АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/1607/2018 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2018 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 16 серпня 2017 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого Солом`янського управління поліції ГУ НП у місті Києві ОСОБА_9 , яке погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури № 9 міста Києва ОСОБА_6 , та накладено арешт на групу нежитлових приміщень № 9, № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 , яке на праві приватної власності зареєстроване за ОСОБА_8 , із забороною розпоряджатися, відчужувати та користуватися вказаним майном.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, власник майна ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про поновлення їй строку на оскарження ухвали слідчого судді, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження власник майна ОСОБА_8 зазначає, що розгляд клопотання слідчого був здійснений без її повідомлення, про існування ухвали слідчого судді їй стало відомо лише 01 березня 2018 року із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно при зверненні для отримання витягу.

Стосовно ухвали слідчого судді, товласник майна вважає її незаконною та необґрунтованою. Зокрема, ОСОБА_8 стверджує, що право власності на нежитлове приміщення вона набула на підставі Договору відступлення майнового (речового) права, укладеного 21 квітня 2016 року з ОСОБА_10 , яка, в свою чергу, отримала право на це приміщення 13 квітня 2016 року від свого батька ОСОБА_11 .При цьому, як вказує апелянт, ОСОБА_11 отримав майнові права на приміщення 14 серпня 2013 року на підставі укладеного з ОСОБА_12 договору відступлення права вимоги, у власності якого майнові права на нежитлове приміщення знаходилися з 02 серпня 2006 року на підставі Договору № 1 інвестування нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , укладеного між ЗАТ «Молодіжний житловий комплекс» «Оболонь» та ОСОБА_12 .
Далі в апеляційній скарзі ОСОБА_8 зазначає, що ОСОБА_12 сплатив ЗАТ «Молодіжний житловий комплекс» «Оболонь» лише 90 % суми коштів, що передбачена договором інвестування нежитлового приміщення № 1 від 02 серпня 2006 року. При цьому ОСОБА_8 стверджує, що повну вартість нежитлового приміщення, згідно вказаного договору інвестування, сплатила забудовнику вона, як інвестор, після чого отримала Довідку № 9 від 05 квітня 2017 року про сплату повної вартості об`єкта інвестування. Також апелянт вважає, що арештоване майно не відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника власника майна ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, пояснення прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що власник майна ОСОБА_8 не пропустила строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, але її апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Відповідно до матеріалів судового провадження, клопотання слідчого про арешт майна було розглянуто слідчим суддею 16 серпня 2017 року без виклику власника майна ОСОБА_8 чи її представника. Лише 01 березня 2018 року із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_8 дізналася про наявність такої ухвали слідчого судді, а 02 березня 2018 року вона подала до Апеляційного суду міста Києва апеляційну скаргу. Таким чином, власник майна ОСОБА_8 не пропустила п`ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.
Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим відділом Солом`янського управління поліції ГУ НП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0005802, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 травня 2017 року заознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Органами досудового розслідування встановлено, що до Солом`янського управління поліції ГУ НП у місті Києві надійшла заява директора департаменту розслідування протиправних діянь ПАТ КБ «Експобанк» () ОСОБА_13 з приводу встановлення факту подання невстановленою особою підроблених документів для введення об`єкту будівництва, розташованого за адресою: місто Київ, вул. Кадетський Гай, 3, в експлуатацію.
02 серпня 2006 року між ЗАТ МЖК «Оболонь» та ОСОБА_12 укладено Договір № 1 інвестування нежилого приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 1209,95 кв. м. (вартість інвестування 7575000 гривень), на підставі якого забудовник за рахунок залучених від інвестора коштів зобов`язався збудувати та передати у власність двох поверховий Блок соціального побутового обслуговування (БСПО) з цокольним приміщенням та інженерною інфраструктурою, щитовою, тепловим пунктом, вентиляційною камерою.
На виконання умов договору ОСОБА_12 було здійснено оплату, що підтверджено меморіальним ордером № 295642 від 02 серпня 2006 року на суму 3800000 гривень, меморіальним ордером № 207015 від 12 жовтня 2006 року на суму 2242000 гривень, меморіальним ордером № 218456 від 26 жовтня 2006 року на суму 762750 гривень.
19 грудня 2007 року між АТ «КБ «ЕКСПОБАНК» та ОСОБА_14 було укладено Договір кредитної лінії № 20/USD-CK на суму 1460000 доларів США, забезпеченням виконання зобов`язань за кредитним договором була фінансова порука ОСОБА_11 .
В подальшому, 14 серпня 2013 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_11 було укладено Договір відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_15 , зареєстрований в реєстрі за № 2808, на підставі якого ОСОБА_12 передані права вимоги ОСОБА_11 , що витікають з Договору від 02 серпня 2006 року № 1 інвестування нежилого приміщення (БСПО) за адресою: АДРЕСА_2 .
14 квітня 2014 року ОСОБА_11 шляхом внеску до статутного капіталу ТОВ «ДП «КИЇВМІСЬКДОВІДКА» належних йому майнових прав на нерухомість за адресою: місто Київ, вул. Кадетский Гай, 3, збільшив статутний капітал та став 100 % учасником вказаного товариства.
28 квітня 2014 року на підставі заяви ОСОБА_11 від 24 квітня 2014 року АТ «КБ «ЕКСПОБАНК» було прийнято 100 % частку статутного капіталу ТОВ «ДП «КИЇВМІСЬКДОВІДКА», що передана ОСОБА_11 за актом прийому-передачі частки у статутному капіталі, за ціною, визначеною на підставі оцінки корпоративних прав суб`єктом оціночної діяльності в сумі 15500000 гривень.

