Справа № 543/890/18
провадження № 1-кс/527/607/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2018 року слідчий суддя Глобинського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине клопотання слідчого СВ Оржицького ВП Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене начальником Оржицького відділу Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно за матеріалами кримінального провадження №0000182 зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 07 серпня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
20 серпня 2018 до суду надійшло клопотання слідчого СВ Оржицького ВП Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене начальником Оржицького відділу Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно за матеріалами кримінального провадження №0000182 зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 07 серпня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

У своєму клопотанні слідчий зазначив, що слідчими слідчого відділення Оржицького відділення поліції Лубенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавської області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000182 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

У ході проведення досудового розслідування установлено, що 06.08.2018 в с. Лазірки Оржицького району Полтавської області ОСОБА_5 шляхом вільного доступу викрав мобільний телефон марки «Nomi і5030», в середині якого знаходилася sim-картка мобільного оператора «Лайфселл», належний ОСОБА_6 .

06.08.2018 в ході проведення огляду за адресою: вул. Польова 15, с. Лазірки Оржицького району Полтавської області ОСОБА_5 добровільно видав мобільний телефон марки «Nomi і5030» ІМЕІ1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ2: НОМЕР_2 , та sim-картку мобільного оператора «Лайфселл» з маркуванням НОМЕР_3 , які він викрав 06.08.2018. Даний телефон та sim-картку вилучено з метою їх збереження та у зв`язку з тим, що вони можуть бути використані як докази по даному кримінальному провадженню.

Посилаючись на те, що в кримінальному провадженні є достатньо даних вважати, що тимчасово вилучене майно є доказом вчинення кримінального правопорушення і відповідає вимогам ст. 167 КПК України, з метою збереження речових доказів, а також запобігання можливості їх приховування, знищення, пошкодження, псування, втрати, передачі, пересування, відчуження виникла необхідність у накладенні арешту на майно: мобільний телефон марки «Nomi і5030» ІМЕІ1: НОМЕР_1 та ІМЕІ2: НОМЕР_2 , та sim-картку мобільного оператора «Лайфселл» з маркуванням НОМЕР_3 належні на праві власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

У судове засідання слідчий не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, клопотання підтримав, посилаючись на підстави та обставини, зазначені в ньому.

Власник майна ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, вказав, що проти задоволення клопотання заперечує.
На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали, встановив наступне.

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, 06 серпня 2018 року слідчий Оржицького ВП Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області прийняв заяву від ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що у ніч з 05.08.2018 на 06.08.2018 невідома особа шляхом вільного доступу невідома особа викрала мобільний телефон марки «Nomi і5030», в середині якого знаходилася sim-картка мобільного оператора «Лайфселл» за адресою: вул. Дімовська 58, с. Лазірки Оржицького р-ну Полтавської області.

07 серпня 2018 року відомості по вказаному факту внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань, присвоєно номер кримінального провадження №№0000182 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Як вбачається із протоколу огляду від 06 серпня 2018 року, старшим слідчим СВ Оржицького ВП Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 було проведено огляд за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого ОСОБА_5 добровільно видав мобільний телефон марки «Nomi і5030» ІМЕІ1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ2: НОМЕР_2 , та sim-картку мобільного оператора «Лайфселл» з маркуванням НОМЕР_3 , які він викрав 06.08.2018.
Надаючи правову оцінку викладеним обставинам суд зазначає наступне.

Згідно п. 7 ч. 2ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч.5, ч.7ст. 237 КПК України, при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Як зазначено в ч. 1ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу(ч. 1ст. 173 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно з ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Слідчим суддею встановлено, що вилучене під час огляду 06 серпня 2018 року майно відповідає критеріям, зазначеним у п.1 ч.2 ст. 167 КПК, може мати значення речових доказів у кримінальному провадженні та підлягати дослідженню, а тому незастосування арешту може призвести до його втрати чи пошкодження. Клопотання слідчого подане до суду у строк, визначений ч.5 ст. 171 КПК України. Слідчим доведено наявність обставин, викладених в ч.11 ст. 170 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 131,132, 167, 167,170-173, 175, 372, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Оржицького ВП Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене начальником Оржицького відділу Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно за матеріалами кримінального провадження №0000182 зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 07 серпня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 06 серпня 2018 року, а саме: мобільний телефон марки «Nomi і5030» ІМЕІ1: НОМЕР_1 та ІМЕІ2: НОМЕР_2 , та sim-картку мобільного оператора «Лайфселл» з маркуванням НОМЕР_3 належні на праві власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , шляхом накладення заборони розпоряджатися та використовувати вказане майно з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, який буде зберігатися в кімнаті речових доказів Оржицького ВП Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області за адресою: вул. Незалежності, 14, смт. Оржиця, Полтавська область.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1