВ Козятинського ВП Калинівського ВП ГУНП

у Вінницькій області ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000122 від 07. 02. 2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

ВСТАНОВИВ:
21 травня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Козятинського міськрайонного суду із клопотанням про скасування арешту автомобіля ГАЗ 3302 «Газель», державний номерний знак - НОМЕР_1 , і свідоцтва про реєстрацію цього автомобіля, накладеного ухвалою слідчого судді Козятинського міськрайонного суду від 9 лютого 2018 року.

В обґрунтування цього клопотання заявник вказав, що 7 лютого 2018 року, в період з 9 год. 30 хв. до 10 год. 00 хв., старший слідчий СВ Козятинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 в подвір`ї багатоквартирного будинку, в якому він проживає, провела огляд вищевказаного автомобіля. Цим автомобілем він користується на підставі довіреності гр.-на ОСОБА_6 від 6 травня 2011 року.

Під час огляду в кузові автомобіля було виявлено 260 кілограм металобрухту.

Працівники міліції наказали йому їхати автомобілем до Козятинського відділення поліції, де вони вилучили у нього вказаний автомобіль і свідоцтво про його реєстрацію.

В послідуючому, з відповіді начальника СВ Козятинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 на його заяву від 7 лютого 2018 року щодо підстав вилучення у нього вищевказаного автомобіля мені стало відомо, що підставою для огляду працівниками поіліції належного йому автомобіля була заява начальника внутрішньої охорони АКВ «Українське каолінове товариство» ОСОБА_8 про те, що в ніч на 7 лютого 2018 року невідомі особи проникли на охоронювану територію АКВ «Українське каолінове товариство», звідки вчинили крадіжку металобрухту, вагою 260 кг.

Відомості про цю подію були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000122 від 07. 02. 2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

В межах вказаного кримінального провадження вищевказані автомобіль, свідоцтво про його реєстрацію та металобрухт слідчим визнано речовими доказами і приєднано до матеріалів справи.

В подальшому, 9 лютого 2018 року ухвалою слідчого судді Козятинського міськрайонного суду накладено арешт на вищевказаний автомобіль, на якому завантажено 260 кг металобрухту, та свідоцтво про реєстрацію вказаного автомобіля.

Заявник вважає, що на даний час відпала потреба в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна щодо вищевказаного автомобіля і свідоцтва про його реєстрацію.

Обгрунтовуючи таке своє твердження, заявник посилається на положення

ст. 170 КПК України, стверджуючи, що в даному випадку, вищевказаний автомобіль не є доказом злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки в матеріалах справи немає ніяких ідентифікуючих даних про те, що вищевказаний металобрухт вивозився з території АКВ «Українське каолінове товариство» цим автомобілем. а на даний час таких даних отримати неможливо за сплином часу.

Цей автомобіль сам по собі як речовий доказ не містить слідів кримінального право рушення. Як він (заявник) розповідав слідчому, виявлений на кузові автомобіля металобрухт у вигляді частин контейнера до його будинку принесли двоє неповнолітніх, приблизно о 18 год. 00 хв. 6 лютого 2018 року, і попросили щоб він його їм відвіз в м. Бердичів. Він їм повідомив, що в обід вживав спиртні напої, а тому може відвезти лише наступного дня. Ці хлопці погодились і завантажили металобрухт в кузов автомобіля. На його запитання чи не є цей металобрухт краденим вони запевнили, що цей металобрухт належить їм.

Цей автомобіль явно не підлягає спеціальній конфіскації, передбаченій ст. 96-2 КК України, а також конфіскації для забезпечення цивільного позову, оскільки його вартість є неспівмірною із вартістю викраденого металобрухту. Також автомобіль не може залишатись під арештом виключно з метою забезпечення можливої конфіскації майна, оскільки санкція ч.3 ст. 185 КК України не передбачає додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.

Таким чином, єдина мета, з якою цей автомобіль на даний час перебуває під арештом, це збереження його як речового доказу.

При цьому, посилаючись на положення ч.6 ст. 100 КПК України, заявник вказав, що в даному випадку вищевказаний автомобіль слідчим був оглянутий, детально описаний та сфотографований. А тому, є всі підстави для скасування арешту цього автомобіля і передачу його йому на відповідальне зберігання без шкоди для кримінального провадження.

