Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2018 року

м. Київ
справа № 622/475/13-к
провадження № 51-7035ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 12 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 22 травня 2018 року в межах кримінального провадження № 0000157 за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК та
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК
Встановлені обставини
Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 12 жовтня

2018 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження № 0000157 від 10 грудня 2012 року закрито, а цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 залишено без розгляду.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22 травня 2018 року ухвалу місцевого суду щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишено без змін, а апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 без задоволення.
Суть питання
У касаційній скарзі потерпілий, посилаючись на незаконність ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 12 жовтня 2018 року та ухвали Апеляційного суду Харківської області від 22 травня 2018 року через порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ці судові рішення в частині залишення без розгляду його цивільного позову та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
Мотиви Верховного Суду
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, формально посилаючись на недотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального і матеріального права, потерпілий у касаційній скарзі не вказує на конкретні положення закону України про кримінальну відповідальність та на конкретні вимоги кримінального процесуального закону, які, на його думку

порушено цими судами, не наводить обґрунтування незаконності їх рішень відповідно до ч. 1 ст. 412 та ст. 413 КПК, не вказує, у чому конкретно полягають ці порушення і яким чином вони вплинули чи могли вплинути на законність чи обґрунтованість оскаржуваних судових рішень.
Потерпілий не зазначив, чи заявляв у суді апеляційної інстанції клопотання,

які всупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПК апеляційний суд безпідставно

не задовольнив, а також, які конкретнодоводи його апеляційної скарги у порушення ст. 419 цього Кодексу суд апеляційної інстанції належним чином

не дослідив, не перевірив і не оцінив, внаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

Касаційна скарга потерпілого не містить посилань на жодну з безумовних підстав, передбачених ч. 2 ст. 412 цього Кодексу для скасування судового рішення.
Крім того, усупереч п. 6 ч. 2 ст. 427 КПК потерпілий не долучив до касаційної скарги її копій з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження й усім учасникам судового провадження.
Відсутність у касаційній скарзі зазначених обґрунтувань та недотримання положень ст. 427 КПК, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1

ст. 429 КПК залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 12 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 22 травня 2018 року стосовно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і встановити п`ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3