ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 348/1705/18

Провадження № 1-кп/348/318/18

21 вересня 2018 року м. Надвірна
Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Надвірна матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000095 за обвинувальним актом від 09.08.2018 року щодо обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Степне, Саратовської області, Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , розлученого, з повною загальною середньою освітою, військовослужбовця, учасника АТО, не судимого, громадянина України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за контрактом, вчинив нез`явлення вчасно на військову службу без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тривалістю понад один місяць.

Злочин ним вчинений при наступних обставинах.

20.06.2016 року ОСОБА_4 з Міністерством оборони України укладено контракт про проходження військової служби на строк до закінчення особливого періоду чи оголошення рішення про демобілізацію.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23.01.2018 р. № 12-РС старшого солдата ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника гірсько-штурмового відділення гірсько-штурмового взводу 2 гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.01.2018 р. № 49 старший солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу та на всі види забезпечення даної військової частини.

Відповідно до ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Проходячи військову службу у вищевказаній військовій частині старший солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014 року на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Згідно п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби сержанту ОСОБА_4 достеменно було відомо, і до часу нез`явлення нас службу останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

06.07.2018 р. о 09 год. 00 хв. старший солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилятися від виконання обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без поважних причин, не з`явився вчасно на службу до розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та перебував за місцем постійного проживання в м. Івано-Франківську, де проводив час на власний розсуд.

09.08.2018 р. о 13 год. 00 хв. старший солдат ОСОБА_4 самостійно з`явився до Надвірнянського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області (Івано-Франківська область, м. Надвірна, вул. Шевченка, 3).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю. Суду пояснив, що 06.07.2018 року о 09 год. 00 хв., він проходячи військову службу за контрактом, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно на службу до розташування військової частини НОМЕР_2 , та перебував поза розташуванням військової частини, проводячи час на власний розсуд за місцем постійного проживання в м. Івано-Франківськ, понад один місяць.

У вчиненому розкаявся та запевнив суд, що подібного більше не повторить. Просить суд суворо його не карати.

Суд відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши перед цим, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції не має, їм роз`яснено, що вони в такому випадку будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд, заслухавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 407 КК України, які виразились у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану тривалістю понад один місяць, кваліфіковані вірно.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття у вчиненому, оскільки обвинувачений повністю визнає свою вину, щиро розкаявся перед судом, активне сприяння розкриттю злочину, так як під час досудового розслідування та в суді давав послідовні визнавальні показання, добровільно брав участь у слідчих діях.

Крім того суд враховує те, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, не перебуває на диспансерному обліку в наркологічному диспансері та психоневрологічній лікарні, є учасником АТО.

Обставин які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Беручи до уваги наявність декількох обставин, що помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів з урахуванням особи винного, який раніше не судимий, на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває, позитивно характеризується по місцю проживання, є учасником АТО, суд прийшов до висновку за можливе при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання застосувати ст. 69 КК України і перейти до іншого більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 407 КК України, у виді штрафу.

На думку суду дане покарання є необхідним і достатнім для можливого перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів і що цілком відповідає тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 100(сто)неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700грн 00 коп.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1