ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/5387/18
Провадження № 1-кс/210/2131/18

"24" вересня 2018 р. м. Кривий Ріг

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Криворізького РВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000579 від 22.09.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянин України, освіта неповна середня, неодружений, не працюючий, на утриманні неповнолітніх дітей не має, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
24 вересня 2018 до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, із вказаним клопотанням звернувся старший слідчий СВ Криворізького РВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погодженим прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 .

Клопотання слідчий мотивує тим, що Досудовим розслідуванням встановлено, що 21 вересня 2018 року близько 17.30 годин, між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та його матір`ю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 під час розпивання спиртних напоїв на відкритій ділянці місцевості, поблизу с. Інгулець, Криворізький район, Дніпропетровська область, де вони випасали корів, відбулась сварка на ґрунті того, що ОСОБА_4 наполягав аби ОСОБА_7 разом з ним пішла шукати корів, яких вони випасали. Під час сварки ОСОБА_7 категорично відмовила ОСОБА_4 допомогти в пошуках корів та почала висловилась на адресу останнього нецензурною лайкою, що викликало у ОСОБА_4 гостру неприязнь до неї та умисел, на спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, за вказаних мотивів.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, ОСОБА_4 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на вказаній ділянці місцевості, умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, завдав потерпілій ОСОБА_7 , яка сиділа на землі звернутою до нього обличчям, не менше трьох ударів долонею правої руки в область обличчя але потерпіла ОСОБА_7 не припинила висловлюватись на адресу ОСОБА_4 нецензурною лайкою, від чого ОСОБА_4 розлютися ще більше. Далі ОСОБА_4 підняв з земля дерев`яну палицю, якою почав наносити чисельні удари потерпілій ОСОБА_7 в область, обличчя, голови та тулубу. Коли дерев`яна палиця якою ОСОБА_4 наносив потерпілій ОСОБА_7 удари зламалась, він почав наносити удари потерпілій ОСОБА_7 в область обличчя та тулубу правою та лівою рукою стиснутою у кулак. ОСОБА_7 руками закрила обличчя але ОСОБА_4 не припиняв наносити потерпілій ОСОБА_7 чисельні удари в область голови, передпліччя. Після чого, ОСОБА_4 пішов шукати корів, а потерпіла ОСОБА_7 перебуваючи в свідомості, залишилась на тому місці, де ОСОБА_4 наносив їх вказані удари. Коли ОСОБА_4 приблизно через 30 хвилин повернувся до того місця, де залишились потерпіла ОСОБА_7 то виявив, що від отриманих тілесних ушкоджень вона померла.

Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 1680 від 22.09.2018 виданого Криворізьким міжрайонним відділом КЗ « Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи» ДОР причиною смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 стали тілесні ушкодження у вигляді: сполучена травма голови, тулубу, кінцівок, переломи ребер, крововиливи під оболонку та шлуночки головного мозку, шок.

Діяння ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 121 КК України за ознаками: умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за яке передбачено законом покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до десяти років.

22.09.2018 року о 08 годині 34 хвилин ОСОБА_4 затримано в порядку ст .208 КПК України, у зв`язку з тим, що останнього було викрито одразу після вчинення злочину.

В ході проведення досудового розслідування зібрано сукупність належних і достатніх доказів, які підтверджують вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, що є підставою для обґрунтованої підозри, а саме: протоколи огляду трупу ОСОБА_7 , протокол огляду місця події, речовими доказами, лікарським свідоцтвом про смерть № 1680 від 22.09.2018 показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , . ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

22.09.2018 року ОСОБА_4 оголошено повідомлення про підозру у вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до положень п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обставинами, які підтверджують зазначені ризики є те, що ОСОБА_4 , не має місця роботи, тобто не має засобів для існування, неодружений, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, інвалідом не являється, не має міцних соціальних зав`язків, тому враховуючи особистість підозрюваного ОСОБА_4 він буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Підозрюваний може впливати на свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , з метою залякування та відмови від наданих ними показань, які викривають причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення..
Підозрюваному ОСОБА_4 не може бути обрано більш м`який запобіжний захід, як - то, наприклад, домашній арешт, так як він останній час не проживав за місцем реєстрації, Застава як основний запобіжний захід не може бути застосована до ОСОБА_4 у зв`язку із тим, що останній ніде не працює. Особиста порука не може бути застосована до підозрюваного ОСОБА_4 у зв`язку із відсутністю осіб, які заслуговують на довіру. Особисте зобов`язання не може бути застосоване у зв`язку із тим, що перебування підозрюваного ОСОБА_4 на волі не сприятиме виконанню ним, покладених на нього процесуальних обов`язків.

Всі зазначені обставини свідчать про неможливість запобігти вищезазначеним ризикам шляхом обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу для ОСОБА_4 .

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

У відповідності до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1)щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2)щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3)щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, про те був порушений нею.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України, підозрюваний звільняється з під варти після внесення застави, визначеної в ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Пунктом 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Так, Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, переховування від суду, вчинення іншого правопорушення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_14 у разі визнання його винним, у сукупності із даними про особу обвинуваченого, з огляду на вірогідність переховуватися від суду, незаконного впливу на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні та вчинення інших кримінальних правопорушень, спростовує доводи про відсутність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ст.177 КПК України, та можливість застосування альтернативного запобіжного заходу.

Вищевикладені обставини свідчать про неможливість запобігання вищезазначеному ризику застосуванням більш м`якого запобіжного заходу

Прокурор підтримав клопотання слідчого та зазначив, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим, і відповідає меті такого заходу, тому просив суд його задовольнити.
Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат за дорученням ОСОБА_5 у вирішенні даного питання поклався на розсуд суду.

Підозрюваний ОСОБА_4 повідомив суду, що дійсно вчинив дане кримінальне правопорушення перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, а у вирішенні питання по суті клопотання слідчого, підтримав позицію свого захисника.

Слідчий суддя, заслухавши доводи слідчого, прокурора, підозрюваного та його захисника (кожного окремо), дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Слідчий суддя вважає, що наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується наявними у провадженні доказами, а саме: , а саме: протоколи огляду трупу ОСОБА_7 , протокол огляду місця події, речовими доказами, лікарським свідоцтвом про смерть № 1680 від 22.09.2018 показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , . ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Згідно ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

ОСОБА_4 підозрюється у скоєні тяжкого злочину, не має офіційних джерел доходу, неодружений, раніше не судимий.

Обставинами, що підтверджують наявність зазначених ризиків є те, що в теперішній час ОСОБА_4 не має місця роботи, тобто не має засобів для існування.

Таким чином, суд вбачає наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ст. 177 КПК України, а саме, можливість переховуватись від органів досудового слідства та/або суду, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Враховуючи те, що скоєне ОСОБА_4 кримінальне правопорушення спричинило загибель потерпілої та відповідно до вимог п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді застави відносно останнього.

Виходячи з вищевикладеного та на підставі ст. 29,55,62,63,129 Конституції України та керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 193, 197, 199, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ Криворізького РВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - запобіжний захід у вигляді взяття під вартою з 20 годин 00 хвилин 24 вересня 2018 року до 20 години 00 хвилин 23 листопада 2018 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Термін дії ухвали 60 днів.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1