Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/306/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.10.2018 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі :

головуючого ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження (ЄРДР №0000170 від 18.08.2015) по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Шабалинів, Коропського району, Чернігівської області, мешканця АДРЕСА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,одруженого, на утриманні якого перебуває одна малолітня дитина, військовослужбовець, солдат, з середньо-спеціальною освітою, раніше не судимого,

у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Що ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини ПП НОМЕР_1 , у порушення вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.9, 11, 12, 16, 49, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, під час дії особливого періоду, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, 22.02.2015 самовільно залишив місце несення служби - військова частина ПП НОМЕР_1 , та маючи об`єктивні можливості прибути на службу, незаконно та без поважних причин ухилявся від її проходження по 22.11.2016, перебуваючи весь вказаний період поза розташуванням військової частини та проводячи час на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини або місця служби, без поважних причин, в умовах особливого періоду.

В судовому засіданні ОСОБА_5 повністю підтвердив обставини обвинувачення та визнав вину у вчиненні злочину, що йому інкриміновано за ч.4 ст.407 КК України, пояснив, що після виходу з "Дебальцівського котла" та приїзду до м. Артемівська, всі військовослужбовці роз`їхались по домівках, хоч дозволу на це і не мали. Весь час знаходився вдома. Просив застосувати до нього амністію, оскільки він є військовослужбовцем та приймав участь у військових діях.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а наслідки позбавлення права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку їм зрозумілі, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

При викладених обставинах, судом встановлено, що мало місце діяння, у вчиненні якого ОСОБА_5 обвинувачується, це діяння містить склад злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч.4 ст.407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини або місця служби, без поважних причин, в умовах особливого періоду. Обвинувачений винен у вчиненні цього злочину та підлягає покаранню за його вчинення, оскільки такий ним вчинено у стані осудності.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає - щире каяття, співпраця зі стороною обвинувачення та безпосередня участь ОСОБА_5 у бойових діях в зоні АТО.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд у відповідності до ст.65 КК України враховує досудову доповідь про обвинуваченого (а.с. 104-106), характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, характеризуючи дані, а саме: що обвинувачений за станом здоров`я придатний до проходження військової служби (а.с. 46), на диспансерному обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не знаходиться (а.с.47), за місцем служби характеризується негативно (а.с. 49), приймав безпосередню участь у АТО (а.с.40-41), раніше не судимий (а.с. 48).

За таких обставин, враховуючи наявність у обвинуваченого пом`якшуючих покарання обставин, щире бажання обвинуваченого виправитись, його виправлення та перевиховання можливе, йому слід призначити покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії у виді позбавлення волі із звільненням від призначеного покарання на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Обвинувачений та захисник в даному судовому засіданні заявили клопотання про звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році», мотивуючи його тим, що він вчинив злочин, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, при цьому ОСОБА_5 приймав участь у бойових діях в зоні АТО.

Прокурор не заперечував проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію в 2016 році».

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Особи, на яких поширюється дія закону про амністію, можуть бути звільнені від відбування як основного, так і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, в частині вироку, яка не була виконана на день набрання чинності законом про амністію (ч.1 ст. 6 Закону України «Про застосування амністії в Україні»).

За приписами ст.86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

07.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VІІІ від 22.12.2016 року.

Згідно з ст.2 Закону України «Про амністію в 2016 році» передбачено можливість звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та статті 9 цього Закону).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 , приймав безпосередню участь у зоні проведення АТО з 05.10.2014 по 22.02.2015, що підтверджується відповіддю на запит №3016 та витягом з наказу №226 від 22.10.2014 року (а.с.40-41)

Обмежень, щодо застосування амністії, визначених у ст.9 Закону України «Про амністію в 2016 році» судом не виявлено.

Цивільний позов не заявлено.

Обвинувачений не вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності.

Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.

Майно, на яке накладено арешт відсутнє.

Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосований.

Керуючись ст.ст. 94, 100, 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавленні волі строком на 3 роки.

На підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від призначеного за цим вироком покарання.

На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, через районний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

ГоловуючийОСОБА_1