АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/4439/17 Номер провадження 11-кп/786/515/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем судового засідання ОСОБА_5
розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002233 від 01.06.2016 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кременчука Полтавської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , прож. АДРЕСА_2
за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука від 12.12.2017 року

за участі
прокурора ОСОБА_8
законного представника потерпілої ОСОБА_9
захисника ОСОБА_7
В С Т А Н О В И Л А :
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини справи
Цим вироком ОСОБА_10 засуджено за ч.1 ст.125 КК України до штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Стягнуто з засудженої на користь законного представника потерпілої ОСОБА_9 5000 грн. моральної шкоди.

Згідно вироку, ОСОБА_10 визнана винною у тому, що 31.05.2016 року близько 17 год. 10 хв. знаходячись на прилеглій території будинків АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , діючи з умислом, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, схопила рукою за волосся малолітню ОСОБА_11 , 2006 року народження, повалила на землю, після чого приклавши обоє рук до шиї, стискаючи їх навколо шиї, спричинила потерпілій легкі тілесні ушкодження.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
Захисник ОСОБА_7 прохає скасувати вирок суду в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а вирок суду ґрунтується на недопустимих доказах. Вважає, що матеріалами провадження не доведено вину ОСОБА_10 в умисному нанесенні тілесних ушкоджень потерпілій. Апелянт стверджує, що обвинувачена ненавмисно нанесла потерпілій тілесні ушкодження. Просить ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_10 .

Під час апеляційного перегляду захисник підтримав свою апеляційну скаргу.

Позиції інших учасників судового провадження.
Зі змісту письмових заперечень на апеляційну скаргу законного представника потерпілої ОСОБА_9 та з її промови під час апеляційного перегляду вбачається, що вона згодна з вироком суду та заперечує проти задоволення апеляційної скарги.

Прокурор ОСОБА_8 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 та просила залишити без зміни вирок суду щодо ОСОБА_10 .

Мотиви суду апеляційної інстанції
Доводи апелянта щодо відсутності в діях його підзахисної складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України є аналогічними тим, що перевірялись судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження. Не знайшли вони свого підтвердження й під час апеляційного перегляду.

Як вбачається з матеріалів провадження, обвинувачена не заперечує, що саме вона спричинила тілесні ушкодження потерпілій. При цьому заперечує щодо самих обставин спричинення таких ушкоджень та стверджує, що заподіяла їх з необережності, а тому в її діях відсутній склад злочину, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України.

Однак, доводи сторони захисту про те, що обвинувачена не мала умислу на спричинення малолітній потерпілій тілесних ушкоджень спростовуються наведеними у вироку суду показаннями малолітньої потерпілої ОСОБА_11 про те, що після сварки між нею та ОСОБА_12 , остання побігла додому. Після цього з будинку вибігла мати ОСОБА_13 ОСОБА_10 .. Вона кричала, схватила потерпілу за волосся, повалила на землю, душила, а потім повела малолітню до свого під`їзду просити вибачення у Соні.

В цій частині показання потерпілої узгоджуються з показаннями малолітнього свідка ОСОБА_14 про те, що після сварки дівчат ОСОБА_15 розплакалась та побігла додому. Після цього з будинку вибігла мама ОСОБА_16 , вона кричала на потерпілу, схопила її за волосся, повалила її та била об землю, після цього взяла за руку та повела до свого під`їзду.

Про умисні дії ОСОБА_10 під час нанесення потерпілій тілесних ушкоджень підтвердила суду й свідок ОСОБА_17 , яка пояснила, що чула у дворі крики дитини та ОСОБА_10 , яка не реагувала на зауваження. Коли свідок вибігла у двір, побачила, що ОСОБА_18 плакала, вона була брудна з розпатланим волоссям, на шиї дівчинки були подряпини.

Показання потерпілої та свідків об`єктивно узгоджуються з письмовими доказами, а саме: висновком експерта № 600 від 02.06.2016 року, згідно якого у неповнолітньої ОСОБА_11 , з урахуванням даних медичної документації на її ім`я, виявлені тілесні ушкодження у вигляді: садна на шиї, яке утворилося від ударної дії тупого твердого предмету, можливо в указаний термін і при вказаних у постанові обставинах, і за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень; протоколом слідчого експерименту від 13.05.2017 року під час якого перевірялися показання потерпілої, а також висновком експерта № 415 від 16.05.2017 року згідно якого показання неповнолітньої ОСОБА_11 , дані нею під час проведення слідчого експерименту щодо заподіяння їй тілесних ушкоджень, не суперечать об`єктивним судово-медичним даним, отриманих при судово-медичній експертизі гр. ОСОБА_11 .
Вище наведені висновки експертиз, разом з іншими наведеними в мотивувальній частині вироку доказами спростовують доводи апелянта щодо відсутності умислу в діях ОСОБА_10 ..

Твердження сторони захисту щодо недопустимості покладених в основу вироку письмових доказів колегія суддів вважає неспроможними, оскільки вони отримані в порядку встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Таким чином, сукупність зібраних стороною обвинувачення та перевірених в суді доказів, яким суд дав належну оцінку, поза межами розумного сумніву викривають ОСОБА_10 як особу, що умисно заподіяла потерпілій ОСОБА_11 легкі тілесні ушкодження. Такі дії правильно кваліфіковано судом за ч.1 ст.125 КК України.

З урахуванням вище наведеного, доводи апелянта щодо відсутності в діях ОСОБА_10 складу злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та вимоги апелянта щодо скасування вироку суду та виправдання обвинуваченої колегія суддів вважає безпідставними.

Покарання обвинуваченій відповідає загальним засадам призначення покарання, а визначений судом розмір моральної шкоди вимогам цивільного судочинства й сталій судовій практиці та належним чином обґрунтовані у вироку суду, .

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення колегією суддів не встановлено. Відтак, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404, 407, 418 КПК України колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12.12.2017 року щодо ОСОБА_10 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали апеляційного суду.

Головуючий суддя: ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4