Справа № 405/2313/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2018 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004485 від 18.04.2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Миронівка, Шосткинського району, Сумської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 19.03.2012 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.1 ст.187, ч.1 ст.263 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки;
- 18.02.2013 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
- 22.05.2013 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільненого 24.05.2016 року за ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.05.2016 року умовно-достроково на 1 рік 4 місяці 19 днів, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_8 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за наступних обставин.
14.04.2017 року близько 15.00 год. ОСОБА_8 знаходився біля під`їзду №1 будинку АДРЕСА_3 , де помітив раніше знайомого ОСОБА_9 у якого при собі був мобільний телефон марки «Samsung GT-E1232B». В цей момент у ОСОБА_8 виник умисел спрямований на таємне викрадення вищезазначеного телефону.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи таємно, повторно, цілеспрямовано, з корисливих спонукань та переслідуючи мету власної наживи, впевнившись в тому, що за ним ніхто не спостерігає та його злочинні дії не будуть помічені, ОСОБА_8 із правої бокової кишені куртки ОСОБА_9 викрав мобільний телефон «Samsung GT-E1232B», чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , котрий належить матері ОСОБА_9 - ОСОБА_6 , вартістю 250 грн.
З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 250 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні повністю не визнав та показав, що 14.04.2017 року він в обідню пору прийшов до матері додому, яка проживає на АДРЕСА_4 , де і залишився до наступного дня. На слідуючий день, коли він перебував уже у себе вдома на вул. Куроп`ятникова, до нього прийшов ОСОБА_10 у якого він придбав мобільний телефон. Він був впевнений, що телефон належить ОСОБА_10 . Він купив зарядний пристрій до телефону і став ним користуватися. Через декілька днів, їдучи з матір`ю ОСОБА_9 в ліфті, у нього задзвонив телефон в кармані. Побачивши цей телефон, вона викликала поліцію.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, його вина доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами:

-показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яку рішенням Ленінського районного суду м.Кіровограда від 29.02.2012 року призначено піклувальником ОСОБА_9 , як обмежено дієздатному (т.1, а.п.21), згідно яких 14.04.2017 року її син ОСОБА_9 прийшов додому за адресою: АДРЕСА_3 , без мобільного телефону. Після чого зателефонувавши на мобільний сина, їй відповів незнайомий чоловік і в телефонну слухавку вона почула розмову між двома особами, один з яких запитав іншого: «Навіщо ти взяв телефон?», на що отримав відповідь «Йому все мама купує.». Пізніше з`ясувала, що син з ОСОБА_8 і невідомою особою стояли разом біля під`їзду, а згодом розійшлись в різні сторони. Через декілька днів, проїжджаючи на велосипеді по АДРЕСА_5 , почула знайомий рингтон з мобільного сина і побачила, що ОСОБА_8 стоїть зі зниклим телефоном. Після чого, в під`їзді будинку затримала ОСОБА_8 та викликала поліцію, яка повернула їй мобільний телефон, котрий був куплений за 250 грн.;
-показаннями свідка ОСОБА_9 , який є сином потерпілої, згідно яких вони з ОСОБА_8 проживають на одній площадці будинку. 14.07.2017 року був у знайомого у сусідньому будинку, а коли повертався додому, поговоривши по телефону з матір`ю, поклав його в карман. Біля під`їзду зустрів ОСОБА_8 , який привітався та обняв його. Він і раніше зустрічався з ОСОБА_8 , вітались, однак, обвинувачений його, при цьому, не обнімав. Поговоривши, піднявся в квартиру. Через під години виявив відсутність мобільного. З карману телефон випасти не міг. Через декілька днів мати виявила його мобільний телефон у ОСОБА_8 ;
-показаннями свідка ОСОБА_11 наданими у судовому засіданні, згідно яких 14.04.2017 року вона бачила, що ОСОБА_8 біля під`їзду будинку АДРЕСА_3 підійшов та обняв ОСОБА_9 ..

