Постанова
Іменем України

19 червня 2018 року

м. Київ
справа № 717/877/16-к
провадження № 51-2161км 18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 23 серпня 2016 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000120, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 12 травня 2015 року вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 289 Кримінального кодексу України (далі-КК) до покарання у виді штрафу в розмірі 7 000 грн;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області від 16 червня 2016 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 289 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК зараховано ОСОБА_6 в строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 21 до 25 березня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирішено питання речових доказів та судових витрат у кримінальному провадженні.
Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 23 серпня 2016 року вирок суду першої інстанції змінено в частині призначення покарання. Ухвалено звільнити ОСОБА_6 на підставі ст. 75 КК від відбування призначеного покарання за ч. 2 ст. 289 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки, з покладенням обов`язків на нього, передбачених пунктами 2, 4 ч. 1 ст. 76 КК.
За обставин, встановлених судом та детально викладених у вироку суду першої інстанції, 21 березня 2016 року о 00:30 ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись по вулиці Сагайдачного в смт. Кельменці Кельменецького району Чернівецької області, проник до приміщення гаража комунальної установи «Кельменецька центральна районна лікарня», де виявивши автомобіль ВАЗ -2121 д.н.з. НОМЕР_1 , через незачинені двері сів в його салон та за допомогою ключа запалення, який перебував в замку запалення, запустив двигун та виїхав з гаража, і в подальшому кілька годин катався автомобілем по території смт Кельменці до моменту, коли о 03:00 він був зупинений співробітниками поліції.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через м`якість. Вважає безпідставним звільнення ОСОБА_6 на підставі ст. 75 КК, оскільки він вчинив тяжкий злочин, має непогашену судимість, раніше засуджувався за злочини, передбачені ст. 289 КК. При цьому ОСОБА_6 посередньо характеризується, не навчається та не працює. Також стверджує, що суд апеляційної інстанції не врахував спосіб у який ОСОБА_6 заволодів транспортним засобом, котрим керував у стані алкогольного сп`яніння.
Позиції інших учасників судового провадження
В судовому засіданні прокурор підтримав касаційну скаргу та просив скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Мотиви Суду
Подія злочину, доведеність винуватості ОСОБА_6 у його вчиненні, кримінально-правова оцінка діяння за ч. 2 ст. 289 КК відповідно до вимог ст. 433 КПК колегією суддів не перевірялись, оскільки законність і обґрунтованість судового рішення в цій частині не оскаржується.
Доводи прокурора про м`якість призначеного ОСОБА_6 покарання через безпідставне застосування положень ст. 75 КК є непереконливими.
Так, відповідно до вимог ст. 65 КК при призначенні покарання суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали, фактично погодившись з рішенням місцевого суду щодо виду та розміру призначеного ОСОБА_6 покарання, яке було визначено з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу засудженого та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, апеляційний суд дійшов правильного висновку про можливість звільнення ОСОБА_6 від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК, який належним чином мотивував.
При цьому, апеляційний суд обґрунтовано виходив з того, що засуджений ОСОБА_6 усвідомив вчинене та щиро розкаявся, вчинив злочин у молодому віці, має на утриманні дитину 2016 року народження та неповнолітню дружину, з якою має намір одружитися та створити сім`ю. Колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що названі вище обставини сприятимуть перевихованню та виправленню засудженого.
З огляду на наведене, висновок апеляційного суду про можливість звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК з покладенням на нього обов`язків встановлених пунктами 2, 4 ч. 1 ст. 76 КК, є справедливим та обґрунтованим. Призначене покарання відповідає скоєному і не суперечить загальним засадам призначення покарання, передбаченим статтями 50, 65 КК.
Таким чином, на думку колегії суддів Верховного Суду, підстави для скасування рішення апеляційного суду щодо ОСОБА_6 за м`якістю призначеного покарання, відсутні.
Оскільки закон України про кримінальну відповідальність застосовано правильно, істотних порушень кримінального процесуального закону не встановлено, то касаційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 433, 434, 436 - 438, 441, 442 КПК, п. 4 параграфа 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, Верховний Суд

ухвалив:
Ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 23 серпня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3