Єдиний унікальний номер №451/407/18
Провадження №1-кп/440/165/2018
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2018 року

Буський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

з участю обвинуваченого ОСОБА_4 та потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Буськ кримінальне провадження № 0000119 від 02.03.2018 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Боб`ятин Сокальського району Львівської області, громадянина України, не одруженого, проживаючого в АДРЕСА_1 , освіта середня, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 15 грудня 2017 року близько 19.00 год., умисно, таємно, з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу із приміщення гаражу, що належить ОСОБА_5 та розташований у гаражному кооперативі в АДРЕСА_2 вчинив крадіжку спального дивана «Либідь» вартістю 500,00 гривень, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду.

10 січня 2018 року близько 15.00 год. ОСОБА_4 умисно, таємно, з корисливих спонукань, повторно, шляхом вільного доступу із приміщення гаражу, що належить ОСОБА_5 та розташований у гаражному кооперативі в АДРЕСА_2 , вчинив крадіжку металевої шафи «сейфу» розміром 150х60х60 см, вартістю 1 200,00 гривень, чим спричинив матаріальну шкоду потерпілій на зазначену суму.

Крім цього, 15 січня 2018 року близько 20.00 год. ОСОБА_4 умисно, таємно, з корисливих спонукань, повторно, шляхом вільного доступу із приміщення гаражу, що належить ОСОБА_5 та розташований у гаражному кооперативі в АДРЕСА_2 , вчинив крадіжку металевого швелера діаметром 16 см., довжиною 2 м., вартістю 990,00 гривень, чим спричинив матаріальну шкоду потерпілій на зазначену суму.

Вказаними вище діями, ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та визнав фактичні обставини кримінального правопорушення, як про це зазначено в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаюється та просив суд його суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, ним, як і іншими учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності його позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення його у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю. Відтак, суд вважає, що обвинувачений вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, є особою молодого віку. Обставиною, яка пом`якшує покарання суд вважає щире розкаяння обвинуваченого у вчиненому. Натомість, обставин, які обтяжують покарання суд не вбачає. Відтак, суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід обрати у виді обмеження волі в межах санкції статті, передбаченої ч. 2 ст. 185 КК України.
Разом із тим, виходячи з принципів гуманізації та індивідуалізації покарання, судом враховується особа ОСОБА_4 , який за місцем свого проживання характеризується позитивно, на обліках нарколога та психіатра не перебуває, судимості не має та є особою молодого віку, не одружений, наявність обставини, що пом`якшує покарання та істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання, а тому суд вважає, що при застосуванні покарання у виді обмеження волі виправлення і перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому його слід звільнити від відбування покарання з випробовуванням на підставі вимог ст. 75 КК України, поклавши на обвинуваченого обов`язки, передбачені положеннями ст. 76 КК України, яке, на думку суду, буде справедливе, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
Процесуальні витрати на залучення експертів у даному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, 370, 373, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, призначивши йому покарання у виді обмеження волі на строк два роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді двох років обмеження волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю один рік.

На підставі вимог ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк засудженому ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення даного вироку.

Речові докази по справі: спальний диван марки «Либідь», який передано на зберігання під розписку сину потерпілої ОСОБА_6 , повернути потерпілій ОСОБА_5 .

Копію цього вироку негайно вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1