Провадження №: 1-кс/752/3282/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , вивчивши матеріали клопотання адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову, -

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, а саме на житловий будинок АДРЕСА_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вивчивши клопотання, прихожу до наступного висновку.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення в тому числі і з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Згідно ч.6 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Частиною 8 статті 170 КПК України передбачено, що вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути спів мірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Відповідно до вимог ч.1,2 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведене необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати крім іншого:

- розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

- розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

- наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до суду має право звернутися цивільний позивач з метою забезпечення цивільного позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 подано цивільний позов до ОСОБА_4 про стягнення майнової шкоди в сумі 564765 грн.

Згідно ч.5ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Як доказ розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням цивільний позивач додав платіжні доручення від 03.08.2015 року в сумі 5000 грн. та від 17.08.2015 року в сумі 5000 грн.

Однак представник цивільного позивача належними та допустимими доказами не підтвердив своє обґрунтування можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження обвинуваченим майна, на яке просить накласти арешт не зазначено його вартість, що унеможливлює виконання вимог ч.4 ст. 170 КПК України про співмірність вартості майна розміру завданої шкоди.

Таким чином, з урахуванням вказаних вимог закону, та з урахуванням відсутності доказів на підтвердження підстав подання клопотання про арешт майна, вищевказане клопотання не може бути задоволеним.

Керуючись ст.ст. 170-173 Кримінального процесуального кодексу України,-

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя