Справа № 367/7021/18
Провадження по справі № 1-кп/367/509/2018
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 листопада 2018 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області матеріали кримінального провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001794 від 08.09.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

- 24.05.2001 року Козелецьким районним судом Чернігівської області за ч. 1, 2 ст. 140, ч. 1 ст. 145, ст. 42 КК України до 2 років позбавлення волі з конфіскацією майна, із застосуванням ст. 46-1 КК України відстрочено виконання вироку на 2 роки та накладено штраф 700 грн.;

- 16.11.2004 року Козелецьким районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 25.03.2008 року Козелецьким районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 71 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 25.05.2016 року Козелецьким районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 31.08.2018 року невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі замінено на більш м`яке у виді обмеження волі на 1 рік 10 місяців 7 днів,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , відбуваючи покарання у виді обмеження волі в ДУ «Ірпінський виправний центр № 132», що знаходиться за адресою: Київська область, сел. Коцюбинське, вул. Залізнична, 1, на підставі вироку Козелецького районного суду Чернігівської області від 25.05.2016 року, яким його засуджено до 4 років позбавлення волі та ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 31.01.2018 року, якою замінено невідбуту частину строку покарання згідно ст. 82 КК України на 1 рік 10 місяців 7 днів обмеження волі, будучи письмово ознайомленим із межами ДУ «ІВЦ № 132», порядком і умовами відбування покарання у виді обмеження волі та попередженим про кримінальну відповідальність згідно ч. 1 ст. 390 КК України за вчинення самовільного залишення меж установи чи контрагентського об`єкту, самовільно залишив встановлені межі ДУ «ІВЦ № 132». Так, 07.09.2018 року ОСОБА_5 працюючи згідно рознарядки на вивід засуджених на контрагентському об`єкті ТОВ «СТАФПЛАСТ», що знаходиться за адресою: смт. Коцюбинське вул. Пономарьова 32, Київської області, з метою ухилення від відбування покарання подолав паркан ТОВ «СТАФПЛАСТ», що знаходиться за вищевказаною адресою, та направився на громадському транспорті до с. Нові Макалевичі Іванківського р-ну, Київської області, чим самовільно залишив межі ІВЦ №132, порушивши режим та умови відбування покарання. 08.09.2018 року о 09 год. 20 хв. під час проведення оперативних заходів по розшуку засудженого ОСОБА_5 співробітниками ДУ «ІВЦ № 132» останнього було виявлено на автовокзалі в с. Нові Макалевичі Іванківського р-ну, Київської області та доставлено до ІВЦ-132 для подальшого відбування покарання.

Таким чином, ОСОБА_5 , своїми умисними діями, які виразились у самовільному залишенні місця обмеження волі, вчинене особою, яка відбуває покарання у виді обмеження волі, вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 390 КК України.

03.10.2018 року між прокурором Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості, яка надійшла до суду разом із обвинувальним актом, на розгляд у підготовчому судовому засіданні.

Згідно вказаної угоди про визнання винуватості обвинувачений ОСОБА_5 повністю і беззастережно визнає себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України, та сторони погоджуються на призначення покарання обвинуваченому за ч. 1 ст. 390 КК України у виді 1 року 2 місяців позбавлення волі та на підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 25.05.2016 року, призначення остаточної міри покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

У судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену з обвинуваченим.

Захисник ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості від 03.10.2018р., укладену між його підзахисним та прокурором, пояснив, що дана угода відповідає вимогам закону, укладена обвинуваченим у його присутності, добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив суду, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Просив суд затвердити угоду про визнання винуватості від 03 жовтня 2018 року і призначити йому узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України, викладеного в обвинувальному акті.

Суд, дослідивши угоду про визнання винуватості, матеріали кримінального провадження, вислухавши доводи учасників розгляду, дійшов висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 468 475 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні вимоги, визначені статтею 472 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згоду підозрюваного, обвинуваченого на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, дата її укладення та підписи сторін.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Суд вважає, що при узгодженні в угоді про визнання винуватості міри покарання ОСОБА_5 у виді 1 року 2 місяців позбавлення волі та на підставі ст. ст. 71, 72 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 25.05.2016 року, призначення остаточної міри покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, сторонами було враховано особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, офіційно не працює, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, та обставини, що пом`якшує покарання, якою є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також обставину, що обтяжує покарання, якою є рецидив злочинів.

Крім того, судом встановлено, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковано правильно за ч. 1 ст. 390 КК України, оскільки він, своїми умисними діями, які виразились у самовільному залишенні місця обмеження волі, вчинене особою, яка відбуває покарання у виді обмеження волі, вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 390 КК України.

Умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений ОСОБА_5 може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

При цьому в підготовчому судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 розуміє свої права визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом у підготовчому судовому засіданні також встановлено, що укладання угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

За таких підстав суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_7 від 03.10.2018 року та призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 слід відраховувати з 18.09.2018 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Судові витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 315, 374-376, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Угоду про визнання винуватості від 03 жовтня 2018 року, укладену у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001794 від 08.09.2018 року між прокурором Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 , - затвердити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 2 (двох) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 71, 72 КК України, за сукупністю вироків до покарання призначеного даним вироком суду частково приєднати не відбуте покарання за вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 25.05.2016 року за ч. 3 ст. 185, ч.1 ст. 309 КК України, і остаточно до відбуття ОСОБА_5 визначити покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 слід відраховувати з 18.09.2018 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, у разі неподання апеляційної скарги.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя: ОСОБА_1