До того ж, з часу вилучення у нього цього автомобіля пройшло більше трьох місяців. Його сім`я терпить значні незручності у зв`язку із відсутністю автомобіля у користуванні. По даний час йому не висунуто ніякої підозри у вчиненні злочину.

Крім того, заявник вказав, що сам факт вчинення вищевказаного злочину є сумнівним, оскільки йому відомо, що адміністрація АКВ «Українське каолінове товариство» не зверталась до правоохоронних органів із заявою про вчинення крадіжки, а начальник внутрішньої охорони АКВ «Українське каолінове товариство» ОСОБА_8 ніяким чином не уповноважений представляти інтереси вказаного підприємства у зносинах із державними органами.

Факт вчинення вищевказаної крадіжки серед іншого мав би бути підтверджений актом інвентаризації з відображенням нестачі металобрухту. Проте, йому відомо, що ніякої інвентаризації металобрухту в АКВ «Українське каолінове товариство» не проводилось.

А тому заявник вважає, що подальше застосування арешту належного йому автомобіля є неспівмірним втручанням в його права і суперечить загальним засадам кримінального провадження (ст.7 КПК України).

При цьому, посилається на положення абзацу 2 ч.1 ст. 174 КПК України, відповідно до яких арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням володільця майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

В судовому засіданні заявник і представник заявника адвокат ОСОБА_4 підтримали клопотання, підтвердили зазначені в ньому обставини.

Слідчий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила , що на даний час не встановлено осіб, які скоїли злочин, підозру не предявлено нікому, необхідності проведення слідчих дій з автомобьілем в даному кримінальному проваджені немає, тому вважає, що на даному етапі відпалап необхідність у арешті автомобіля та не заперечує про зняття арешту з автомобіля та свідоцтава про реєстрацію транспортного засобу. передачу під зберігальну розписку ОСОБА_3 .

Заслухавши пояснення заявника, його представника і слідчого, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходжу до висновку про те, що клопотання необхідно задовольнити.

Так, за змістом ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.2 ст. цієї статті арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З часу вчинення вищевказаного злочину і вилучення у заявника цього автомобіля пройшло більше трьох місяців. По даний час заявникові не висунуто ніякої підозри у вчиненні злочину і не спростовані його показання про те, що він не знав, що металобрухт викрадений, а лише погодився на прохання двох неповнолітніх перевезти металобрухт до м. Бердичів.

Оскільки в матеріалах справи немає ніяких ідентифікуючих даних про те, що вищевказаний металобрухт вивозився з території АКВ «Українське каолінове товариство» вищевказаним автомобілем, а на даний час таких даних отримати неможливо за сплином часу, то в даному випадку, вищевказаний автомобіль не можна вважати доказом злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Тобто, автомобіль сам по собі як речовий доказ не містить слідів кримінального правопорушення.

Цей автомобіль явно не підлягає спеціальній конфіскації, передбаченій ст. 96-2 КК України, а також конфіскації для забезпечення цивільного позову, оскільки його вартість є неспівмірною із вартістю викраденого металобрухту. Також він не може залишатись під арештом виключно з метою забезпечення можливої конфіскації майна, оскільки санкція ч.3 ст. 185 КК України не передбачає додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.

Таким чином, єдина мета, з якою цей автомобіль на даний час можна утримувати під арештом, це збереження його як речового доказу.

Відповідно до п.1 ч. 6 ст. 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню , повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;

Відповідно до абзацу 6 ч. 6 ст. 100 КПК України у випадках, передбачених цією частиною, речові докази фіксуються за допомогою фотографування або відеозапису та докладно описуються. У разі необхідності може бути збережений зразок речового доказу, достатній для його експертного дослідження або інших цілей кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вищевказаний автомобіль слідчим був оглянутий, детально описаний та сфотографований.

А тому, є всі підстави для скасування арешту цього автомобіля і передачу його заявникові на відповідальне зберігання без шкоди для кримінального провадження, оскільки подальше застосування арешту належного заявникові автомобіля є неспівмірним втручанням в його права і суперечить загальним засадам кримінального провадження (ст.7 КПК України).

Відповідно до абзацу 2 ч.1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням володільця майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 98-100, 170 174 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт на автомобіль ГАЗ 3302 «Газель», державний номерний знак - НОМЕР_1 , і свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 , накладений ухвалою слідчого судді Козятинського міськрайонного суду від 9 лютого 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя : підпис

З оригіналом вірно:

Слідчий суддя -

Секретар