У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"26" квітня 2018 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання захисника підозрюваної ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000203 від 19.10.2017 року про скасування арешту майна,
в с т а н о в и в:

25 квітня 2018 року захисник підозрюваної ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 05.03.2018 року, у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000203 від 19.10.2017 року.
Захисника ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти скасування арешту, оскільки арешт накладено обґрунтовано та в його застосуванні на даний час не відпала потреба, оскільки арештоване майно визнано речовим доказом.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

13.03.2018 року ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва було накладено арешт на майно, а саме: блокнот з записами, електронний планшет «айпад», серія «dmrkdlwpf191», мобільний телефон «айфон 5С», імеі: НОМЕР_1 , в якому знаходиться сім карта з номером телефону: НОМЕР_2 , мобільний телефон «Нокіа», імеі1: НОМЕР_3 , імеі2: НОМЕР_4 , в якому знаходиться сім карта з номером: НОМЕР_5 , мобільний телефон «айфон 6 плюс», імеі: НОМЕР_6 , в якому знаходиться сім карта з номером телефону: НОМЕР_7 , банківська картка банку «ощадбанк» з номером: НОМЕР_8 , футляр всередині якого знаходяться банківські чеки, грошові кошти в сумі 13700 гривень, які належать ОСОБА_5 .

Згідно з ч. 2 ст. 234 КПК України обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді.

При цьому, відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України, при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Так, 01.03.2018 в період часу з 22 години 06 хвилин до 23 години 19 хвилин відповідно до ухвали Дніпровського районного суду м. Києва було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та в подальшому вилучено: блокнот з записами, електронний планшет «айпад», серія «dmrkdlwpf191», мобільний телефон «айфон 5С», імеі: НОМЕР_1 , в якому знаходиться сім карта з номером телефону: НОМЕР_2 , мобільний телефон «Нокіа», імеі1: НОМЕР_3 , імеі2: НОМЕР_4 , в якому знаходиться сім карта з номером: НОМЕР_5 , мобільний телефон «айфон 6 плюс», імеі: НОМЕР_6 , в якому знаходиться сім карта з номером телефону: НОМЕР_7 , банківська картка банку «ощадбанк» з номером: НОМЕР_8 , футляр всередині якого знаходяться банківські чеки, грошові кошти в сумі 13700 гривень, які належать ОСОБА_5 .
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

В ч. 5 ст. 171 КПК України, зазначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до штампу поштового відділення, слідчий Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_6 подав клопотання про накладення арешту на майно 02.03.2018 року, яке згідно відомостей з автоматизованої системи документообігу суду надійшло до Дніпровського районного суду м. Києва 05.03.2018 року та зареєстровано за вхідним № 12553.

Статтею 115 КПК України, передбачено, що строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію. При обчисленні строку годинами строк закінчується в останню хвилину останньої години. При обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку.
При цьому, відповідно до ч.7 ст. 115 КПК України, при обчисленні процесуального строку в нього включаються вихідні і святкові дні, а при обчисленні строку годинами - і неробочий час. Якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, за винятком обчислення строків тримання під вартою та перебування в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим не пропущені процесуальні строки визначені в ч. 5 ст. 171 КПК України.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди /ч.2 ст.170 КПК України/.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна /ч.11 ст.170 КПК України/.

Відповідно до ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Також, на підставі вимог ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Також, у ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).

Виходячи з вищевикладеного слідчий суддя вважає, що арешт накладено обґрунтовано та на даний час в арешті майна не відпала потреба, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 131, 170-175, 309 КПК України, слідчий суддя,-
у х в а л и в:
У задоволенні клопотання захисника підозрюваної ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000203 від 19.10.2017 року про скасування арешту майна відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: