Справа № 202/5392/18
Провадження № 1-кс/0202/6490/2018
УХВАЛА
Іменем України

29 жовтня 2018 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
представника заявника адвоката ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000319, внесеного до Єдиного державного реєстру досудового розслідування 10.10.2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 звернулася до суду із клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000319.
В обґрунтування даного клопотання заявник вказує, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03.04.2018 року у межах кримінального провадження № 0000319 накладено арешт на автомобіль марки «BMW 5231», номер об`єкта: НОМЕР_1 , номер державної реєстрації: НОМЕР_2 , чорний колір, кузов № НОМЕР_3 , серійний номер в заяві НОМЕР_4 , бланк свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів на автомобіль марки «Mazda 3», номер державної реєстрації НОМЕР_5 , на автомобіль марки «Mazda 3», номер державної реєстрації НОМЕР_5 , ключі від вказаного автомобіля «Mazda». Заявник вважає, що арешт накладено на вказане майно необґрунтовано та на даний час відпала потреба в подальшому арешті, з огляду на наступне. Задовольняючи клопотання про арешт вказаного майна слідчий суддя не враховував, що власником цих автомобілів, свідоцтв про їх реєстрації та ключів є вона, заявник, а не ОСОБА_6 , який є батьком їх спільної дитини.У них з ним були нормальні стосунки і вона іноді давала йому на його прохання в користування автомобіль BMW 5231, реєстраційний номер НОМЕР_2 .Про те, що ОСОБА_6 причетний до якоїсь незаконної діяльності їй відомо не було, оскільки спілкувалися вони епізодично і тільки з приводу виховання дитини.Доказів того, що належне їй майно, а саме два автомобіля, свідоцтво про реєстрацію автомобілів та ключі від них, є об`єктом кримінально-протиправних дій, немає.Є тільки твердження щодо користування 28.03.2018 року автомобілем марки «BMW 5231» ОСОБА_6 . Отже, на належне їй майно необґрунтовано і безпідставно накладено арешт. Відповідно до ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03.04.2018 року потреба у арешті обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 , керуючи її автомобілем допустив порушення чинного законодавства, перевозивши в ньому два поліетиленових пакети з невідомою речовиною, яких вона ніколи не бачила і не знала, що він там може перевозити. Однак ОСОБА_6 не було пред`явлено підозри. В першу чергу вона, заявник, зацікавлена в збереженні в цілісності автомобілів та документів і підтриманні їх у робочому стані. Тому немає жодної потреби в арешті і передачі його третій особі на зберігання, оскільки немає загрози для знищення і їх втрати.

Тому заявник просила скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03.04.2018 року на автомобіль марки «BMW 5231», номер об`єкта: НОМЕР_1 , номер державної реєстрації: НОМЕР_2 , чорний колір, кузов № НОМЕР_3 , серійний номер в заяві НОМЕР_4 , бланк свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів на автомобіль марки «Mazda 3», номер державної реєстрації НОМЕР_5 , на автомобіль марки «Mazda 3», номер державної реєстрації НОМЕР_5 , ключі від вказаного автомобіля «Mazda».
В судовому засіданні заявник підтримала заявлене клопотання та наполягала на його задоволенні.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, указуючи, що у даному провадженні досліджуються обставини створення ОСОБА_6 організованої групи з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, пов`язаних із незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, а також незаконним поводженням з боєприпасами та вибуховими речовинами.
Зокрема, слідством установлено, що ОСОБА_6 створив організовану групу у складі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та іншими невстановленими особами, спільно з якими у період не пізніше грудня 2017 року до 28.03.2018 року на території Павлоградського та Синельниківського районів Дніпропетровської області, а також інших невстановлених адміністративно-територіальних одиницях України, здійснював незаконне виготовлення, зберігання, перевезення з метою збуту психотропної речовини, обіг якої обмежено - «метамфетамін» у великих та в особливо великих розмірах, а також щоденно у вищезазначений період як самостійно, так й через вказаних учасників організованої групи, здійснював збут за грошову винагороду наркозалежним особам зазначеної психотропної речовини «метамфетамін», використовуючи транспортні засоби «MAZDA 3», реєстраційний номер НОМЕР_5 , «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_2 , «DAEWOO SENS Т13110», реєстраційний номер НОМЕР_6 .
Проведеними обшуками цих автомобілів вилучено предмети та речовини, які за висновками експертів є вибуховою речовиною - тротил, наркотичним засобом - канабис, та психотропною речовиною метамфетамін.
Крім того, під час спроби затримання ОСОБА_6 , останній вчинив опір працівникам правоохоронних органів, використовуючи автомобіль «BMW», наїхав на працівника поліції.
За таких обставин, постановою прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні вказані транспортні засоби визнано речовими доказами, а ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 03.04.2018 року на них накладено арешт.Підставами накладення арешту на автомобілі є виконання вимог п.п. 1 та 2 ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме: накладення арешту з метою забезпечення збереження речового доказу (вказаного автомобіля) та його спеціальної конфіскації в частині виконання вироку суду.
У зв*язку із зазначеним, прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання.
Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання, кримінального провадження № 0000319 від 10.10.2017 року, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000319 від 10.10.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 331, ч.2 ст. 309, ч. 2 ст. 342 КК України.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03.04.2018 року накладено арешт, зокрема, на автомобіль марки «BMW 5231», номер об`єкта: НОМЕР_1 , номер державної реєстрації: НОМЕР_2 , чорний колір, кузов № НОМЕР_3 , серійний номер в заяві НОМЕР_4 , бланк свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів на автомобіль марки «Mazda 3», номер державної реєстрації НОМЕР_5 , на автомобіль марки «Mazda 3», номер державної реєстрації НОМЕР_5 , ключі від вказаного автомобіля «Mazda».
Постановою заступника начальника відділу військової прокуратури Південного регіону України ОСОБА_11 від 24.05.2018 року автомобіль марки «BMW 5231», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перебував у користуванні ОСОБА_6 , було визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.
Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
За статтею 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, котрий застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, котрі були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі, предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, що отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти Росії» висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Відповідно до узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження «щодо особливих вказівок в ухвалі слідчого судді про арешт майна» слід звернути увагу на положення ст. 174 КПК, яка встановлює порядок скасування арешту майна підозрюваним, обвинуваченим, їх захисником або володільцем майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Зазначені учасники кримінального провадження мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, яке під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Також арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Враховуючи, що обов`язок доказування перед слідчим суддею наявності підстав для скасування арешту майна покладено на осіб, які звертаються з цим клопотанням, у зв`язку з чим вони повинні обґрунтувати необхідність скасування арешту майна.
Проте ОСОБА_5 не доведена необґрунтованість ухвали слідчого судді про накладення арешту на зазначене майно, оскільки вказаний транспортний засіб був матеріальним об`єктом, котрий міг зберегти на собі сліди або містити інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюватимуться під час кримінального провадження. Постановою заступника начальника відділу військової прокуратури Південного регіону України ОСОБА_11 від 24.05.2018 року автомобіль марки «BMW 5231», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перебував у користуванні ОСОБА_6 , було визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні № 0000319 від 10.10.2017 року. Визнання вказаного автомобіля речовим доказом відповідає вимогам ст. 98 КПК України, тому відповідно до п. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України є підстави для накладення арешту з метою забезпечення речових доказів та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Крім того, на теперішній час досудове розслідування триває, доказів того, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба не представлено.
За встановлених обставин, клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000319, внесеного до Єдиного державного реєстру досудового розслідування 10.10.2017 року, задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 171, 174, 369-372, 376 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000319, внесеного до Єдиного державного реєстру досудового розслідування 10.10.2017 року, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1