Справа № 488/1745/18
Провадження № 1-кп/488/246/18
В И Р О К
іменем України

01.10.2018 року Корабельний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Миколаєві, громадянин України, освіта середня спеціальна, неодружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимий:

- 05 липня 2007 року Корабельним районним судом м.Миколаєва за ст.296 ч.1, ст.75 КК України до 2 років обмеження волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки;

- 11 травня 2010 року Корабельним районним судом м.Миколаєва за ст.122 ч.2, ст.187 ч.2, ст.70 ч.1, ст.71 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнений 15 липня 2016 року по відбуттю строку покарання,

утримується під вартою по даному провадженню з 01 квітня 2018 року,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.2, ст.15 ч.2 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 квітня 2018 року за № 0000648,

в с т а н о в и в :

Як слідує з обвинувального акту, ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що він, будучи раніше неодноразово судимим, в тому числі за вчинення корисливого злочину, на шлях виправлення не став та знову вчинив аналогічний злочин за наступних обставин.

Так, 01 квітня 2018 року близько 03 год. 00 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, знаходячись в дворі будинку № 4-Б по провулку Кооперативному в місті Миколаєві, керуючись раптово виниклим корисливим умислом, спрямованим на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи повторно, шляхом розбиття скла водійських дверей, проник до салону автомобіля марки «ГАЗ-24», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , належного ОСОБА_5 , та намагався ним незаконно заволодіти, але не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий мешканцем вказаного будинку на місці вчинення злочину.

Згідно з обвинуваченням вказаними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч.2 ст.289 КК України, тобто закінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинений повторно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 в інкримінованому правопорушенні свою вину не визнав та показав, що у вказаний день до 02 год. 30 хв. він вживав спиртні напої. До цього у нього відбувся нервовий зрив через сімейні обставини, внаслідок якого він розбив машину «Газель», на якій він працював. Після цього, будучи у стані алкогольного сп?яніння, він пішов у напрямку до будинку своєї співмешканки, і проходячи мимо двору двоповерхового будинку, почув якийсь шум. Зайшовши у двір, він пройшов біля «Волги», яка перебувала ліворуч. До нього підійшов чоловік, який без жодних пояснень бризнув йому в очі з балончику. В нього запекло в очах, він сів під огорожею та чекав, коли приїде поліція. З приводу обставин на місці він працівникам поліції нічого не пояснював. Припустив, що хтось, можливо, і хотів угнати «Волгу», а він просто потрапив «під гарячу руку».

Потерпілий ОСОБА_5 показав, що має у власності справний автомобіль ГАЗ-24, яким користується щодня. Він ставить машину у дворі біля гаражу. Там ділянка місцевості нерівна, з бугра машина може скотитися. Події відбулися 01 квітня 2018 року. До цього, біля 17 год. 00 хв., після роботи він поставив автомобіль як завжди біля гаражу та замкнув машину. Він ставить автомобіль на задню передачу, на стоянкове гальмо не ставить. Біля 02 год. 00 хв. він почув стук та лай собак, подивився у вікно з другого поверху, побачив, як котиться машина. Поки потерпілий вибіг на вулицю, автомобіль вже стояв. Машина проїхала близько п?яти метрів. Також на вулиці побачив, як сусід на ім?я ОСОБА_7 бризкав обвинуваченому в очі з балончику. Обидва чоловіки стояли на відстані біля 3-4 метрів від машини. Обвинувачений вів себе спокійно, не кричав, не погрожував. Після бризкання обвинувачений впав на землю, а потерпілий викликав поліцію. Обвинувачений так і лежав до приїзду поліції. Працівники поліції надягли на нього кайданки та посадили під огорожу. В машині було розбите скло з водійського сидіння, двері були відчинені. Самого обвинуваченого він в автомобілі не бачив.

Аналогічні показання були дані ОСОБА_5 під час пред?явлення ОСОБА_6 для впізнання 01 квітня 2018 року.

