Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/10/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2018 року. Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому матеріали за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 вересня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 вересня 2018 року частково задоволено клопотання слідчого погодженого з прокурором та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною покидати житло у період доби з 21:00 год. до 07:00 год. наступного дня за адресою: АДРЕСА_1 , протягом двох місяців, з 21 вересня 2018 року до 20 листопада 2018 року включно та покладено певні обв`язки.
В апеляційній сказі захисник підозрюваного просить визнати поважною причину пропуску строку на подачу апеляційної скарги, ухвалу слідчого судді скасувати, у застосуванні запобіжного заходу щодо його підзахисного відмовити.
В обґрунтування апеляції зазначив, що повний текст оскаржуваної ухвали був проголошений слідчим суддею лише 25.09.2018р., а його копія вручена в суді лише 28.09.2018р., після чого для погодження позиції з підзахисним щодо апеляційного оскарження даної ухвали потрібен був певний час, вважає, що строк на подачу даної апеляційної скарги пропущений з поважних причин.
Зазначив, що позиція слідчого судді щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_8 є помилковою, оскільки кримінальне правопорушення, у скоєнні якого повідомлено про підозру ОСОБА_8 , відноситься до категорії злочинів проти власності, а тому ключовим питанням в даному випадку є те, чи мало місце протиправне посягання на майно іншої особи, для чого, в свою чергу, необхідним є встановлення реального власника майна, на яке скоєно посягання, а також факту наявності у власника будь-яких претензій щодо дій інших осіб, які на належне власнику майно посягають.
Однак на даний час відсутні підстави вважати, що взагалі мала місце крадіжка майна, і що мало місце викрадення майна в особливо великих розмірах.
Також вказав, що кримінальне правопорушення, у скоєнні якого повідомлено про підозру ОСОБА_8 , відноситься до категорії умисних злочинів, що характеризуються прямим умислом, який передбачає наявність у особи, яка подібний злочин скоює, умислу саме на протиправне заволодіння майном іншої особи.
Проте ОСОБА_8 не знав і не міг об`єктивно знати про незаконність своїх дій, оскільки виконував вказівки представника ТОВ «Балліста», в розпорядження якого його як офіційного працівника ПП «Агрофірма Славутич» було відряджено згідно відповідних наказів по підприємству та посвідчень про відрядження (копії долучені стороною захисту в ході розгляду клопотання слідчим суддею) на виконання умов договору, укладеного між ПП «Агрофірма Славутич» та ТОВ «Балліста» на оренду сільськогосподарської, саме тому в його діях відсутня суб`єктивна сторона складу злочину, передбаченого ст. 185 КК України.
Так само помилковою є позиція слідчого судді щодо існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, тому що в тексті самого клопотання слідчого жодні аргументи (не кажучи вже про докази) на підтвердження існування хоча б одного з ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, відсутні, так само відсутні вони й у доданих до клопотання матеріалах.

Заслухавши доповідача, доводи захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,висновок прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляції адвоката, дослідивши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, за таких підстав.

З підстав зазначених в апеляційній скарзі з приводу пропуску строку, колегія суддів вважає, що вони підлягають задоволенню.
Вимогами ч. 1 ст. 194 КПК України, визначено що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.
Відповідно до ч. 1 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Згідно з ч. 2 цієї ж статті домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення ( зменшення ) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді апеляційним судом встановлено, що зазначені вимоги процесуального закону слідчим суддею були дотримані.
Колегія суддів не погоджується з посиланнями адвоката, з приводу відсутності підстав вважати, що взагалі мала місце крадіжка майна, і що мало місце викрадення майна в особливо великих розмірах, а також незнання незаконності своїх дій підозрюваним, тому що він виконував вказівки представника ТОВ «Балліста».

Оскільки судом вірно зазначено, що вирішуючи питання щодо наявності обґрунтованої підозри, слідчий суддя зазначає, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі-ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
Водночас, практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.
Крім того, доводи сторони захисту про існування обґрунтованої підозри, про належність та допустимість доказів, повинні оцінюватися виключно під час розгляду справи по суті у сукупності із іншими доказами.
Що стосується твердження про відсутність ризиків, колегія суддів не погоджується з твердженнями захисника з цього приводу, оскільки судом першої інстанції, останні враховані в зв`язку з чим клопотання слідчого задоволено частково та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, а не тримання під вартою.

Під час розгляду клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, слідчий суддя врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, в місці його постійного проживання.
Приймаючи до уваги зазначене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що застосований відносно підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, буде достатнім та необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, а також повною мірою зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
За таких обставин, апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 376, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 вересня 2018 року

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 вересня 2018 року щодо ОСОБА_9 без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді підписи
Згідно з оригіналом

Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2