Справа № 214/4967/18
1-кп/214/749/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2018 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001538 від 08.07.2018 року відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, громадянина України, із базовою середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, інваліда ІІІ групи, раніше не судимого в силу ст.89 КК України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
07.07.2018 року, приблизно о 13.30 год., ОСОБА_3 знаходячись на ділянці місцевості, розташованої на території природничо-наукового ліцею за адресою: АДРЕСА_3 , переслідуючи корисливу мету власного збагачення, штовхнувши ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого він втратив координацію та впав на землю, відкрито викрав належний останньому на праві приватної власності мобільний телефон марки «Huawei» моделі Y5II CUN-U29 вартістю 1666 грн., який був у силіконовому чохлі, з сім-карткою мобільного оператора «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_1 та флеш картою пам`яті «Micro SD», вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи не визначається, після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 спричинено матеріальну шкоду на суму 1666 грн.
Умисні дії ОСОБА_3 належить кваліфікувати за ч.1 ст.186 КК України, за ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.
Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України визнав в повному обсязі по обставинах, зазначених в обвинувальному акті та пояснив, що

07 липня 2018 року, в другий половині дня, точного часу не пам`ятаю, він повертався з дачної садиби по вул. Володимира Великого в м. Кривому Розі, де зустрів раніше невідомого потерпілого ОСОБА_6 , який, на його погляд, перебував у стані алкогольного сп`яніння. Помітивши в руках у потерпілого ОСОБА_6 мобільний телефон, марки «Huawei», він попросив у потерпілого цей телефон для здійснення дзвінка. Після здійснення телефонного дзвінка, він повернув телефон потерпілому ОСОБА_6 . Оскільки в той день йшов дощ, потерпілий ОСОБА_6 , намагаючись покласти свій телефон до кишені, послизнувся та втратив рівновагу, у зв`язку з чим не втримав телефон, який в результаті впав на землю. При спробі потерпілого ОСОБА_6 підняти із землі свій мобільний телефон, скориставшись ситуацією та відштовхнувши останнього, він схватив мобільний телефон та пішов з місця події. Він розумів, що потерпілий усвідомлює відкрите заволодіння ним мобільним телефоном, який в подальшому він здав до ломбарду. Під час досудового розслідування він вказав ломбард, в який здав викрадений телефон. В скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати та врахувати, що він є інвалідом ІІІ групи та ВІЛ-інфікованим.

Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнання обвинуваченим ОСОБА_3 вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясував у учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин та чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оцінюючи досліджені в судовому засіданні, відповідно до вимог ст.ст.85, 94 КПК України, показання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає, що ці докази отримані у порядку встановленому КПК України, а тому є належними та допустимими, підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що обвинувачений здійснив грабіж.
Після з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених під час судового розгляду кримінального провадження, аналізуючи показання обвинуваченого ОСОБА_3 , які мають логічний та послідовний характер, узгоджуються між собою, суд поза розумним сумнівом приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч.1 ст.186 КК України.
Вказаний висновок суду узгоджується з п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кобець проти України" (заява №1637/04), у якому зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Туреччини" п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, зокрема дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_3 по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України (т.1 а.с.53,54).
Відповідно до ч.1 ст.66 КК України обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 визначається щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність претензій з боку потерпілого.
Обставини, яка відповідно до ст.67 КК України, обтяжували б покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особистість обвинуваченого, який хоча раніше неодноразово судимий, однак в силу ст.89 КК України судимість погашена (т.1 а.с.51-52), офіційно не працює, за місцем мешкання характеризується нейтрально (т.1 а.с.55), знаходився під наглядом лікаря-психіатра до 1995 року з приводу зловживання алкоголем та фоні психопатоподібної поведінки, синдром уходу та бродяжництва, соціальна дезадаптація, тютюнопаління (т.1 а.с.53), з лютого 1999 року знаходиться під диспансерним наглядом з приводу психічних поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності (т.1 а.с.54), є інвалідом ІІІ групи з дитинства (т.1 а.с.67), має тяжкі захворювання (т.1 а.с.68-70).

Таким чином, суд, враховуючи вище викладені обставини у своїй сукупності вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 повинно бути призначено покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч.1 ст.186 КК України. При цьому суд вважає за необхідне застосувати ст.75 КК України та звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, оскільки суд переконаний, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Виходячи із всіх встановлених по справі обставин, керуючись ст.75 КК України, суд вважає за доцільне встановити обвинуваченому ОСОБА_3 випробувальний термін, при цьому покласти на останнього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Підстав для застосування ст.69 КК України судом не встановлено.
Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судової товарознавчої експертизи в сумі 572 грн. (т.1 а.с.41).
Запобіжний захід під час досудового розслідування ОСОБА_3 не обирався.
Потерпілим цивільного позову не заявлено, однак за ним зберігається право на звернення до суду за відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди завданої злочином в порядку цивільного судочинства.
Питання речових доказів судом вирішується в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.349 ч. 3, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання за ч.1 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 1 (один) рік.
Відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані з проведенням судової товарознавчої експертизи в сумі 572 (п`ятсот сімдесят дві) грн. 00 коп.

Речові докази: мобільний телефон марки «Huawei» моделі Y5II CUN-U29, переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 згідно розписки (т.1 а.с.26) залишити останньому з правом користування та розпорядження на власний розсуд.
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1