Свідок ОСОБА_8 під часу допиту пояснив, що потерпілий його сусід, обвинуваченого вперше побачив у вечір подій. Потерпілий має у власності старий автомобіль «Волгу», який ставить біля гаражу. В один з днів в кінці березня на початку квітня 2018 року біля 03 год. 00 хв. свідка розбудила мати, сказала, що хтось стукає в двері їхнього будинку. Свідок піднявся на другий поверх, почув шум, побачив, що хтось ходить біля гаражів та машин, одягнувся, спустився, і пішов до гаражів. Назустріч йшов обвинувачений, з яким свідок раніше не був знайомий, на запитання потерпілого, хто він такий, обвинувачений не відповів, і тоді потерпілий, злякавшись, бризнув йому в обличчя з балончику та, штовхнувши, повалив на землю. Обвинувачений опору не чинив. Потім вийшов потерпілий, подивився, що відбулося, та викликав поліцію. Свідок питав у обвинуваченого, що той робить у дворі, на що останній відповів, що прийшов попросити допомоги. Свідок бачив розбите скло водійської двері та його уламки біля машини, на обвинуваченому залишків скла не бачив, чи були у нього розбиті руки, уваги не звертав. Коли приїхали працівники поліції, вони склали протокол та зняли відбитки пальців з керма та дверей автомобіля потерпілого.

Аналогічні показання були дані ОСОБА_8 під час пред?явлення ОСОБА_6 для впізнання 01 квітня 2018 року.

З протоколу прийняття заяви ОСОБА_5 про вчинене кримінальне правопорушення від 01 квітня 2018 року вбачається, що у вказаний день близько 03 год. 00 хв. невстановлена особа, знаходячись за адресою: м.Миколаїв, пров.Кооперативний, 4-Б, намагалася заволодіти автомобілем ГАЗ-24, державний номерний знак НОМЕР_1 , належним ОСОБА_5 , але не довела свій умисел до кінця з причин, що не залежали від її волі.

З протоколу огляду місця події від 01 квітня 2018 року та фототаблиці до нього вбачається, що була оглянута прибудинкова територія поблизу будинків №№ 4-А і 4-Б по пров.Коопертивному в м.Миколаєві та за згодою ОСОБА_5 належний йому транспортний засіб. На ділянці розташований гараж, неподалік якого знаходиться легковий автомобіль бежевого кольору марки ГАЗ-24, д.н.з. НОМЕР_1 . В автомобілі відсутнє (пошкоджене) скло передніх лівих дверей, які на момент огляду у відчиненому стані (на фотознімках всі двері автомобіля у зачиненому стані). Зовнішніх слідів пошкодження дверей не виявлено. При огляді салону автомобіля на передніх лівому та правому сидіннях знаходяться елементи розбитого скла. Ручка перемикання передач в увімкнутому стані (автомобіль стоїть «на передачі»).

З висновку товарознавчої експертизи від 25 квітня 2018 року № 48 слідує, що середня ринкова вартість автомобіля ГАЗ-24, 1976 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на 01 квітня 2018 року складає 8 759 грн.

З висновку одорологічної експертизи від 23 квітня 2018 року № 356 вбачається, що запаховий слід, вилучений за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом ГАЗ-24, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , містить дуже слабкий запах людини, проте не є придатним для подальшої ідентифікації по ньому особи. Визначити, від однієї чи декількох осіб походять запахові сліди з представленого об?єкту, не є можливим у зв?язку з відсутністю спеціально підготовлених собак-детекторів.

У відповідності до виписки з медичної карти амбулаторного хворого від 01 квітня 2018 року ОСОБА_6 о 05 год. 15 хв. виявляв непрямі ознаки алкогольного сп?яніння.

Оцінюючи досліджені докази у їх сукупності на підставі внутрішнього переконання, суд доходить висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що кримінальне правопорушення, передбачене ст.289 ч.2, ст.15 ч.2 КК України, тобто закінчений замах на повторне незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене ОСОБА_6 .

Як роз?яснив Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.15 Постанови «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2015 року № 14 із наступними змінами, як замах на незаконне заволодіння транспортним засобом (ст.289 КК України) необхідно розглядати проникнення в кабіну, гараж чи інше сховище, спробу запустити двигун або буксирувати транспортний засіб з метою заволодіння ним.

