УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2018 року

м. Київ
Справа № 742/3058/17

Провадження № 51-6172ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 13 лютого 2018 року,
встановив:
Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 листопада 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 152 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців.
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 13 лютого 2018 року апеляційні скарги засудженого та прокурора залишено без задоволення, а вищезазначений вирок без зміни.
У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, просить скасувати ухвалу апеляційного суду.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПКпідставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК), невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, що подає скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування судового рішення, і які, на її думку, були допущенні судом при винесенні судового рішення, та навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати положення ч. 1 ст. 433 КПК, якою передбачені межі перегляду кримінального провадження судом касаційної інстанції. Так, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, засуджений вказаних вимог кримінального процесуального закону не дотримався. У касаційній скарзі не зазначено у чому полягає незаконність оскаржуваних судових рішень та відсутнє обґрунтування необхідності їх скасування на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК. Доводи касаційної скарги фактично зводяться до посилань на неповноту судового розгляду та заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Також, викладені у скарзі засудженого вимоги до суду касаційної інстанції не відповідають змісту ст. 436 КПКщодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому недотримання особою, яка звертається з касаційною скаргою положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 без руху і встановити п`ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.

У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3