Справа № 305/1896/18
Провадження по справі 1-кп/305/411/18

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2018.Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючої- судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000727 від 26.08.2018 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою світою, непрацюючого, одруженого, раніше не судимого,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , (зареєстрований в АДРЕСА_2 ), українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого,

обох, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 , спільно з обвинуваченим ОСОБА_5 , 25 серпня 2018 року, близько 13 години, перебуваючи навпроти будинку АДРЕСА_3 , на правому березі по течії русла річки "Біла Тиса", діючи умисно, з метою незаконного видобування корисних копалин загальнодержавного значення, не маючи на видобування корисних копалин спеціального дозволу про надання гірничого відводу, за допомогою екскаватора марки ЕО -2629 з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , яким управляв ОСОБА_5 , здійснили незаконний видуботок сировини піщано-гравійної (гравію), загальним об`ємом 3,5 метрів кубічних, яка відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 827 від 12.12.1994 "Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення", відноситься до корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення. В подальшому, вказану сировину ОСОБА_5 завантажив до кузова автомобіля марки "Камаз 5511" з державним реєстраційним номером НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 . Таким чином, своїми діями обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 здійснили незаконний видобуток сировини піщано-гравійної (гравію) загальним об`ємом 3,5 метрів кубічних, заподіявши шкоду державним інтересам у розмірі 2189,12 грн.

Дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.2 ст.240 КК України, тобто як незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.

28 вересня 2018 року, між прокурором Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , якому за приписами статті 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000727 від 26.08.2018 та обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з кожним окремо, укладено угоду про визнання винуватості, яку вони просять суд затвердити.

За умовами зазначених угод, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 беззастережно визнали свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, в обсязі підозри. Цими угодами визначено покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , за ч.2 ст.240 КК України, та ОСОБА_5 , за ч.2 ст.240 КК України, у виді штрафу у розмірі чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 6 800 гривень, кожному.

Угодами встановлено наслідки їх укладення та затвердження, у відповідності до приписів статті 473 КПК України, а також наслідки їх невиконання.

Відповідно до статті 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбуття з випробовуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Пунктом 1 частини 3 статті 314 КПК України визначено, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п.2 ч.1 статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Приписами частини 4 статті 469 КПК України встановлено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Так, злочин, у вчиненні якого обвинувачено ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , та у вчиненні якого вони визнали себе винними, являється, відповідно до ч 3 ст.12 КК України, злочином середньої тяжкості.

Судом з`ясовано, що обвинувачені цілком зрозуміли права, визначені частиною 4 статті 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені частиною 2 статті 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угоди судом.

Суд, переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, аніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови угод укладених як з ОСОБА_4 , так і з ОСОБА_5 відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, тому зазначені угоди можуть бути затверджені. На умовах цих угод може бути ухвалено вирок, оскільки правова кваліфікація кримінального правопорушення вчиненого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зроблена вірно. Умови укладених угод відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін, або інших осіб, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченими взятих на себе зобов`язань, наявність у них фактичних підстав для визнання винуватості.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 473, 474, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 28 вересня 2018 року про визнання винуватості укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, за яким призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу у розмірі чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 6 800 гривень.

Затвердити угоду від 28 вересня 2018 року про визнання винуватості укладену між обвинуваченим ОСОБА_5 , та прокурором Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, за яким призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу у розмірі чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 6 800 гривень.

Речові докази: піщано - гравійну суміш, (гравій), що знаходиться на відповідальному зберіганні в Рахівському ВП Тячівського ВП ГУПН в Закарпатській області, по вступу вироку в законну силу конфіскувати в дохід держави; екскаватор марки ЕО - 2629 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , по вступу вироку в законну силу, залишити йому як власнику; вантажний автомобіль марки "Камаз 5511", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 по вступу вироку в законну силу, залишити йому як власнику.

Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду через Рахівський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч. 4 ст.394 КПК України:

- обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, аніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст.474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, аніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно частини четвертої ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженим та прокурору.

Головуюча: ОСОБА_1