Окрім цього, вина обвинуваченого ОСОБА_8 підтверджується письмовими доказами:
-протоколом огляду місця події від 18.04.2017 року, під час проведення якого, за адресою: вул. Вокзальна, 58, м. Кропивницький в кабінеті прийому громадян, виявлено мобільний телефон «Samsung GT-E1232B» ІМЕІ: НОМЕР_1 , чорного кольору, біля якого знаходиться громадянин ОСОБА_8 (т.1, а.п.15);
-протоколом огляду предмету від 20.04.2017 року з фототаблицею, згідно якого слідчий Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області провів огляд мобільного телефону «Samsung GT-E1232B», чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 та зарядного пристрою Samsung, що вилучені 18.04.2017 року у ОСОБА_8 (т.1, а.п.22-23);
-висновком товарознавчої експертизи №193 від 20.04.2017 року, згідно якого вартість викраденого майна на момент скоєння злочину складала 250 грн. (т.1, а.п.28);
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.04.2017 року, згідно якого слідчий Кропивницького ВП ГУ НП в Кіровоградській області, у присутності двох понятих, пред`явив свідку ОСОБА_11 для впізнання 4 фотознімки громадян, серед яких остання впізнала особу на фото №2, якого знає як ОСОБА_12 , який 14.04.2017 року обіймав ОСОБА_9 біля гуртожитку по АДРЕСА_3 , (т.1, а.п.38);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 27.04.2017 року, згідно якого слідчий Кропивницького ВП ГУ НП в Кіровоградській області, за участю підозрюваного ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , провів слідчий експеримент з метою перевірки і уточнення відомостей наданих підозрюваним ОСОБА_8 . При відтворенні відеозапису слідчого експерименту, судом встановлено, що обвинувачений на місці скоєння злочину детально розповів та показав, де зустрів ОСОБА_9 , як обняв його та з правого карману витягнув у остатннього телефон (т.1, а.п.48-49);
Приведені вище та досліджені судом письмові докази є належними та допустимими, оскільки отримані органом досудового слідства згідно з вимогами Кримінально процесуального законодавства України, повністю узгоджуються між собою та містять в собі фактичні дані, які вказують на місце, час, спосіб вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення.
Оцінюючи вище приведені письмові докази, як кожен окремо, так і в їх сукупності між собою та з отриманими в ході судового розгляду показами потерпілої, свідків, суд констатує їх повну узгодженість та достатність для встановлення винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 .
Доводи обвинуваченого про непричетність до вчинення крадіжки мобільного телефону, спростовуються сукупністю досліджених судом доказів. Так, свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_11 в судовому засіданні повідомили, що саме ОСОБА_8 знаходився поряд з ОСОБА_9 біля під`їзду будинку АДРЕСА_3 в день вчинення крадіжки. При цьому, свідок ОСОБА_9 зазначив, що ОСОБА_8 при зустрічі його обняв, чого не траплялось раніше. Показання свідків узгоджуються з протоколом пред`явлення особи для впізнання, під час якого свідок ОСОБА_11 впізнала ОСОБА_8 , як особу яка обнімала ОСОБА_9 біля під`їзду.
Показання потерпілої та свідків суд визнає достовірними та правдивими. Доказів того, що вони перебувають з обвинуваченим в неприязних стосунках, про що зазначав ОСОБА_8 в судовому засіданні, не надано, як і не наведено об`єктивних підстав обмовляти останнього.
Таким чином, судом з`ясовано, що підійшовши до ОСОБА_9 та обнявши його, ОСОБА_8 мав реальну можливість заволодіти телефоном потерпілої, який знаходився у правому зовнішньому кармані верхнього одягу її сина ОСОБА_9 , зникнення якого останній виявив повернувшись до квартири після зустрічі з обвинуваченим. Водночас, вчинення таких рухів обвинуваченим по відношенню до ОСОБА_9 (з урахуванням того, що такі були разові), свідчать про направленість умислу ОСОБА_8 на вчинення таємного викрадення чужого майна, реалізуючи який та обіймаючи ОСОБА_9 обвинувачений, непомітно для останнього, заволодів мобільним телефоном.
Твердження обвинуваченого про те, що під час досудового слідства при проведенні слідчого експерименту він визнавав вину та давав покази зі слів слідчого та під його моральним тиском, не заслуговують на увагу, оскільки ґрунтуються лише на твердженнях обвинуваченого, який є зацікавленою особою, метою яких є уникнення кримінальної відповідальності. Так, обвинувачений під час досудового слідства та судового розгляду кримінального провадження, про застосування недозволених методів слідства з боку працівників поліції не заявляв. Крім того, ОСОБА_8 під час досудового розслідування було призначено захисника для надання правової кваліфікованої допомоги, якому він також не повідомляв про вказані порушення. До того ж, при проведенні слідчого експерименту захисник ОСОБА_8 був присутнім. Відповідно до відеозапису слідчої дії, обвинувачений надавав логічні, послідовні, детальні показання щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, при цьому спокійно демонструючи свої дії. Зауважень до слідчої дії в учасників не було.
З огляду на наведене, суд критично ставиться до наданих в судовому засіданні показань обвинуваченого та вважає їх такими, що надані ОСОБА_8 з метою ухилення від кримінальної відповідальності.
За таких обставин, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненої повторно
Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України.
Відповідно до вимог КК України та постанови Пленуму Верховного Суду № 8 від 12.06.2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.
При призначенні ОСОБА_8 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_8 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, не працевлаштований, неодружений, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває. Згідно довідки Комунального закладу «Обласний наркологічний диспансер» №1406 від 21.09.2017 року ОСОБА_8 знаходиться на диспансерному обліку з приводу вживання алкоголю, синдром залежності з 1994 року. Раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, з поміж іншого за вчинення злочинів проти власності, злочин вчинив в період умовно дострокового звільнення.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Беручи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_8 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, враховуючи, що ОСОБА_8 , будучи звільнений умовно-достроково, належних висновків не зробив і в період умово-дострокового звільнення знову вчинив злочин проти власності, суд вважає, що виправлення та перевиховання останнього можливе лише в умовах ізоляції від суспільства з призначенням покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України, яке, на думку суду, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами, невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати: частину покарання, від відбування якого особу звільнено умовно-достроково (статті 81,107 КК).

