Справа № 732/1426/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/76/18
Категорія - ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000328 від 07.09.2016 року, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора у кримінальному проваджені ОСОБА_9 на вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 22 грудня 2016 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Конотоп Городнянського району Чернігівської області, громадянина України, з незакінченою середньою освітою, не працюючого, інваліда ІІІ групи, не одруженого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого Городнянським районним судом Чернігівської області:

1) 25.09.1989 року за ст. 102, ч. 1 ст. 106, 42 КК України на 3 роки позбавлення волі;

2) 28.01.1993 року за ч. 3 ст. 81 КК України на 3 роки позбавлення волі;

3) 09.02.1996 року за ч. 1 ст. 196-1 КК України на 6 місяців позбавлення волі;

4) 21.10.1996 року за ч. 3 ст. 81 КК України на 3 роки позбавлення волі;

5) 22.01.1998 року за ст. 81 КК України на 4 роки позбавлення волі;

6) 18.06.2002 року за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі;

7) 20.02.2007 року за ст. 395, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

8) 02.12.2010 року за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки 9 місяців позбавлення волі;

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислюється з дня затримання, з 07 вересня 2016 року.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 1100 грн 50 коп. процесуальних витрат на залучення експертів.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Судом визнано доведеним, що будучи раніше засудженим за вчинення корисливих злочинів, ОСОБА_6 на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий злочин.

07 вересня 2016 року, близько 02 години, ОСОБА_6 з метою вчинення крадіжки, шляхом пошкодження металевого навісу на вхідних дверях приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований по АДРЕСА_1 , проник до торгового залу, звідки таємно викрав товарно-матеріальні цінності в асортименті та грошові кошти в сумі 700 гривень, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальних збитків на загальну суму 3 417 грн 96 коп.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду змінити, застосувати положення статті 75 КК України та призначити покарання з випробуванням, мотивуючи тим, що даний злочин ним був вчинений під примусом працівників поліції, які обіцяли, що в разі визнання ним своєї вини та відмови від дачі показань в суді, суд призначить йому умовний термін покарання.

Звертає увагу, що він визнав свою вину, написав явку з повинною. Просить врахувати, що він є інвалідом третьої групи, яку отримав під час тортур та катувань, відбуваючи покарання за попередніми вироками. На даний час хвороба прогресує, належного лікування він не отримує, а отже, може взагалі втратити зір.

Він повністю переглянув свою життєву позицію та бажає вести законослухняний спосіб життя, для цього в нього є постійне місце проживання, а у разі якщо суд надасть йому шанс, обіцяє виправитись.

Вважає, що в матеріалах справи достатньо пом`якшуючих його вину обставин, які надають підстави для призначення покарання не пов`язаного з позбавлення волі.

Прокурор у кримінальному провадженні також не погодився з вироком суду в частині призначеного покарання, просив скасувати вирок суду та посилити покарання до п`яти років позбавлення волі, мотивуючи тим, що призначене судом покарання не відповідає особі засудженого та тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення внаслідок м`якості.

Аргументує тим, що у мотивувальній частині вироку відсутні посилання на докази, через оцінку яких суд прийшов до висновку про винуватість особи у вчиненні інкримінованого їй злочину. Зазначає про те, що судовий розгляд відбувався у загальному порядку, були досліджені всі надані докази стороною обвинувачення, з яких вбачається, що ОСОБА_6 самостійно повідомив органи поліції про вчинену крадіжку, на місці злочину були знайдені його відбитки пальців рук, а також вилучені товарно-матеріальні цінності, які обвинувачений приніс до своїх знайомих, та їх і вилучили. Однак, вирок суду не містить посилання на перелічені докази, як на кожний окремо, так і всі вони у своїй сукупності, які доводять винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

При призначенні покарання судом не враховано факт рецидиву злочинів, що обтяжує покарання, та в свою чергу свідчить про те, що винний не став на шлях виправлення, не усвідомив хибність своєї протиправної поведінки та продовжує злочинну діяльність. Поза увагою суду залишилось і вісім непогашених судимостей обвинуваченого, відсутність позитивної характеристики, неодноразове притягнення до адміністративної відповідальності упродовж 2016 року, що не виправдовує призначення мінімальної міри покарання, передбаченої санкцією статті.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які просили про пом`якшення покарання та заперечували проти апеляційної скарги прокурора про посилення покарання, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу частково, просив про скасування вироку суду у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального закону та через м`якість призначеного покарання, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає апеляційні скарги задовольнити частково, вирок суду скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального закону.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Прокурор у кримінальному провадженні, порушуючи питання про скасування вироку за м`якістю призначеного покарання, одночасно вказує на те, що вирок суду не обґрунтований та невмотивований.

Як убачається з журналів судових засідань, розгляд кримінального провадження відбувався в загальному порядку. 07.12.2016 року судом допитувались свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , потерпілий ОСОБА_10 , досліджувались письмові докази, надані прокурором та залучені судом до матеріалів справи, проте у вироку суду, окрім формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, відсутні докази на підтвердження встановлених судом обставин, мотиви визнання обвинувачення обґрунтованим та призначення покарання. Обвинувачений ОСОБА_6 , від надання показань не відмовлявся, проте не допитувався судом. Аудіозапис судового засідання, коли обвинувачений виступав в судових дебатах та звертався до суду з останнім словом, неможливо прослухати через неякісне його відтворення.

Шляхом посилення покарання обвинуваченому, викласти мотивування та обґрунтування вироку неможливо, оскільки це суперечитиме принципам безпосередності дослідження показань, речей і документів, а також змагальності сторін та свободи у поданні ними суду своїх доказів і доведеності їх переконливості.

Наведені в апеляційній скарзі прокурора доводи про відсутність у вироку суду обґрунтування та мотивів, прийнятого судом рішення, повністю підтверджуються змістом вироку та свідчать про істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, що відповідно до ч.1 ст. 412 КПК України, перешкоджало суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення про винуватість чи невинуватість ОСОБА_6 .

При новому розгляді кримінального провадження суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, повинен повно і всебічно перевірити усі обставини справи, створити необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, ухвали законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.

Якщо за результатами нового судового розгляду об`єм обвинувачення не зменшиться і не будуть повідомлені нові обставини, що пом`якшують покарання, призначене обвинуваченому покарання у межах мінімальної санкції статті належить розцінювати як м`яке.

З огляду на особу обвинуваченого, його негативні соціальні зв`язки та схильності, йому належить продовжити термін запобіжного заходу - тримання під вартою.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 412, 424 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 22 грудня 2016 року щодо ОСОБА_6 скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального закону, призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Обвинуваченому ОСОБА_6 продовжити термін тримання під вартою на час судового розгляду справи по 27 грудня 2018 року.

Ухвала набуває законної сили після проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16