АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11- кп/791/340/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 263 КК України
ВИРОК
іменем України
08 травня 2018 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду

Херсонської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0002244за апеляційною скаргою прокурора на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 23 січня 2018 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

засуджено за ч.1 ст.263 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.

На підставі п. «а» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання.
Вирішено питання про процесуальні витрати та речові докази.
в с т а н о в и л а:
Цим вироком суду ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він переслідуючи прямий умисел, направлений на порушення встановленого законом порядку обігу вогнепальної зброї, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на початку квітня 2017 року близько 17:00 год., знаходячись на вулиці Лісова в с. Степанівка м. Херсона (більш точної дати та місця в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим), незаконно, без передбаченого законом дозволу, придбав шляхом присвоєння знайденого, предмет, який є атиповою вогнепальною зброєю виготовленою саморобним способом, що придатна для стрільби набоями до гладкоствольної вогнепальної зброї 12-го калібру, яку він переніс та зберігав за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_3 . Після чого, 26.04.2017 взяв вказану зброю та носив при собі в сумці до моменту виявлення та вилучення з незаконного обігу працівниками поліції в ході проведення огляду місця події, який був проведений 26.05.2017 в період часу з 18:11 години до 18:21 години біля буд. АДРЕСА_4 .
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 , порушує питання про скасування вироку з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування доводів указує, що суд неправильно звільнив ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він не є суб`єктом амністії, так як він вчинив тяжкий злочин. Просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ч.1 ст.263 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст.76 КК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, яка підтримала апеляційні вимоги прокурора та просила їх задовольнити, доводи обвинуваченого та його захисника, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, у дебатах сторони залишилися на своїх попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, за який його засуджено, за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.263 КК України, обґрунтовані доказами, які досліджено судом у порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.394, ст.404 КПК України, апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, і докази стосовно яких судом, згідно із ч.3 ст.349 КПК України, не досліджувалися.

Як убачається з матеріалів справи, обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні повністю визнав себе винним в обсязі висунутого обвинувачення.

Оскільки він та інші учасники судового розгляду не заперечували проти скорочення дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, суд обмежився тільки допитом обвинуваченого ОСОБА_8 та дослідженням письмових матеріалів справи, що характеризують особу обвинуваченого, а тому учасники судового розгляду тепер позбавлені права оспорювати їх в апеляційному порядку.

Призначаючи ОСОБА_8 вид та міру покарання, суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про його особу, який характеризується задовільно, раніше не судимий, обставини, що пом`якшують покарання, повне визнання вини та щире каяття, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, відсутність обставин, що обтяжують покарання, і з урахуванням цих обставин дійшов правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання в мінімальних межах санкції ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки та можливість його виправлення без відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, що не оспорюється прокурором в апеляційній скарзі.

Таке покарання є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Водночас, колегія суддів погоджується з доводами прокурора про те, що вирок суду щодо ОСОБА_8 в частині застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнення від відбування покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, підлягає скасуванню з таких підстав.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» дія цього закону поширюється на коло осіб, яких визнано винним у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України.
Зазначених вимог закону при застосуванні амністії суд першої інстанції не дотримався та допустив застосування закону, який не підлягає застосуванню.
Згідно із п.4 ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Як убачається з матеріалів провадження, судом першої інстанції ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років і відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, тому на ОСОБА_8 не поширюється дія ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році від 22.12.2016 року, тобто він не є суб`єктом амністії і не підлягає звільненню від відбування призначеного покарання.
Колегія суддів зауважує, що неправильне застосування закону судом першої інстанції допущено також при застосуванні саме п. «а» ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки вказана норма поширюється на осіб, які на момент вчинення злочину були неповнолітніми. Обвинувачений ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив злочин на початку квітня 2017 року, тобто в повнолітньому віці.
Виходячи з наведеного, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 в частині застосування амністії та звільнення від відбування покарання не можна визнати законним та обґрунтованим у зв`язку з порушенням вимог п.2 ст. 413 КПК України, тому він підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку в цій частині.
З огляду на це, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 23 січня 2018 року року щодо ОСОБА_8 в частині застосування амністії та звільнення від відбування покарання скасувати та ухвалити новий вирок.

Вважати ОСОБА_8 засудженим ч.1 ст.263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитового строком 1 рік та з покладенням відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
У решті цей вирок щодо нього залишити без зміни.

Вирок набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржений учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий (підпис) ОСОБА_2
Судді (підпис) ОСОБА_4
(підпис) ОСОБА_3
З оригіналом згідно
Копія вироку оформлена 08 травня 2018 року
Вирок набрав законної сили 08 травня 2018 року
Суддя Апеляційного суду
Херсонської області ОСОБА_2