Справа № 308/4909/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 травня 2018 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000167 слідчого відділу розслідування злочинів в сфері транспорту СУ ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, -
ВСТАНОВИВ:
Слідчий у кримінальному провадженні №0000167 слідчий відділу розслідування злочинів в сфері транспорту СУ ГУНП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про накладення арешту на майно.
В обґрунтування клопотання слідчий вказує на те, що 08 травня 2018 року близько 22 години 50 хвилин, водій ОСОБА_5 , 1969 року народження, керуючи автомобілем марки Форд Транзит державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Шевченка в с.Яноші в напрямку с.Балажієво Берегівського району, не забезпечила безпеку дорожнього руху, де навпроти ЗОШ с.Яноші, допустила у своїй смузі руху наїзд на пішохода ОСОБА_6 1976 року народження, який рухався в попутному з автомобілем напрямку.

В результаті ДТП, пішохід ОСОБА_6 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці ДТП.

09 травня 2018 року у ході проведення огляду місця ДТП, у відповідності до вимог ст.237 КПК України транспортний засіб автомобіль марки Форд Транзит державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 був вилучений та доставлений на спец. майданчик тимчасового утримання транспортних засобів при Берегівському ВП ГУНП в Закарпатській області, що за адресою : Закарпатська область, м.Берегово, вул.Сечені,13, для його подальшого детального огляду та фіксації на ньому слідової інформації (деформацій) внаслідок наїзду, характеру їх утворення, а також проведення судових експертиз.

Крім цього, в межах даного кримінального провадження виникла необхідність проведення автотехнічної експертизи для забезпечення якої, експерту повинен бути наданий об`єкт дослідження, в даному випадку автомобіль марки Форд Транзит державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 .

У відповідності до ч. 2 п. 1 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, а тому слідчий у клопотанні просить накласти арешт на вилучений в ході проведення огляду автомобіль марки Форд Транзит державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 .
Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від слідчого надійшла заява про розгляд клопотання про накладення арешту на майно без його участі. Клопотання підтримує в повному обсязі, просить його задовільнити.
ОСОБА_5 , яка є власником автомобіля марки Форд Транзит державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Надіслала заяву про розгляд клопотання про накладення арешту на майно без її участі, не заперечує проти задоволення клопотання слідчого.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Клопотання про арешт тимчасово вилученого майна погоджене прокурором відділу прокуратури Закарпатської області та подано до суду у строки, встановлені ч.5 ст. 171 КПК України

Слідчим суддею встановлено, що ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000167 від 09.05.2018 року, попередня правова кваліфікація ч. 2 ст. 286 КК України.
Згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 09.05.2018 року був вилучений транспортний засіб Форд Транзит державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 .
Постановою слідчого від 09.05.2018 року в порядку ст.ст. 98, 100, 110 КК України, транспортний засіб " Ford Tranzit" номерний знак НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000167 від 09.05.2018 року, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.05.2018 року.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.
Відповідно до ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів забезпечення кримінального провадження являється арешт майна.
Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Таким чином, арешт може бути накладено на майно у вигляді речей, документів (в тому числі цінних паперів, грошей (у будь якій валюті готівкою або безготівковому вигляді), на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, корпоративні права.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За змістом ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Під час розгляду клопотання слідчим доведено, що тимчасово вилучений 09.05.2018 року у ході проведення огляду місця події автомобіль марки «Форд Транзит державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 має значення речового доказу у кримінальному проваджені №0000167 та відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, оскільки міг зберегти на собі сліди кримінального правопорушення та може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України, так як незастосування арешту майна може призвести до його зникнення, пошкодження, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити досудовому розслідуванню, яке знаходиться на початковому етапі, а тому клопотання про накладення арешту на вилучений 09.05.2018 року у ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Форд Транзит державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який має значення речового доказу у кримінальному проваджені №0000167 та необхідний для проведення судових експертиз підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000167 слідчого відділу розслідування злочинів в сфері транспорту СУ ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно задовольнити.
Накласти арешт на автомобіль марки «Форд» моделі «Транзит» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , що належить згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканці АДРЕСА_1 , шляхом заборони розпоряджатися, використовувати, відчужувати, проводити будь-які нотаріальні дії з вищевказаним автомобілем.
Копію ухвали вручити слідчому, прокурору, а іншим учасникам направити не пізніше наступного робочого дня після її ухвалення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали складено і проголошено 14.05.2018 року о 08-20 год.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1