справа № 274/2198/18
провадження № 1-кс/0274/723/18

У Х В А Л А
24.05.2018 р. м. Бердичів
В с т а н о в и в:
04.01.2018 року у ході проведення перевірочних заходів та обстеження об`єкта будівництва встановлено, що будівельні роботи по об`єкту: «Аварійно-відновлювальні роботи покрівлі будівель КП «Оздоровчий дитячо-юнацький заклад «Березовий гай» Бердичівської районної ради за адресою: Бердичівський район, с. Скраглівка, вул. Чуднівська, 85-в (капітальний ремонт)» у повному обсязі не завершені, зокрема в частині виконання робіт по розбиранню покриттів покрівлі з хвилястих азбестових листів, пароізоляції і перекриття покрівлі, нанесенню вогнезахисного покриття, встановленню снігозатримувачів тощо на приміщеннях котельні, їдальні, ігрової кімнати, туалетах для хлопчиків і дівчат, а також душових кімнатах, що свідчить про факт внесення завідомо неправдивих відомостей до офіційних документів, які підтверджують повне їх завершення та відповідно оплату, зокрема актів приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ - 2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форми КБ - 3) за грудень 2017 року, та відповідно привласнення бюджетних коштів останніми.
Вищевказані речі під час огляду вилучені до Бердичівського ВП для вирішення питання по суті.
Крім того, поруч із вказаними речами знаходились особи, які повідомили, що саме вони привезли вказане майно з метою проведення пропитки дерев"яних конструкцій протипожежною речовиною (тобто виконання робіт, які фактично мають бути виконані в грудні 2017 року).
Таким чином, вищезазначені речі можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, а саме невиконання в повному об`ємі робіт, які зазначені в акті приймання передачі робіт. Отже, існують достатні підстави вважати, що дані речі є доказами злочину.
Крім того, слідство зазначає, що необхідним являється встановлення хімічного складу вказаних речовин, їх хімічні властивості, встановлення вартості вказаних речовин, з метою підтвердження або спростування факту завищення вартості робіт.
Відповідно до вимог ст.ст. 167-168 КПК України вилучене вказане вище майно являється тимчасово вилученим.
Відповідно до ст. 98 КПК України вказане майно являється речовим доказом.
Прокурор в судове засідання не з"явився, на адресу суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Клопотання підтримує в повному обсязі.
Як передбачено ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, за участю слідчого та /або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Дослідивши клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання з таких підстав.
Таким чином, вищезазначені речі можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження. Отже, існують достатні підстави вважати, що дані речі є доказами злочину.
Відповідно до частин першої та другої статті 131 КПК України, захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження являється арешт майна.
Згідно частини першої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є зокрема доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна, окрім іншого, допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані, як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та ( або) зберігли на собі його сліди.
Судом встановлено, що виявлені під час огляду місця події 03.05.2018 року речі, мають значення у кримінальному провадженні в якості речового доказу та були вилучені з метою їхнього збереження, можливості уникнення їхнього приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Крім того, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Отже, враховуючи, що відсутність заборони на користування та розпорядження майном, на яке планується накласти арешт, не зможе забезпечити запобігання ризикам втрати речових доказів, які суттєво впливають на об`єктивність досудового розслідування, та втрата вищевказаних речей може призвести до втрати речових доказів і як наслідок доказової бази, враховуючи необхідність призначення експертиз, тому слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання прокурора про арешт майна підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 131, 132, 170 - 173 КПК України, слідчий суддя,-
У х в а л и в:
Клопотання прокурора Бердичівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.
Виконання ухвали покласти на слідчих СВ Бердичівського ВП ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_7 та ОСОБА_4 .
Арешт може бути скасований слідчим суддею в порядку, передбаченому частиною першою статті 174 КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1