Справа № 333/5307/17
Номер провадження 1-кп/333/95/18
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

м. Запоріжжя 24 травня 2018 р.

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: суддя ОСОБА_1 , за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження про обвинувачення
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, має середню освіту, не працював, зареєстрований та мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , судимий:
-14 вересня 1995 р. Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ст. 140 ч.3 КК України (1960 р.) до 3 років позбавлення волі, звільнений 13 серпня 1997 р. на підставі Закону України «Про амністію» від 26 червня 1997 р.;
-29 жовтня 1997 р. Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ст. 140 ч.3 КК України (1960 р.) до 3 років 6 міс. позбавлення волі, звільнений 3 березня 2001 р. після закінчення строку покарання;
-8 липня 2005 р. Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ст. 115 ч.1 КК України до 14 років позбавлення волі, звільнений з місця позбавлення волі 27 липня 2016 р. після закінчення строку покарання;
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України,

в с т а н о в и в :

Суд визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_8 , будучи раніше судимим за викрадення чужого майна, повторно вчинив грабіж при наступних обставинах.

26 серпня 2017 р. приблизно о 18 год. ОСОБА_8 знаходився поблизу кафе «Паровоз», розташованого по проспекту Соборному, 6-Г, в м. Запоріжжі, де побачив потерпілого ОСОБА_6 , який розмовляв по мобільному телефону. З метою відкритого викрадення вказаного мобільного телефону, діючи з корисливих мотивів, обвинувачений наніс потерпілому удар правою рукою в область лівого ока, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Після цього ОСОБА_8 відкрито викрав у ОСОБА_6 мобільний телефон «Lenovo A2010-a» вартістю 2 000 грн. в чохлі вартістю 100 грн., усього на суму 2 100 грн.

Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 186 ч.2 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчинені вказаного злочину не визнав, суду пояснив, що ввечері 26 серпня 2017 р. разом із знайомим ОСОБА_9 зайшли в кафе «Паровоз», де пили пиво. До них підійшли двоє незнайомих чоловіків на ім`я ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з ними вони продовжували пити пиво. Через деякий час в кафе зайшов потерпілий, якого він раніше не знав. Потерпілий купив спиртного, підійшов до їх столу, але вони не дозволили йому приєднатись до компанії. Потерпілий пішов до іншого столу, випив спиртного, став кричати. Він підійшов до потерпілого, взяв його за комірець, виштовхав з кафе, повернувся до приміщення. ОСОБА_12 та ОСОБА_11 вже не було, а ОСОБА_9 пішов у туалет. Він вийшов з кафе, підійшов ОСОБА_9 , вони розмовляли. Він побачив, що на зупинці виникла штовханина між ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та потерпілим. Він підійшов до них, розняв, спитав, що трапилось. ОСОБА_10 або ОСОБА_11 відповів, що потерпілий почав штовхатись, вони нанесли йому кілька ударів. Потерпілий в цей час кудись пішов. ОСОБА_10 та ОСОБА_11 запропонували поїхати на ринок ОСОБА_13 , забрати якісь речи. Він разом з ними, а також ОСОБА_9 сіли в трамвай, поїхали в сторону центру міста. ОСОБА_10 або ОСОБА_11 дістав з карману мобільний телефон «Lenovo», спитав, як скинути настройки. Він пояснив, як це зробити. Коли трамвай зупинився на автовокзалі, до нього зайшли поліцейські. Вони підійшли до нього і ОСОБА_9 , вивели з трамвая, обшукали, нічого не знайшли. Вони відвели його на відстань від трамваю, поліцейський нахилився, підняв з землі мобільний телефон, заштовхав телефон йому в карман. Він викинув телефон на землю. Поліцейській підняв телефон, викликав слідчо-оперативну групу. Коли приїхали слідчі, провели огляд, вилучили з землі телефон. Його та ОСОБА_9 відвезли в райвідділ поліції, де вже знаходився потерпілий. Поліцейській вказав потерпілому на нього, а потім слідчий провів впізнання, де потерпілий його впізнав. Телефон у потерпілого він не викрадав, вважає, що це зробили ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , яких поліцейські не затримали і вони уїхали трамваєм.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_8 у вчинені вказаного злочину грунтується наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що ввечері 26 серпня 2017 р. разом із знайомими зайшов в кафе «Паровоз», де розпивали спиртні напої. У нього задзвенів телефон, він вийшов з приміщення, став говорити по телефону. В цей час до нього підійшли кілька чоловік. Хтось ударив його рукою по голові, забрав телефон «Lenovo», та пішов у бік трамвайної зупинки. Його знайомий викликав поліцію. Працівникам поліції він описав прикмети нападника, потім поїхали в райвідділ поліції, де він написав заяву про притягнення до відповідальності нападника. Він чув по рації в поліції, що знайшли мобільний телефон «Lenovo». Через деякий час в райвідділ поліції привезли мобільний телефон, який у нього було викрадено. Обвинуваченого в приміщенні поліції він не бачив, при проведенні впізнання впізнав його як особу, котра вдарила його та викрала мобільний телефон. Під час розслідування слідчий повернув йому мобільний телефон «Lenovo A2010-a», який він оцінює в 2 000 грн., в чохлі вартістю 100 грн., який був викрадений у нього.

