Ухвала
про залишення скарги без руху
18 червня 2018 року

м. Київ
Справа № 462/3540/16-к
Провадження № 51- 6514 ск18

Верховний Суд колегією Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 22 листопада 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 6 березня 2018 року,

встановив:
До Касаційного кримінального суду Верховного Суду надійшла касаційна скарга захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 , в якій він просить скасувати зазначені судові рішення, призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Розглянути скаргу без його участі.

Суд, перевіривши касаційну скаргу, дійшов висновку про необхідність залишення скарги без руху із наданням захиснику ОСОБА_4 строку для усунення недоліків з таких підстав.
Статтею 427 КПК України (далі КПК) пунктом 4 ч. 2 передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із вказівкою на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Відповідно до положень ст. 438 КПК підставою для скасування чи зміни судового рішення судом касаційної інстанції є:
- істотне порушення вимог кримінального процесуального закону;
- неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність;
- невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
При вирішенні питання про наявність цих підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:
- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення;
- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
- змінити судове рішення.

Однак, як вбачається зі змісту скарги, вищевказані вимоги закону скаржником не дотримано.
Крім того, відповідно до положень ч. 1 ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Як вбачається зі змісту скарги, захисник ОСОБА_4 не врахувавши положення зазначеної норми закону, порушує питання про перевірку вироку суду першої інстанції і ухвали апеляційного суду в касаційному порядку у зв`язку з порушеннями вимог, передбачених п.п. 1,2,3,4 ст. 411 КПК України, які на його думку, полягають у не встановленні судами приналежності вилучених речових доказів, та розміру матеріальних збитків, наданні судом неправильної оцінки доказів (неправильно у вироку викладено показання представника потерпілого, свідків), висновки суду містять істотні суперечності, у неналежному огляді речових доказів, що відповідно до положень статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

При цьому, вимога касаційної скарги про скасування судових рішень і призначення нового судового розгляду, з урахуванням зазначених доводів, виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Крім того, у скарзі захисник ОСОБА_4 посилається на порушення судами вимог статей 89, 98, 357, КПК України, в тому числі, щодо розгляду його клопотання про визнання недопустимим доказом протоколу огляду місця події, але не зазначив переконливих обґрунтувань, в чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваних судових рішень у зв`язку з істотними порушеннями кримінального процесуального закону, та яким чином допущені в провадженні порушення перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Наявність вказаних недоліків унеможливлює вирішення питання щодо наявності підстав відкриття касаційного провадження за скаргою, тому є обґрунтовані підстави для залишення касаційної скарги без руху.
Згідно із ч. 1 ст. 429 КПК у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, вона залишається без руху та встановлюється строк для усунення допущених недоліків.
При повторному зверненні до суду скаржником має бути підтверджено, що ним не пропущено цей строк.
Керуючись ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 22 листопада 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 6 березня 2018 року, залишити без руху.

Встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання ухвали протягом установленого строку касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_6 каровець ОСОБА_2 ОСОБА_3