Таким чином, на баланс АТ «КБ «ЕКСПОБАНК» в рахунок погашення кредиту за Договором кредитної лінії № 20/USD-CK від 19 грудня 2007 року, а саме неустойки у сумі 35000 гривень, заборгованості за тілом кредиту у сумі 12869818,55 гривень, заборгованості за відсотками у сумі 2595181, 45 гривень ОСОБА_11 було передано корпоративні права ТОВ «ДП «КИЇВМІСЬКДОВІДКА», які включені до ліквідаційної маси АТ «КБ «ЕКСПОБАНК».

Статутний капітал ТОВ «ДП «КИЇВМІСЬКДОВІДКА» становить 17401265 гривеньта сформований за рахунок майнових прав на нерухомість, а саме нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: місто Київ, вул. Кадетський Гай, буд. 3, загальною площею 1209,95 кв. м., що має грошову оцінку в розмірі 16000000 гривень.
Проте ОСОБА_11 , з метою заволодіння майном АТ «КБ «ЕКСПОБАНК» та придбання права на майно шляхом обману, достовірно знаючи, що зазначене майно належить банку, 13 квітня 2016 року уклав із своєю донькою ОСОБА_10 договір відступлення майнового речового права на Об`єкт нерухомості і права вимоги (заміна кредитора в зобов`язанні), на підставі якого відступив останній майнові права на нежитлове приміщення (БСПО), яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .
В свою чергу, 21 квітня 2016 року ОСОБА_10 уклала договір відступлення майнового речового права на Об`єкт нерухомості і права вимоги (заміна кредитора в зобов`язанні) з ОСОБА_8 та на підставі зазначеного договору відступила майнові права на вищезазначене нежитлове приміщення.
11 травня 2017 року та 13 червня 2017 року за вказаним фактом Фондом гарантування вкладів фізичних осіб подані до правоохоронних органів заяви про вчинення кримінального правопорушення в порядку ст. 214 КПК України.
Постановою слідчого Солом`янського управління поліції ГУ НП у місті Києві ОСОБА_9 від 01 серпня 2017 року нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 1209,95 кв. м., визнано речовим доказам у кримінальному провадженні № 0005802.

08 серпня 2017 року слідчий Солом`янського управління поліції ГУ НП у місті Києві ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 9 міста Києва ОСОБА_6 , звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на групу нежитлових приміщень № 9, № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 , яке на праві приватної власності зареєстроване за ОСОБА_8 , встановивши заборону на розпорядження, відчуження та користування вказаним майном. Це клопотання мотивовано необхідністю забезпечити збереження вказаних нежитлових приміщень як речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки вони є об`єктом вчинення протиправних дій.

16 серпня 2017 року ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва клопотання слідчого було задоволено.
Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0005802, про накладення арешту на групу нежитлових приміщень № 9, № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 , яке на праві приватної власності зареєстроване за ОСОБА_8 , слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення слідчого ОСОБА_9 та, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що існують достатні правові підстави для накладення арешту на групу нежитлових приміщень № 9, № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 , яке на праві приватної власності зареєстроване за ОСОБА_8 , із забороною розпоряджатися, відчужувати та користуватися вказаним майном, з огляду на те, що вищевказані нежитлові приміщення відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК Україна, тобто вони є речовими доказами у кримінальному провадженні, про що органом досудового розслідування у встановленому порядку винесено відповідну постанову.

З урахуванням цього слідчий суддя, всупереч ствердженням апелянта, встановив належні правові підстави, передбачені ч. 1, ч. 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на групу нежитлових приміщень № 9, № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 , яке на праві приватної власності зареєстроване за ОСОБА_8 , із забороною розпоряджатися, відчужувати та користуватися вказаним майном.

В свою чергу, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою, визначеною в п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою забезпечення збереження речових доказів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на групу нежитлових приміщень № 9, № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 , яке на праві приватної власності зареєстроване за ОСОБА_8 , із забороною розпоряджатися, відчужувати та користуватися вказаним майном, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на групу нежитлових приміщень № 9, № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 , яке на праві приватної власності зареєстроване за громадянкою ОСОБА_8 , із забороною розпоряджатися, відчужувати та користуватися вказаним майном, діяв у спосіб і у межах чинного законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апелянта стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Враховуючи встановлені факти та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_8 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 16 серпня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого Солом`янського управління поліції ГУ НП у місті Києві ОСОБА_9 , погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури № 9 міста Києва ОСОБА_6 , та накладено арешт на групу нежитлових приміщень № 9, № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 , яке на праві приватної власності зареєстроване за ОСОБА_8 , із забороною розпоряджатися, відчужувати та користуватися вказаним майном, залишити без змін, а апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4