Пояснення потерпілого підтверджені дослідженим в судовому засіданні протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 26 серпня 2017 р., згідно якому потерпілий ОСОБА_6 просить притягнути до кримінальної відповідальності незнайомого чоловіка, зазначивши його прикмети, який біля кафе «Паровоз», розташованого на залізничному вокзалі «Запоріжжя», вдарив його в обличчя та заволодів мобільним телефоном «Lenovo A2010-a» чорного кольору вартістю 2 000 грн.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що 26 серпня 2017 р. він разом з інспектором поліції ОСОБА_15 в складі автомобільного патруля несли службу вулицями міста. Ввечері вони отримали повідомлення, що біля залізничного вокзалу «Запоріжжя-1» побили та пограбували чоловіка. Вони приїхали на залізничний вокзал, до них підійшов потерпілий, який повідомив, що незнайомий чоловік вдарив його в обличчя, забрав мобільний телефон, описав прикмети нападника. На обличчі у потерпілого були тілесні ушкодження. Хтось сказав, що схожий чоловік поїхав трамваєм в сторону центра міста. Вони поїхали у зазначеному напрямку. На зупинці «Автовокзал» стояв трамвай, вони зашли в салон, де побачили чоловіка, який за прикметами, наданими потерпілим, був схожий на нападника. Разом з ним був ще один чоловік. Вони їх затримали, вивели з трамваю. Під час огляду у обвинуваченого виявлено мобільний телефон. Через деякий час інший екіпаж патрульної поліції привіз потерпілого, якому показали затриманих. Потерпілий вказав на ОСОБА_8 , пояснивши, що саме він вдарив його і забрав мобільний телефон. Після цього вони викликали слідчо-оперативну групу, якій передали затриманого.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що працює патрульним поліцейським. Ввечері 26 серпня 2017 р. разом з інспектором патрульної поліції ОСОБА_17 вони патрулювали вулицями міста. Після 17 год. в ефірі пройшло повідомлення, що біля кафе «Паровоз» на залізничному вокзалі «Запоріжжя-1» стався грабіж, повідомлені прикмети підозрюваного, що він може їхати трамваєм. Вони поїхали повз трамвайної колії в сторону центра міста. На зупинці «Автовокзал» зупинився трамвай, вони зайшли в салон. В трамваї вони побачили чоловіка, який за прикметами був схожим на нападника. Це був обвинувачений ОСОБА_8 . Разом з ним був ще один чоловік. Вони вивели цих чоловіків з трамваю. У обвинуваченого в одязі поліцейські знайшли мобільний телефон. Невдовзі поліцейські привезли потерпілого, він вказав на ОСОБА_8 як на особу, котра пограбувала його. Поліцейські викликали слідчо-оперативну групу, якій передали затриманих.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснив, що в серпні 2017 р. ввечері він разом з ОСОБА_8 , а також двома чоловіками випивали в кафе «Паровоз» біля залізничного вокзалу. Ці двоє після розпивання спиртного пішли в бік трамвайної зупинки. Він побачив там штовханину, потім ці чоловіки сіли в трамвай. Він разом з ОСОБА_8 також сіли в цей трамвай, який рухався в центр міста. Коли трамвай зупинився на автовокзалі, зайшли поліцейські, які затримали його і ОСОБА_8 . Мобільного телефону у ОСОБА_8 він не бачив, обставини події пам`ятає погано, оскільки був нетверезим.

Згідно протоколу огляду місця події від 26 серпня 2018 р. цього дня о 18 год. 30 хв. біля зупинки «Автовокзал» в м. Запоріжжі виявлено ОСОБА_8 , на відстані 1 м від якого знайдено мобільний телефон чорного кольору «Lenovo» в корпусі чорного кольору.

