У Х В А Л А
Іменем України

17 травня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши скаргу потерпілого ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_4 від 13.03.2018 року про закриття кримінального провадження № 0000736 від 23.01.2018 року,

В С Т А Н О В И В :

до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга потерпілого ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_4 від 13.03.2018 року про закриття кримінального провадження № 0000736 від 23.01.2018 року.

Свою скаргу потерпілий мотивує тим, що рішення слідчого про закриття кримінального провадження є протиправним. Слідчим було допущено порушення вимог КПК України щодо повноти та всебічності з`ясування обставин справи, без здійснення слідчих та процесуальних дій для встановлення об`єктивної істини. Так, оскаржувана постанова мотивована тим, що рішення суду начебто виконане внаслідок винесення наказу ДМС України від 02.02.2018 року про поновлення його на посаді. Однак не враховано, що винесений наказ про поновлення є фіктивним, так як поновлення його на роботі на посаді не відбулося, оскільки таку посаду ліквідували зі штатного розпису ще до внесення наказу про поновлення та такий наказ не породив трудових відносин у зв`язку з відмовою від допуску його до роботи роботодавцем та вказівкою керівництва не допускати його в приміщення ДМС та ГУ ДМС у Львівській області охороною. Також не враховано те, що ще розглядається Львівським Апеляційним адміністративним судом заява про заміну способу виконання рішення суду на поновлення на іншій рівнозначній посаді у зв`язку із вчиненням злочину, яким унеможливлено виконання рішення суду. Однак, слідчий не з`ясував причини та наслідки невиконання рішення суду протягом декількох місяців та факт ліквідації посади, на яку його поновили, чи факт не допуску до роботи.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду скарги був повідомлений завчасно та належним чином, при цьому клопотань про відкладення судового розгляду від останнього не надходило.

У судове засідання суб`єкт оскарження, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду скарги, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду скарги до суду не подавав.

Враховуючи, що відповідно до ст.306 КПК України скарги на рішення про закриття кримінального провадження розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту їх надходження, а відсутність слідчого, який належним чином повідомлений про місце, час та дату розгляду скарги, не є перешкодою для розгляду скарги, слідчий суддя виходячи із загальних засад кримінального провадження: змагальності та розумних строків, вважає за необхідне розглянути скаргу з урахуванням наявних у розпорядженні суду матеріалів.

При цьому, відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Суб`єкту оскарження було надано можливість надати в судове засідання докази, які б спростовували доводи скарги, однак цього зроблено не було, у зв`язку з чим слідчий суддя, дотримуючись розумних строків розгляду скарги, вважає за необхідне розглянути скаргу по суті на підставі наявних матеріалів.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали скарги, вважає за необхідне скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Як вбачається з наявних у розпорядженні суду матеріалів, 13.03.2018 року слідчий СВ ВП № 1 Шевченківського УП ГУ НП в м.Києві ОСОБА_4 , розглянувши матеріали досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000736 від 23.01.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 382; ч. 3 ст. 382 КК України, постановив кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000736 від 23.01.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 382; ч. 3 ст. 382 КК України, - закрити, у зв`язку із встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

У відповідності до вимог ст. 110 КПК України постанова про закриття кримінального провадження повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Проте, ці положення кримінального процесуального закону фактично не були дотримані слідчим при прийнятті процесуального рішення про закриття кримінального провадження.

В постанові відсутнє посилання на проведені слідчі дії для встановлення обставин у кримінальному провадженні №0000736 від 23.01.2018 року під час досудового розслідування, що свідчить про те, що слідчим не проводилося жодних слідчих дій у згаданому провадженні.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що таке рішення слідчий прийняв лише на підставі цитування результатів виконавчого провадження, показань потерпілого ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_5 .

При цьому, враховуючи, що слідчий в оскаржуваній постанові послався лише на показання потерпілого ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_5 , а тому можна дійти висновку про те, що інших доказів, крім показань потерпілого ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_5 , в межах кримінального провадження зібрано не було, крім того, в самій постанові відсутній відповідний аналіз таких доказів.

Також, зі змісту постанови вбачається, що в ній відсутнє викладення суті подання (повідомлення) про кримінальне правопорушення та не наведено доводів на його спростування.

Як вбачається з матеріалів скарги, висновки слідчого про відсутність складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 382; ч. 3 ст. 382 КК України, не ґрунтуються на фактичних обставинах кримінального провадження, зокрема, повідомлених в заяві про злочин та показаннях потерпілого ОСОБА_3 , ці фактичні дані не спростовані допустимими доказами.

Враховуючи наведене, суд погоджується з доводами потерпілого про необґрунтованість постанови, у зв`язку із чим вказана постанова підлягає безумовному скасуванню.

Так, відповідно до ст.25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст.9 КПК України.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України покладається на прокурора та слідчого.

Відповідно до ч.4 ст. 94 КПК України слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Слідчий при винесенні оскаржуваної постанови вказаних вимог закону не дотримався, оскільки не вжив вичерпних заходів для встановлення об`єктивної істини у справі, не зібрав достатньо доказів для прийняття відповідного процесуального рішення, належним чином не надав оцінки цим доказам з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, оскільки в основу прийняття рішення про закриття поклав лише свої припущення, не навів доказів, які б спростовували дані про які йшлося у заяві ОСОБА_3 про злочин та у її показаннях, що судом фактично розцінюється як самоусунення від виконання своїх службових обов`язків.

Викладене свідчить про однобічність та неповноту досудового розслідування, про необґрунтованість висновків слідчого щодо закриття кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю складу правопорушень, передбачених ч.2 ст. 382; ч. 3 ст. 382 КК України та про незаконність постанови про закриття кримінального провадження від 13.03.2018 року

З урахуванням викладеного, слідчий суддя розглянувши скаргу, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, приходить до висновку про необхідність скасування постанови, як незаконної та необґрунтованої.

Разом з тим, в частині прохання щодо зобов`язання СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві передати кримінальне провадження № 0000736 до державного бюро розслідувань для подальшого розслідування, слідчий суддя, в межах розгляду даної скарги, згідно КПК України, не наділений відповідними повноваженнями.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 22, 25, 26, 91, 92, 284, 303, 306, 307, 309, 372, 532 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

скаргу потерпілого ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_4 від 13.03.2018 року про закриття кримінального провадження № 0000736 від 23.01.2018 року, задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_4 від 13.03.2018 року про закриття кримінального провадження № 0000736 від 23.01.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 382; ч. 3 ст. 382 КК України, у зв`язку із встановленням відсутності складу кримінального правопорушення.

В іншій частини клопотання залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя