21.05.2018
Справа № 642/687/18
Провадження №1кс/642/1020/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2018 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові заяву захисника ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_7 від участі у розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України, -

в с т а н о в и в:

В провадженні судді Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_7 знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України.
14 травня 2018 року до суду захисником обвинуваченого ОСОБА_5 була подана письмова заява про відвід головуючому судді ОСОБА_7 , в якій останній посилається на те, що головуючий суддя, відповідно до п.4 ч.1 ст. 75 КПК України, не може брати участь у кримінальному провадженні і підлягає відводу, оскільки маються обставини, які викликають сумнів у його неупередженості.

Захисник ОСОБА_5 зазначає, що сумніви у неупередженості судді ОСОБА_7 виникли ще в судовому засіданні 06.03.2018 року, коли в судовому засіданні суддя оголосив, що до суду надійшло клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Стороні захисту клопотання про продовження застосування запобіжного заходу -тримання під вартою, ні прокурором, ні судом надано не було.
Суддя ОСОБА_7 навіть не поцікавився чи отримав обвинувачений копію клопотання прокурора, чи ознайомлена сторона захисту із клопотанням прокурора і додатками, якщо вони були, перейшов до розгляду клопотання по суті.
В результаті вирішення питання суддею ОСОБА_7 щодо запобіжного заходу відбулося з порушенням ст.331 КПК України, ст. 193 КПК України.
Суддя ОСОБА_7 проігнорував вимоги ч. 2 ст. 193 КПК України, якою передбачений обов`язок суду роз`яснювати права обвинуваченого перед розглядом клопотання стосовно запобіжного заходу.
Суддя ОСОБА_7 провів попереднє судове засідання з порушеннями вимог КПК, проігнорувавши вимоги рівності сторони обвинувачення і сторони захисту, відкрито допускаючи процесуальні порушення в інтересах сторони обвинувачення.
В судове засідання, призначене на 19 квітня 2018 року, захисником 18.04.2018 року було подано клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою, на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із обов`язком носити електронний засіб контролю.
Вказане клопотання 18.04.2018 року стороною захисту було вручено під розписку прокурору ОСОБА_3 .
В судовому засіданні суддя ОСОБА_7 , розглядаючи по суті клопотання захисника про зміну запобіжного заходу, запропонував прокурору заявити клопотання про продовження існуючого запобіжного заходу, щоб суд розглядав одночасно обидва клопотання в нарадчій кімнаті.
Суддею ОСОБА_7 були проігноровані вимоги ст. ст. 199, 331 КПК України, ст. 199 КПК України, що призвело по порушень процесуальних права сторони захисту і розглянув усне клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу - тримання під вартою.
Також суддею знову були проігноровані вимоги ч.2 ст.193 КПК України, в частині виконання обов`язку суду роз`яснити права обвинуваченого перед розглядом клопотання прокурора про продовження тримання під вартою.
В судовому засіданні 19.04.2018 року після пояснень потерпілої ОСОБА_6 суддя ОСОБА_7 почав вказувати прокурору, що той не слідкує за запитаннями, які задає захисник та не висловлює протести на запитання захисника.
Дії судді ОСОБА_7 не співпадали із правом суду знімати запитання за власною ініціативою. Прокурор одразу заявив протест на запитання захисника, який суддя ОСОБА_7 задовольнив. Обставини вказували, що суддя ОСОБА_7 , навіть не приховуючи, сприяє прокурору в доведенні справи саме до обвинувального вироку.
Протягом двох судових засідань суддя проігнорував виконання вимог ст. 8 «Верховенство права»; ст. 9 «Законність»; ст. 22 «Змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості»; ст. 331 «Обрання, скасування або зміна запобіжного заходу в суді» КПК України, ст. 129 Конституції України «Судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що вже є достатньою підставою, яка викликає сумніви в неупередженості судді
На думку захисника ОСОБА_5 , суддя ОСОБА_7 позбавив сторону захиста гарантованого права на справедливий розгляд та вирішення справи, а також права на справедливий суд, що викликає об`єктивні сумніви в його неупередженості.

При вирішенні питання про відвід суддя ОСОБА_7 від дачі пояснень відмовився.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти відводу, заявленого судді ОСОБА_7 захисником ОСОБА_5 , посилаючись на те, що ним не наведено достатніх підстав для задоволення поданої заяви про відвід судді.
Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заяву про відвід підтримали, вказавши на обставини, викладені в ній.
Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, вважає необхідним зазначити наступне.
Нормами ст. 75 КПК України визначено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:
1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;
2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;
3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;
4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;
5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.
Згідно ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.
Згідно із ч. 6 ст. 22 Кримінального процесуального кодексу України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, тобто фактично законодавець визначив практику Європейського суду з прав людини частиною кримінального процесуального законодавства України.
Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.
Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.
Виходячи із положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", суд має завжди бути "встановленим законом".
Про те, що термін "суд, встановлений законом", поширюється не лише на правову основу існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, звернуто також увагу Європейським судом з прав людини у справі "Сокуренко і Стригун проти України".
Суд, який розглядає справу, має бути "безстороннім" і "незалежним" за ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Розглядаючи питання безсторонності з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву; крім того, поняття незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою.
Посилання захисника ОСОБА_5 в заяві про відвід на право суду самостійно знімати поставлені сторонами кримінального провадження потерпілому питання при його допиті є хибними, оскільки допит потерпілого проводиться з дотриманням правил, передбачених ст. 352 КПК України.
Відповідно до ч 8 ст. 352 цього Кодексу під час допиту свідка сторонами кримінального провадження головуючий за протестом сторони має право зняти питання, що не стосується суті кримінального провадження.
Зважаючи на викладене, недовіра захисника ОСОБА_5 до головуючого судді ОСОБА_7 не є підставою для задоволення заяви про відвід, передбаченими ст. 75 КПК України, а також не виключає можливість участі судді ОСОБА_7 при розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_4 .
При розгляді даної заяви судом не було встановлено підстав для задоволення заяви про відвід судді, оскільки обставини, на які посилається заявник, є лише оціночним судженням, викладені у заяві дії головуючого є лише процесуальними діями при розгляді кримінального провадження, а тому не можуть свідчити про упередженість або необ`єктивність судді.
Враховуючи наведене суд не вбачає правових підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, які б викликали сумніви в неупередженості судді ОСОБА_7 , так як факти, викладені у заяві ОСОБА_5 , не ґрунтуються на достатніх доводах захисника, а отже є таким, що не заслуговують на увагу.
Інших обставин, які б викликали сумнів в об`єктивності та неупередженості судді ОСОБА_7 , не виявлено.
За таких обставин суд вважає, що, в цьому випадку відсутня визначена законом упередженість яка є підставою для самовідводу( відводу), що узгоджується з положеннями ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та не порушує права особи, яка заявила відвід на справедливий судовий розгляд.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 80-82, 369-372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

В задоволенні заяви захисника ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_7 від участі у розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1