Обвинуваченого ОСОБА_8 засуджено 22.05.2013 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільненого 24.05.2016 року за ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.05.2016 року умовно-достроково на 1 рік 4 місяці 19 днів.

За таких обставин суд призначає остаточне покарання ОСОБА_8 за сукупністю вироків з урахуванням положень ст. 71 КК України.

Підстав для застосування ст.ст.69, 75 КК України із урахуванням обставин скоєного кримінального правопорушення суд не вбачає.

Ст. 72 КК України врегульовує правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення.

Законом України № 838 VIII від 26 листопада 2015 року внесено зміни до ч.5 ст.72 КК України, відповідно яких зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до Закону України № 2046-VІІІ/18.05.2017 до ч.5 ст.72 КК України внесено зміни, згідно яких у разі засудження особи до позбавлення волі у строк покарання зараховується попереднє ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 вчинив злочин до 20 червня 2017 року, щодо нього на даний час продовжуються застосовуватись заходи попереднього ув`язнення, а тому під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838 VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.

Цивільний позов та процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів, суд вирішує згідно з вимогами ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.368, 371, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.05.2013 року і остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 3 місяці.

Строк покарання обвинуваченому ОСОБА_8 рахувати з моменту затримання, тобто з 30.10.2017 року.
Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року) в строк відбування покарання ОСОБА_8 'єрд'євичу зарахувати строк попереднього ув`язнення з 30.10.2017 року по день вступу вироку в законну силу, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Цивільний позов та процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази:
-мобільний телефон марки «Samsung GT-E 1232В», який переданий під розписку на відповідальне зберігання ОСОБА_6 залишити останній, як їй належний;

-зарядний пристрій «Samsung» до мобільного телефону, який переданий ОСОБА_8 , - залишити останньому, як йому належний.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Ленінський районний суд м. Кіровограда.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_13