Справа № 640/15/18
н/п 1-кп/640/365/18
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
За участю прокурора: ОСОБА_3 ,
Захисника: ОСОБА_4 ,
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 на два місяці, оскільки існують ризики , передбачені ст. 177 КПК України, а саме, що він може: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник заперечували проти продовження строків тримання під вартою та просили змінити запобіжний захід на менш суворий.
Суд, заслухавши думку вказаних осіб, приходить до наступних висновків.
Так, згідно ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. .
Згідно п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на доступ до правосуддя та на справедливий і відкритий розгляд його справи впродовж розумного строку.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини в кримінальних справах розумний строк, про який йдеться у п. 1 ст. 6 Конвенції, починається з моменту обвинувачення особи, тобто з часу, коли компетентні органи офіційно її повідомили, що вона вчинила злочин. Стосовно закінчення цього строку у кримінальних справах період, про який йдеться у п.1 ст. 6 Конвенції, охоплює все провадження, включаючи оскарження (Рішення Європейського суду з прав людини «Меріт проти України»).
Згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою (Рішення Європейського суду з прав людини «Яблонський проти Польщі»).
Незважаючи на тяжкість санкції статті кримінального закону згідно обвинувачення, суд безпосередньо керується нормою прямої дії - ст. 62 Конституції України щодо презумпції невинуватості обвинуваченого.
Судом встановлено, що обвинувачений не має судимість в силу ст. 89 КК України, утримує родину і дитину ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та батька ОСОБА_7 1959 року народження, має постійне місце проживання в м. Харкові.
Як зазначив у своєму рішенні ЄСПЛ у справі «Немайстер проти Австрії», наявність обґрунтованої підозри в тому, що затриманий скоїв злочин, є визначальною умовою законності утримання під вартою, однак з часом воно перестає бути достатнім, і Європейський Суд повинен в цьому випадку встановити, чи виправдовують продовження позбавлення волі інші підстави, наведені судовими органами.
Прокурором в порушення ч.3 ст.23 КПК України не забезпечено явку в судове засідання свідків обвинувачення, потерпілі, які є працівниками поліції також в судове засідання в черговий раз не з"явились.
Суд вважає, що подальше перебування обвинуваченого під вартою буде суперечити п.п. «c» п. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини та принципу правової держави, оскільки час, який особа знаходиться під вартою, вже не є співмірним з тяжкістю обвинувачення, яке на даний час не є доведеним.
Такий висновок суду сприятиме гуманізації та підвищенню гарантій захисту прав особи, згідно з якими тримання особи під вартою має бути винятковим запобіжним заходом.
У відповідності до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Таким чином, враховуючи тривалість знаходження обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, який тримається під вартою з 10.11.2017 року, особу обвинуваченого, наявність постійного місця проживання, наявність на утриманні родини і дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та батька ОСОБА_7 1959 року народження, суд вважає недоцільним збереження застосованого запобіжного заходу та вважає за необхідне змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, заборонивши обвинуваченому ОСОБА_5 залишати місце свого проживання з 21:00 години до 07:00 години.
На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 5, 6 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ст. 331 КПК України, суд,
Змінити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 21:00 години до 07:00 години, строком на 60 діб, а саме до 01.09.2018 року.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти в залі суду.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання, утриматися від позасудового спілкування зі свідками обвинувачення, які ще не були допитані в судовому засіданні.
Строк дії обов`язків, покладених судом, визначити до 01.09.2018 року включно.
Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Контроль за виконанням обвинуваченим обов`язків покласти на Київський ВП ГУНП в Харківській області.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1