В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.09.2018 Справа №607/11756/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001568 про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Маріуполь Донецької області, громадянки України, з повною загальною середньою освітою, заміжньої, має на утриманні 2 неповнолітніх дітей, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,не судимої в порядку ст.89 КК України,
-- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,
-- за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Наказом начальника ГУНП в Тернопільській області (по особовому складу) від 26.12.2016 року №311о/с майора поліції ОСОБА_6 (М-182995) призначено на посаду начальника відділу боротьби зі злочинами, пов`язаними із торгівлею людьми кримінальної поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області з 26.12.2016 року.

Наказом начальника ГУНП в Тернопільській області (по особовому складу) від 29.05.2018 року №150 о/с майора поліції ОСОБА_6 (0089242) призначено на посаду заступника начальника відділу поліції - начальника сектору кримінальної поліції Бережанського відділу поліції ГУ Національної поліції в Тернопільській області з 29.05.2018 року.

Наказом начальника ГУНП в Тернопільській області (по особовому складу) від 01.06.2018 року №157 о/с майора поліції ОСОБА_6 (0089242), заступника начальника відділу поліції - начальника сектору кримінальної поліції Бережанського відділу поліції ГУ Національної поліції в Тернопільській області у зв`язку зі службовою необхідністю призначено тимчасово виконуючим обов`язки начальника відділу боротьби зі злочинами, пов`язаними із торгівлею людьми кримінальної поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області з 01.06.2018 року.

Згідно положення про відділ боротьби зі злочинами, пов`язаними із торгівлею людьми кримінальної поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, затвердженого наказом ГУНП в Тернопільській області № 124 від 07.12.2015, вказаний відділ відповідно до покладених на нього завдань організовує і координує роботу відділу та територіальних органів Національної поліції із запобігання вчиненню, виявлення, припинення і розкриття кримінальних правопорушень, пов`язаних із торгівлею людьми, учиненням незаконних дій щодо усиновлення (удочеріння), порушенні встановленого законом порядку трансплантації органів або тканин людини, створенні або утриманні місць розпусти і звідництві, сутенерстві, втягненні особи у зайняття проституцією, виготовленні, збуті і розповсюдженні продукції порнографічного характеру, дитячої порнографії, предметів та творів, що пропагують культ насильства і жорстокості, у тому числі в мережі Інтернет, нелегальною міграцією в державі під виглядом туризму, навчання, працевлаштування.

19.08.2016 року Тернопільським міськрайонним судом ОСОБА_3 засуджено за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, тобто сутенерство, вчинене щодо кількох осіб повторно.

В травні 2018 року (точної дати досудовим розслідуванням не встановлено) в ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на вчинення пропозиції надання неправомірної вигоди тимчасово виконуючому обов`язки начальника відділу боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми кримінальної поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_6 за не вчинення ним дій із використанням службового становища, а саме: не перешкоджанні останній у зайнятті сутенерством на території м. Тернополя.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 1 червня 2018 року зателефонувала ОСОБА_6 та повідомила, що приїхала в м. Тернопіль і хоче з ним зустрітися, на що ОСОБА_6 погодився та 1 червня 2018 року близько 15 год. зустрівся із ОСОБА_3 на території залізничного вокзалу, що на Привокзальній площі, 1 в м. Тернополі. В ході розмови, під час вказаної зустрічі ОСОБА_3 повідомила ОСОБА_6 , що знову хоче вчиняти дії по забезпеченню зайняттям проституцією інших осіб на території м. Тернополя та попросила його не перешкоджати останній в організації вказаної злочинної діяльності та не вчиняти заходів, спрямованих на її виявлення та документування за неправомірну вигоду.

Про вказаний факт тимчасово виконуючий обов`язки начальника відділу боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми кримінальної поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_6 рапортом повідомив безпосереднього керівника.

В подальшому ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, 1 червня 2018 року близько 19 год., перебуваючи на території залізничного вокзалу, що на Привокзальній площі, 1 в м. Тернополі, ще раз зустрілася із тимчасово виконуючим обов`язки начальника відділу боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми кримінальної поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_6 та особисто в усній формі звернулася до останнього з пропозицією надати йому неправомірну вигоду за не перешкоджання їй у зайнятті сутенерством на території м.Тернополя та не вчинення заходів, спрямованих на виявлення та документування її злочинної діяльності у вигляді п`ятдесяти відсотків щомісячного заробітку від вказаної злочинної діяльності або суми в вигляді цифри від одного до дев`яти з трьома нулями в національній валюті щомісячно.

ОСОБА_6 , будучи тимчасово виконуючим обов`язки начальника відділу боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми кримінальної поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, наділений організаційно-розпорядчими функціями та використовуючи свої службові повноваження, міг сприяти ОСОБА_3 у вирішенні питання щодо не проведення заходів на виявлення та документування її дії по забезпеченню зайняттям проституцією інших осіб на території м. Тернополя, однак відмовився отримувати будь-яку неправомірну вигоду від ОСОБА_3 .

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, тобто, пропозиція надати службовій особі неправомірної вигоди за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду дій з використанням наданого їй службового становища.

21 червня 2018 року між прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, згідно умов якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч.1 ст.369 КК України за встановлених у висунутому обвинуваченні обставин, істотних для даного кримінального провадження, ОСОБА_3 визнала свою винуватість у зазначеному діянні в обсязі пред`явленого обвинувачення. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинна понести ОСОБА_3 , а саме за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу у розмірі 750 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 12750 гривень.

В угоді передбачені наслідки її укладання та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п.2 ст.468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, яке згідно ст.12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє відмову від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угод судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодами.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам норм КПК України.

Враховуючи вищевикладене, заслухавши думку обвинуваченої ОСОБА_3 та її захисника, які просять затвердити угоду про визнання винуватості, позицію прокурора, який не заперечував проти затвердження угоди, вивчивши обвинувальний акт, матеріали кримінального провадження, перевіривши угоду про визнання винуватості, яка відповідає вимогам ч. 2 ст. 469, ст. 471 КПК України, з`ясувавши в обвинуваченої, що вона розуміє викладені в ч. 4 ст. 474 КПК України обставини, зокрема, те, що вона має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують, а вона має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на її користь; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу; характер кожного обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом, переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд вважає за необхідне ухвалити у даному провадженні вирок відносно ОСОБА_3 , яким затвердити угоду про визнання винуватості від 21 червня 2018 року, укладену між підозрюваною ОСОБА_3 та прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та визнати ОСОБА_3 винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України за викладених в угоді обставин та з врахуванням пом`якшуючих обставин, а саме: визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, суд вважає, що обвинуваченій слід призначити узгоджену сторонами міру покарання, яка відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 314, 370, 373, 374, 471, 473-475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити укладену 21 червня 2018 року між прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_5 угоду про визнання винуватості.

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначити їй за даним злочином узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у розмірі 750 (сімсот п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 12750 (дванадцять тисяч сімсот п`ятдесят) гривень.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Копії вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1