Висновком судово-медичної експертизи встановлено, що потерпілому ОСОБА_6 дією тупого предмета спричинено синець навколо лівого ока з садном на нижній повіці, крововилив на білковій оболонці лівого ока, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що підтверджує висновок суду про застосування до потерпілого насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я.

Згідно висновку додаткової судово-медичної експертизи вказані тілесні ушкодження у потерпілого утворились не менш ніж від однієї травматичної дії, чим підтверджуються пояснення потерпілого про механізм спричинення йому тілесних ушкоджень.

Оцінюючи кожний із зазначених доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 84 ч.1 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

В ході судового розгляду суд безпосередньо, всебічно та повно дослідив усі докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження і встановив правильність збирання стороною обвинувачення та закріплення кожного із зазначених вище доказів, тому, виходячи з положень статті 86 КПК України, вважає їх допустимими.

Крім того, суд дійшов до висновку, що досліджені у судовому засіданні наведені вище докази прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, тому є належними.

Таким чином, суд вважає, що досліджені у судовому засіданні наведені докази є належними, допустимими, достовірними та такими, що у своїй сукупності підтверджують встановлені судом обставини вчинення ОСОБА_8 зазначеного кримінального правопорушення.

Наданий прокурором в якості доказу протокол пред`явлення для впізнання від 26 серпня 2017 р. суд визнає недопустимим з таких підстав.

Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

За змістом ст. 228 ч.1 КПК України забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання.

В судовому засіданні обвинувачений пояснив, що перед проведенням впізнання слідчий показав його потерпілому, після чого потерпілий його впізнав.

Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_16 суду пояснили, що після затримання ОСОБА_8 в трамваї поліцейські привезли потерпілого, якому показали затриманого. Потерпілий вказав на ОСОБА_8 як на особу, що вдарила його і забрала мобільний телефон.

З наведених підстав протокол пред`явлення для впізнання від 26 серпня 2017 р. суд не приймає до уваги на підтвердження вини обвинуваченого у скоєні вказаного злочину.

Пояснення обвинуваченого про те, що він не вчиняв інкримінованого йому злочину, а також ствердження захисника про недоведеність вини обвинуваченого у вчинені вказаного злочину, суд не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються сукупністю зазначених вище доказів, які узгоджуються між собою та не викликають у суду сумнівів.

Пояснення потерпілого в судовому засіданні, що він не впізнає ОСОБА_8 як особу, що вчинила пограбування, суд оцінює критично і в цій частині не приймає до уваги з таких підстав.

В протоколі прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 26 серпня 2017 р. потерпілий зазначив прикмети чоловіка, який його пограбував. В судовому засіданні потерпілий пояснив, що прикмети чоловіка, який вчинив пограбування, він повідомив поліцейським. Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що за прикметами, повідомленими потерпілим, в трамваї вони затримали обвинуваченого ОСОБА_8 . При цьому потерпілий вказав на ОСОБА_8 як на особу, що вдарила його і забрала мобільний телефон, у обвинуваченого безпосередньо після затримання знайдено мобільний телефон, який належав потерпілому, про що він заявив в судовому засіданні.

При ухваленні вироку відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд вважає за необхідне застосувати положення Конвенції про захист прав і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерела права.

Суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 р. у справі «Кобець проти України»). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення Європейського суду з прав людини від 11 липня 2013 р. у справі «Веренцов проти України»).

В даному випадку на думку суду досліджені у судовому засіданні зазначені докази, які підтверджують винуватість ОСОБА_8 у вчинені інкримінованого йому злочину відповідають саме такому критерію.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, не знаходячи обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_8 неодноразово судимий, вчинив тяжкий злочин.

Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання про неможливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, що у відповідності зі ст. 65 КК України є підставою для призначення йому покарання у виді позбавлення волі.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 ч.9 КПК України.

Керуючись ст. 369-371, 373-374, 395 КПК України, суд

У х в а л и в :

Обвинуваченого ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України, та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, рахуючи строк покарання з 26 серпня 2017 р.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний - тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Речові докази: мобільний телефон «Lenovo A2010-a» в чохлі чорного кольору залишити за належністю потерпілому ОСОБА_6 ; ніж в ножнах повернути обвинуваченому ОСОБА_8 , сумку чорного кольору знищити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1