Номер провадження: 11-сс/785/1291/18
Номер справи місцевого суду: 500/4847/18 1-кс/500/1633/18
Головуючий у першій інстанції
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши в письмовому проваджені апеляцію прокурора на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.07.2018 року, якою в задоволенні клопотання слідчого СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 відмовлено, застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів з 24.04.2018 року по 21.09.2018 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, працюючого не офіційно, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого заа дресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Як вбачається з матеріалів справи, органами досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

В провадженні СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001924 від 24.07.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
У своєму клопотанні, погодженому з прокурором, слідчий вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що 23.07.2018 приблизно о 13:00 годин, ОСОБА_5 знаходячись на вул. Клушина у м. Ізмаїл побачив біля будинку № 6, КУ «Поліклініка міської лікарні», мопед марки «Suzuki» модель «AS50 Lets», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння зазначеним вище транспортним засобом, переконавшись у відсутності власника, незаконно заволодів мопедом марки «Suzuki» модель «AS50 Lets», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , після чого з місця вчинення злочину зник.
Тим самим встановлена достатність доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.289 КК України, за ознаками незаконного заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно. 24.07.2018 ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
ОСОБА_5 свою вину визнав повністю. Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколами огляду місця події від 23.07.2018; речовим доказом; показаннями потерпілої ОСОБА_6 ; показаннями свідка ОСОБА_7 ; протоколами огляду' місця події від 24.07.2018.
Як посилається слідчий у своєму клопотанні, оскільки ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих тяжких злочинів проти власності, перебуває на іспитовому строку, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не встав та знову вчинив тяжкий злочин проти власності, передбачений ч. 2 ст.289 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, що крім того свідчить про те, що останній в подальшому, у разі обрання йому запобіжного заходу не пов`язаного з утриманням під вартою, може продовжити свою злочинну діяльність та вчинити нові злочини, а також, з метою уникнення відповідальності може переховуватись від слідства та суду, тому виникла необхідність у застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .
У судовому засіданні слідчий підтримав заявлене клопотання, просив його задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні просив задовольнити клопотання слідчого. Зазначили, що наявні всі підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку із обґрунтованістю підозри та підтвердженням наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Підозрюваний офіційно не працює та має нестабільний фінансовий стан.
Підозрюваний в судовому засіданні себе винним визнав, розкаявся, просив не застосовувати найбільш суворий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як достатнім буде запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Зазначив, що неофіційно працює. Проживає разом із матір`ю та вітчимом, які працюють та можуть його забезпечувати у разі обрання цілодобового домашнього арешту. Звернув увагу на те, що надані додатково витяги із ЄРДР щодо інших кримінальних проваджень не є доказами вчинення ним визначених злочинів, так як він у період їх вчинення не проживав та не знаходився у м. Рені, що можуть підтвердити свідки.

В апеляції прокурор просить ухвалу суду скасувати, винести нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб. Суд не врахував те, що після вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, ОСОБА_5 поводив себе зухвало, а саме керував викраденим транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, за що на нього накладено адміністративне стягнення за ч.2 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_5 під час іспитового строку вчинив злочини, за які йому повідомлено про підозру у двох інших кримінальних провадженнях, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 та ч.3 ст. 185 КК України. У кримінальному провадженні встановлено вагомі докази вчинення підозрюваним тяжкого злочину, підозрюваний не має постійного місця роботи , утриманців, з родичів має працездатну матір, яка проживає в іншому місті, раніше судимий та перебуває на іспитовому строку, йому оголошено про підозру у інших кримінальних провадженнях, які він теж вчинив під час іспитового строку, заподіяв майнову шкоду у розмірі 13000 гривень. На момент розгляду клопотання з матеріалів наданих до суду слідує, що постійне місце проживання ОСОБА_8 знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Суд безпідставно прийняв рішення про відмову у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , чим порушив вимоги чинного кримінального процесуального законодавства.

Заслухавши апеляцію, дослідивши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляція необґрунтована та задоволенню не підлягає.

В провадженні СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001924 від 24.07.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України. 24.07.2018 ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколами огляду місця події від 23.07.2018; речовим доказом; показаннями потерпілої ОСОБА_6 ; показаннями свідка ОСОБА_7 ; протоколами огляду місця події від 24.07.2018.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.
При цьому, частина 1 ст.183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловлено позицію, викладену у п.1 листа за №511-550/0/4-13 від 04.04.2013 року, згідно якої, вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний: здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону; враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ); при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України») тощо.
Згідно з вимогами п.п.З і 4 ст.5 Конвенції та практики ЄСПЛ (рішення від 25.03.1999 року у справі «Ніколова проти Болгарії», рішення від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України»), обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику- або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК України.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує крім вагомості наявних доказів про вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує у разі визнання винуватим у їх вчиненні, підтвердження ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Виходячи з вказаного, враховуючи, обґрунтованість підозри в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, наявність ризиків, визначених ч.І ст.177 КПК України, оцінюючи в сукупності обставини визначені ч.І ст.178 КПК України, враховуючи пояснення, соціальні зв`язки підозрюваного, його молодий вік, позицію слідчого та прокурора, на думку слідчого судді, достатнім буде застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, домашнього арешту цілодобово, з покладенням обов`язків, визначених у ч.5 ст.194 КПК України. Не свідчить про недостатність цього заходу й тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному.
При цьому, з огляду на особистість підозрюваного, те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, суворість можливого покарання, слідчий суддя вважає за неможливе застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід ніж домашній арешт цілодобово. При таких обставинах, є підстави вважати, що є ризик, що при застосуванні до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, це може не запобігати ризикам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Оцінюючи доводи, які є в ухвалі, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції при розгляді питання про продовження запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою обґрунтовано законно відмовив у задоволенні санкції на арешт і обрав запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Також в судовому засіданні встановлено, що підозрюваний в судовому засіданні себе винним визнав, розкаявся, просив не застосовувати найбільш суворий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як достатнім буде запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, неофіційно працює, проживає разом із матір`ю та вітчимом, які працюють та можуть його забезпечувати у разі обрання цілодобового домашнього арешту.

Таким чином, прокурором не доведено у даному випадку, з урахуванням зазначених вище обставин у сукупності, необхідності застосування найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою та не обґрунтовано неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, а саме - запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
З урахування даних обставин, колегія суддів прийшла до висновку, що районний суд при винесені своєї ухвали вивчив всі обставини по справі та прийняв законне, обґрунтоване рішення.

При таких обставинах підстав для скасування ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.07.2018 року не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 178,183, 194, п. 2 ч. 3 ст. 407, ст. 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Одеської області,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.07.2018 року, якою в задоволенні клопотання слідчого СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 відмовлено, застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів з 24.04.2018 року по 21.09.2018 року без змін

Ухвала є кінцевою і подальшому оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду
Одеської області: ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2

З оригіналом згідно суддя ОСОБА_1