Дата документу 29.08.2018 Справа № 554/6613/18
Провадження № 1-кс/554/8044/2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2018 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Полтавського РВП ПВП ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001006 від 20.08.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 ч. 2 ст. 153 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з клопотанням, погодженим з прокурором Полтавської місцевої прокуратури, про арешт майна у кримінальному провадженні №0001006 від 20.08.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 ч. 2 ст. 153 КК України.

Своє клопотання мотивує тим, що ОСОБА_4 , 20.08.2018 року близько 01 години, перебуваючи в с. Кованчик Полтавського району після святкування «Дня села», зустрів потерпілу ОСОБА_5 , яка в свою чергу направлялась до свого місця проживання в с. Байрак Полтавського району. Полтавець Ю.М. зґвалтував потерпілу ОСОБА_5 , таким чином насильно задовольнивши свою статеву пристрасть природним способом та неприродним способом, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді гематом та саден.

20.08.2018 р. відомості про вказане кримінальне правопорушення слідчим відділенням Полтавського РВП внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0001006 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України.
Під час досудового слідства встановлено, що до скоєння вищевказаного правопорушення причетний ОСОБА_4 , який в скоєному зізнався та видав працівникам поліції предмети одягу а саме: чоловічу футболку світло - сірого кольору, брюки чоловічі сірого кольору, труси чоловічі кольорові, сандалі з шкірозамінника чорного кольору, в яких він перебував безпосередньо під час вчинення вчинення вказаних кримінальних правопорушень, а також мобільний телефон «Хуавей», на який він після зґвалтування зробив знімок оголеного тіла потерпілої.

23.08.2018 року о 14 год. 00 хв. під час проведення огляду за адресою АДРЕСА_1 , у гр-на ОСОБА_4 вилучено майно, а саме: чоловіча футболка світло-сірого кольору, брюки чоловічі сірого кольору, труси чоловічі кольорові, сандалі з шкірозамінника чорного кольору, та мобільний телефон «Хуавей», які являються речовими доказами по даному кримінальному провадженню та є предметом вчинення злочину.

На даний час у кримінальному провадженні виникла необхідність у накладенні арешту на зазначені речі, з метою збереження речових доказів.

В судове засідання слідчий не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд клопотання без її участі та просила задовольнити клопотання з підстав викладених у ньому.

Власник майна в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій не заперечував проти накладення арешту на вилучене у нього майно.

У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.

Суд, дослідивши надані докази, приходить до наступного.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Встановлено, що у провадженні СВ Полтавського РВП ПВП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001006 від 20.08.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України.

Слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене під час проведення огляду від 23.08.2018 року, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Постановою слідчого від 23.08.2018 року вилучене майно, а саме: чоловіча футболка світло сірого кольору, брюки чоловічі сірого кольору, труси чоловічі кольорові, сандалі з шкірозамінника чорного кольору, та мобільний телефон «Хуавей» визнано речовим доказом у кримінальному провадженні за №0001006 від 20.08.2018 року.

Вилучене, відповідно до протоколу огляду від 23.08.2018 року майно підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Полтавського РВП ПВП ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001006 від 20.08.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 ч. 2 ст. 153 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме: чоловічу футболку світло сірого кольору, брюки чоловічі сірого кольору, труси чоловічі кольорові, сандалі з шкірозамінника чорного кольору, мобільного телефону «Хуавей», що належить ОСОБА_4 з позбавленням права на відчуження, розпорядження, користування вищевказаних речей до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1