УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2018 року .Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000788, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.10.2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ромської національності, громадянки України, уродженки с. Саливонки, Васильківського району, Київської області, без освіти, незаміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу прокуратури Київської області про застосування запобіжного заходу тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч ч. 3 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні № 0000788 від 20.10.2017 р. В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що у період часу з жовтня 2017 року по 07 червня 2018 року, ОСОБА_6 , спільно та по взаємній згоді з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , очолила стійке об`єднання, визначивши необхідну для досягнення загальної злочинної мети кількість учасників групи, а також злочинну спеціалізацію вказаної групи, при цьому керуючись бажанням спільного здійснення особливо тяжких злочинів на території Київської області, корисливою метою яких було протиправне особисте збагачення, шляхом вчинення незаконного придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконний збут наркотичного засобу «метадон» (який відповідно до «Списку №1 Наркотичні засоби, обіг яких обмежено» в «Таблиці 2», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (зі змінами, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №747 від 26.10.2016), являється наркотичним засобом), що відбувалося систематично, сплановано і під керівництвом ОСОБА_6 . Таким чином, ОСОБА_6 , будучи організатором та керівником злочинної групи здійснювала безпосереднє керівництво діями учасників організованої нею групи, визначала і уточнювала обов`язки кожного під час вчинення кримінальних правопорушень для досягнення загальної злочинної мети, особисто брала участь у підборі учасників групи, розробляла плани вчинення злочинів, у тому числі вживаючи заходів щодо не викриття злочинної діяльності групи правоохоронними органами, розподіляла ролі між учасниками групи; особисто приймала участь у незаконному придбанні, перевезенні, зберіганні з метою збуту та збуті наркотичного засобу «метадон», передавала необхідну кількість наркотичних засобів ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 для подальшого їх збуту; розподіляла кошти, отримані від реалізації наркотичних засобів між учасниками створеної нею організованої групи та визначала необхідну їх кількість для продовження злочинної діяльності, пов`язаної з незаконним обігом наркотичних засобів. В клопотанні слідчого зазначено, що на даний час існують ризики, які дають достатньо підстав вважати, що відносно підозрюваної ОСОБА_6 неможливо застосувати жоден із більш м`яких запобіжних заходів, а саме підозрюваний перебуваючи на волі може перераховуватися від органів досудового слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідка, вчинити інше кримінальне правопорушення або іншим чином перешкоджати проведенню кримінального провадження. Зазначені ризики обґрунтовуються тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання понад 10 років. Враховуючи викладене, а також те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, слідчий просить застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід тримання під вартою, без визначення застави.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, з підстав зазначених у ньому та просив його задовольнити.
Захисник у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, просить обрати відносно підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою з урахуванням відсутності обґрунтованості прямими доказами підозри ОСОБА_6 .
Підозрювана у судовому засіданні підтримала захисника.
Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши додані до клопотання матеріали, прийшов до наступного висновку.
Під час розгляду клопотання, слідчий суддя встановив, що в слідчим управлінням ГУ Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000788 від 20.10.2017, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.03.04.2018 ОСОБА_10 було затримано в подяку ст.208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
07.06.2018 о «08» годині «55» хвилин ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
07.06.2018 слідчим управлінням ГУ Національної поліції в Київській області повідомлено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що вона підозрюється у незаконному придбанні, перевезенні, зберіганні з метою збуту та незаконному збуті наркотичного засобу, вчинене повторно, організованою групою, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.
Під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Таким чином, доводи захисника про відсутність підозри спростовуються наданими матеріалами клопотання, а саме: протоколом обшуку від 07.06.2018; протоколами огляду та вручення грошових коштів; протоколами огляду місця події; протоколами допиту ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ; висновками судових експертиз матеріалів, речовин та виробів; протоколами проведення впізнання особи за фотознімками та іншими матеріалами кримінального провадження, які слідчий суддя під час вирішення питання щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховує лише в межах встановлення обґрунтованості підозри. Надані слідчому судді матеріали кримінального провадження на обґрунтування підозри ОСОБА_6 слідчий суддя вважає достатніми для висновку про причетність до даного злочину, наведені докази на даній стадії кримінального провадження не оцінюються судом з точки зору їх належності та допустимості, достатності для встановлення вини.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 КПК України.
Відповідно до частини першої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.
Враховуючи, що відповідно до ч.5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній наголосив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.
Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.
З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що надані органом досудового розслідування матеріали, що містяться в клопотанні, достатньою мірою підтверджують наявність в діях підозрюваної ОСОБА_6 ознак інкримінованого злочину.
Прокурор в судовому засіданні просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід тримання під вартою, вважаючи, що існують ризики переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати проведенню досудового розслідування, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
Надаючи оцінку можливості підозрюваногї переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає такі дії цілком вірогідними з огляду на покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання її винуватої у вчиненні інкримінованого злочину.
Крім того, відповідно до рішення ЄСПЛ «Бекчієв проти Молдови» ризик переховування оцінюється також з урахуванням характеру людини, його моральних принципів, місця проживання, місця роботи, статків, сімейних стосунків, відносин з державою. Так, характер інкримінованого підозрюваній злочину свідчать про ймовірність свідомої позапроцесуальної поведінки підозрюваного.
Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його ув`язнення у невизначеному майбутньому, тобто після його затримання, з засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим. Цей ризик підтверджує також те, що ОСОБА_6 не працююча, не заміжня, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком від 9 (дев`яти) до 12 (дванадцяти) років з конфіскацією майна.
Разом з тим доведений ризик, що ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрювана офіційно не працевлаштована, не має належного джерела прибутку.
У той же час, слідчий суддя вважає малоймовірним, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні та перешкоджати проведенню досудового розслідування.
Відповідно до ч.2 ст.183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за умови, якщо прокурор доведе, зокрема, що особу повідомлено про підозру у вчиненні злочину.
Санкція ч.3 ст.307 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_6 , передбачає позбавлення волі на строк до дванадцяти років.
При застосуванні запобіжного заходу судом враховано також вік підозрюваного, її стан здоров`я, місце проживання та інші обставини, що характеризують особу підозрюваного, дані про соціальні зв`язки та спосіб життя. Зазначене приводить до висновку, що встановлені вище обставини є вагомими для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Вказані обставини підозри у вчиненні кримінального правопорушення, поєднаного з застосуванням насильства відносно потерпілого, з урахуванням підстав та обставин, передбачених статтями 177 та 178 КПК України, щодо високого ступеню ризику ухилення підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, вагомості наявних доказів підозри, особи підозрюваного, також дають підстави слідчому судді не визначати розмір застави у кримінальному провадженні відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України з огляду також на висновки Європейського суду з прав людини щодо обов`язку суду своїм рішенням забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Керуючись ст.ст. 176-179, 182, 183, 193, 194, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000788, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.10.2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під вартою визначити в межах досудового розслідування строком 60 діб, тобто до 05 серпня 2018 року включно.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва прокурором, підозрюваним, протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя: ОСОБА_1