Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А

10 вересня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 5 липня 2018 року,

у с т а н о в и в :

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 05.07.2018 року у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність детектива Національного антикорупційного бюро України (далі НАБУ), яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, відмовлено.
Як вбачається з матеріалів провадження, 18.06.2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність детектива Другого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів НАБУ ОСОБА_4 , в якій просив зобов`язати детектива повернути належні ОСОБА_3 речі, а саме: телефон «іРhone 5» imei НОМЕР_1 , телефон «Microsoft» imei НОМЕР_2 , imei НОМЕР_3 , ноутбук «Asus» X55IML E5NOCX902723227.
Свої вимоги мотивував тим, що вказані речі були вилучені детективом 23.05.2018 року під час обшуку в кримінальному провадженні № 0000592 за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , а тому є тимчасово вилученим майном. Оскільки вилучене майно не входить до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку, та не відноситься до предметів, які вилучені з обігу, а детектив у передбачений ч.5 ст.171 КПК України строк з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна до слідчого судді не звертався, то відповідно до вимог ст.169 КПК України, це майно підлягає поверненню його володільцю.
Слідчий суддя, встановивши, що вилучені під час обшуку речі не мають статусу тимчасово вилученого майна, адже дозвіл на їх відшукання наданий ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 21.05.2018 року, і потреби у постановленні окремої ухвали про арешт немає, в задоволенні скарги відмовив.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_2 просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою зобов`язати детектива НАБУ ОСОБА_4 повернути ОСОБА_3 належне йому майно. Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, наводить доводи, аналогічні тим, що викладені в скарзі на бездіяльність детектива.

При цьому, посилаючись на положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою гарантовано право на справедливий суд, ст.ст.55, 129 Конституції України, ст.24 КПК України, висновки в рішенні Конституційного Суду України від 27.01.2010 року № 3-рп/2010 та постанові Верховного Суду від 06.03.2018 року, вважає, що має право на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.
Вивчивши апеляційну скаргу та матеріали судового провадження № 1-кс/760/8376/18 (справа № 760/15846/18), вважаю, що підстави для відкриття апеляційного провадження відсутні.
_________________________________________

Справа № 11-сс/796/3823/2018
Категорія: ст.303 КПК України
Слідчий суддя: ОСОБА_5
Згідно з ч.3 ст.392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 309 КПК України встановлено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування. Скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Згідно з ч.3 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Отже, ухвала слідчого судді, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність детектива НАБУ за наслідками її розгляду по суті, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, про що і зазначено в її резолютивній частині.
Посилання в апеляційній скарзі на забезпечення права на апеляційний перегляд відповідно до Конституції України є слушними, однак кожному гарантується право на таке оскарження у порядку та у спосіб, передбачений законом. Що стосується постанови Верховного Суду України від 06.03.2018 року у справі у справі № 243/6674/17-к, рішення Конституційного Суду України від 27.01.2010 року № 3-рп/2010, то викладені в них висновки вирвані з основного контексту, і були прийняті у справах, правовідносини в яких не є подібними правовідносинам у даному провадженні.
Відповідно до вимог ч.4 ст.399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Таким чином у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді належить відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.399 КПК України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 5 липня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні скарги на бездіяльність детектива Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.
На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Апеляційного
суду міста Києва ОСОБА_1