Справа № 183/3987/18
Провадження № 1-кп/183/964/18

У Х В А Л А
31 липня 2018 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
У підготовчому судовому засіданні прокурор Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 просила призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, суддею одноособово, з огляду на його підсудність цьому суду, а також відсутність підстав для закриття провадження або повернення обвинувального акту.
Захисник ОСОБА_5 проти призначення судового розгляду заперечував, заявив клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 клопотання захисника підтримав.
Суд, вислухавши прокурора, клопотання захисника, думку обвинуваченого, перевіривши обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступних висновків.
Відповідно до положень ст. 314 КПК України, після отримання обвинувального акта суд у підготовчому судовому засіданні, з`ясувавши думку учасників судового провадження вирішує питання, щодо можливості призначення судового розгляду, або має право прийняти інше рішення, передбачене частиною 3 цієї статті.
Вимоги до форми та змісту обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування закріплені у положеннях ст. 291 КПК України та, відповідно до загальних положень кримінального процесуального Закону, кореспондуються з іншими положеннями КПК України.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Як зазначено в обвинувальному акті, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, однак в частині правової кваліфікації, що викладена як загальний опис, двічі повторюється один і той самий текст, що суперечить положенням п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України та, на думку суду, може стати підставою, для передчасних висновків інших учасників кримінального провадження про неналежну правову кваліфікацію злочинів, інкримінованих обвинуваченому.
Крім того, неналежна правова кваліфікація кримінальних правопорушень, враховуючи закріплений ст. 348 КПК України обов`язок суду, після оголошення обвинувального акта роз`яснювати суть обвинувачення, за певних умов може бути розцінено, як формальну підставою для твердження про порушенням права на захист обвинуваченого від конкретного обвинувачення.
При цьому, враховуючи положення ст. 91, ст. 92 КПК України суд наголошує, що висловлювання «неналежна правова кваліфікація», стосується, безпосередньо, недодержання стороною обвинувачення встановлених процесуальним законом обов`язкових вимог до форми і змісту обвинувального акта, в частині правової кваліфікації та не є результатом дослідження судом обставин кримінального провадження і оцінки доказів під час судового розгляду, що виключає можливість його застосування у якості фактичного висловлювання наперед сформованої думки суду, щодо обвинувачення пред`явленого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Додатково, суд звертає увагу на наявність помилки в описовій частині обвинувального акта, що містить посилання на висновки судової будівельно-технічної експертизи від 18 травня 2016 року за № 1, оскільки експертиза стосувалась подій, що мали місце, зокрема, в грудні 2016 року.
Окрім обвинувального акта, не в повній мірі відповідають вимогам КПК України додані до нього процесуальні документи.
Згідно зі ст. 109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування вид заходу забезпечення кримінального провадження.
Всупереч, вимогам п. 2 ч. 1 ст. 109 КПК України у реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначені реквізити процесуального рішення, прийнятого під час досудового розслідування, а саме зазначено: "постанова про виділення з кримінального провадження в окреме провадження матеріалів досудового розслідування", але не зазначено відносно кого (розділ ІІ Реєстру, п. 21).
Відповідно до вимог ст. 293 КПК України, одночасно з переданням обвинувального акта до суду, прокурор зобов`язаний під розписку надати його копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику.
Однак, розписка долучена прокурором до обвинувального акту у якості додатку, на підтвердження отримання підозрюваним ОСОБА_4 та його захисником ОСОБА_5 обвинувального акту, містить певні недоліки (не зазначені дата складання і кількість аркушів обвинувального акта, а також кількість аркушів копії реєстру матеріалів досудового розслідування та ін.), що не сприяє належній перевірці виконання прокурором встановлених ст. 293КПК України процесуальних обов`язків.
Враховуючи зазначені недоліки, а також можливість їх виправлення, шляхом з`ясування певних обставин під час судового провадження суд, при прийнятті рішення виходить з наступного.
Частиною 6 ст. 9 КПК України передбачено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст. 7 КПК України, однією із загальних засад, яким повинні відповідати зміст та форма кримінального провадження, є принцип законності, що згідно із нормою ст. 9 КПК України встановлює обов`язок слідчого, прокурора та суду неухильно додержуватись вимог Конституції України, КПК України, інших актів законодавства.
З огляду на зобов`язальний характер загальної норми, а також закріплені спеціальними нормами КПК України повноваження Суду і Сторони обвинувачення, можливо констатувати, що до обов`язків суду не віднесено виправлення недоліків, або незначних помилок зроблених прокурором, або органом досудового розслідування під час досудового слідства, шляхом їх виправлення під час судового провадження.
Вищезазначене також вказує на наявність процесуально обґрунтованих підстав для застосування положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України не лише у випадку невідповідності обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України, а також у випадку коли обвинувальний акт має незначні, але за обґрунтованим висновком суду суттєві недоліки, у тому числі, в частині відповідності зазначених відомостей положенням ч. 2 ст. 291 КПК України.
В обґрунтування зроблених судом висновків, вважаю за можливе зазначити, що аналогічний висновок було зроблено у постанові Верховного Суду України № 5-111кс15 від 25 червня 2015 року, де вказано, що повернення обвинувального акта має здійснюватися не лише в разі невідповідності його вимогам ст. 291 КПК України, а й в інших випадках передбачених КПК України.
На підставі викладеного, керуючись п. 3 ч. 3 ст. 314, 372 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1