Ключовим в пред?явленому ОСОБА_6 обвинуваченні є те, що він шляхом розбиття скла водійських дверей, проник до салону автомобіля з метою незаконного заволодіння ним.

При цьому, в судовому засіданні не встановлено, що ОСОБА_6 проникав у салон транспортного засобу, а тим більше вчинив іншу із вказаних вище дій (запуск двигуна, буксирування), які б могли свідчити про його умисел заволодіти автомобілем.

Так, ніхто з допитаних осіб у своїх показаннях не зазначав, що двигун автомобіля під час затримання ОСОБА_6 був заведений. Свідчення потерпілого та дані протоколу огляду місця події про те, що двері машини були відкриті, суперечать інформації, що міститься у фототаблиці, на якій усі двері у зачиненому стані.

Обвинувачений під час затримання не перебував у салоні транспортного засобу, а особи, які його затримали, не бачили на його руках якихось ушкоджень, які могли би свідчити, що саме він розбив скло водійських дверей автомобіля, рівно як не бачили жодних залишків розбитого скла на одязі обвинуваченого, що могло би свідчити про те, що останній сідав у салон машини, хоча під час огляду на передніх сидіннях автомобіля такі уламки були наявні.

Свідок ОСОБА_8 , який першим опинився на місці подій, побачив ОСОБА_6 в той момент, коли останній мовчки йшов йому назустріч, і небезпеки не представляв. Свідок вказав, що працівники поліції по приїзду шукали в автомобілі відбитки пальців, проте експертизи папілярних узорів стороною обвинувачення не представлено.

Вилучений на місці запаховий слід також не дав можливості ідентифікувати особу.

Потерпілий ОСОБА_5 , який прибіг на місце пізніше, лише побачив, як ОСОБА_8 бризкає ОСОБА_6 в обличчя з балончику. І хоча потерпілий наполягав на тому, що бачив, як його машина покотилася, він не бачив, що в цей момент обвинувачений перебував за кермом. В той же час, потерпілий наполягав на задовільному технічному стані автомобіля, проте, зважаючи на рік випуску транспортного засобу та відсутність відповідного експертного дослідження у суду все-таки залишаються сумніви щодо технічного стану автомобіля ГАЗ-24, 1976 року випуску.

За такого, суд схиляється до думки, що стороною обвинувачення не дотриманий закріплений у ч.2 ст.17 КПК України стандарт доказування «поза розумним сумнівом», який є мінімально необхідним для ухвалення обвинувального вироку та засудження особи.

З досліджених доказів можна з достовірністю стверджувати лише те, що ОСОБА_6 перебував на місці події, проте які саме активні умисні дії він вчинив, аби заволодіти автомобілем, так і залишилося не встановленим, а у відповідності до принципу презумпції невинуватості, що викладений у ч.4 ст.17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитися на її користь.

Що ж до наявності у ОСОБА_6 попередніх судимостей та його суперечливої характеристики з місця проживання суд не бере їх до уваги як докази, що можуть свідчити про вчинення ним злочину, оскільки за приписами ч.1 ст.88 КПК України д окази, які стосуються судимостей обвинуваченого, а також відомості щодо характеру або окремих рис його характеру є недопустимими на підтвердження винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

За правилами ст.124 КПК України судові витрати за проведення одорологічної експертизи від 23 квітня 2018 року № 356 в сумі 1 450 , 40 грн. залишаються на рахунок держави.

Керуючись ст.370, п.2 ч.1 ст.373, ст.374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_6 визнати невинним по пред?явленому обвинуваченню та виправдати його за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.2, ст.15 ч.2 КК України.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою у Миколаївському слідчому ізоляторі, застосований до ОСОБА_6 , скасувати, звільнивши останнього з-під варти у залі суду.

Роз?яснити ОСОБА_6 його право після набрання виправдувальним вироком законної сили вимагати компенсації майнової та матеріальної шкоди у відповідності до ст.1176 ЦК України та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області (Миколаївського апеляційного суду) через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1