Справа № 157/2987/17 Провадження №11-кп/802/85/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.125 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2018 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 15 травня 2018 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :

Даним вироком суду ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Першотравенськ Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, засуджено:

- за ч.2 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Речові докази: дерев`яну лаву та мобільний телефон «Bravis», які знаходяться на зберіганні в потерпілої ОСОБА_9 , залишено в її власності; DVD-R диск із відео файлом залишено в матеріалах кримінального провадження.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 08 квітня 2017 року біля 01 години, знаходячись на вході до магазину, що розташований по АДРЕСА_2 , під час конфлікту, який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно, дерев`яною лавою наніс один удар в голову ОСОБА_9 , чим заподіяв потерпілій легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В поданій на вирок апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 вказує, що судове рішення є незаконним та необґрунтованим. Вважає, що винуватість ОСОБА_7 в інкримінованому йому злочині не доведена належними та допустимими доказами. Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та виправдати.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та доводи апеляційної скарги, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора яка заперечила подану скаргу, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судове рішення відповідно до положень ст.370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно зі ст. 94 КПК України суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вказаних вимог закону місцевим судом при ухваленні вироку дотримано.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, вказаних у вироку, стверджуються зібраними в провадженні та перевіреними в судовому засіданні доказами, яким суд дав правильну юридичну оцінку, вірно кваліфікувавши його дії за ч.2 ст.125 КК України.

Посилання обвинуваченого та його захисника про відсутність вини першого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки воно спростовується сукупністю наявних доказів, які досліджені судом першої інстанції.

Як встановлено в ході судового розгляду, винність ОСОБА_7 у вчиненому ним кримінальному правопорушенні повністю підтверджується наступними доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_9 показала, що 07 квітня 2017 року перебувала на своєму робочому місці в магазині, який знаходиться в с.Великий Обзир Камінь-Каширського району Волинської області, де вона працює продавцем. Близько 20 год. в магазин зайшов гурт хлопців, серед яких був ОСОБА_7 , які придбали пляшку вина та почали її розпивати. Через деякий час хлопці пред`явили претензії щодо якості вина та попросили його поміняти. Хоча їх вимога була безпідставною, так як термін придатності продукту не закінчився, вона аби уникнути конфлікту все ж замінила вино на інше. Приблизно в 23 год. 40 хв., тобто за 20 хв. до закінчення роботи магазину, вона почала готуватися до закриття закладу. В цей час ОСОБА_7 став на порозі вхідних дверей та закурив сигарету. Оскільки в магазині заборонено курити, з цього приводу вона зробила йому зауваження. Після цього ОСОБА_7 вийшов на вулицю та зачинив двері магазину ззовні так, що відвідувачі не могли вийти з магазину. На прохання відчинити двері він не реагував, лише насміхався з присутніх. Так відбувалося близько години, допоки двері відчинила ОСОБА_10 , яка проходила повз магазин. Коли двері відчинилися, вона вийшла на ганок, щоб занести в середину дерев`яну лаву, яка стояла біля входу в приміщення. ОСОБА_7 перешкодив їй у цьому та в лайливій формі пригрозив, що вдарить її цією лавою. Незважаючи на це, вона стала заносити лаву в магазин. ОСОБА_7 також схопив лаву і між ними почалася шарпанина, в ході якої обвинувачений вирвав лаву з її рук та вдарив нею потерпілу по голові у праву скроню, від чого вона вперлася на вікно. Після таких дій обвинуваченого вона викликала поліцію. Вважає, що причиною конфлікту стали неприязні відносини, що давно між ними склалися.

Показання потерпілої є послідовними та логічними і узгоджуються з показаннями допитаних в суді свідків та дослідженими судом письмовими доказами у провадженні, які є достатніми для обґрунтування висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Свідок ОСОБА_11 в суді показала, що 07 квітня 2017 року ввечері вона перебувала в магазині, що розташований на вул. Партизанська в с. Великий Обзир Камінь-Каширського району. В магазині відпочивала компанія хлопців, серед яких був також обвинувачений ОСОБА_7 . Підтвердила факт конфлікту між потерпілою та обвинуваченим в ході якого останній вдарив лавою по голові ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_12 показала, що вона 07 квітня 2017 року ввечері в с.Великий Обзир Камінь-Каширського району разом із друзями прийшла відпочити в місцевий магазин. Там також відпочивав гурт хлопців, серед яких був ОСОБА_7 . Підтвердила факт суперечки між обвинуваченим та потерпілою, який відбувався всередині магазину, за обставин вказаних потерпілою ОСОБА_9 . Коли вийшла на вулицю, то бачила ОСОБА_7 , який стояв на ганку.

Свідок ОСОБА_13 , який відпочивав в магазині разом із ОСОБА_7 , суду показав, що не бачив, а лише чув сварку потерпілої з обвинуваченим, яка відбувалася на ганку магазину. Вже пізніше від ОСОБА_7 дізнався, що під час конфлікту випадково вдарилася потерпіла.

Крім того, факт конфлікту між обвинуваченим та потерпілою підтвердили і свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

Окрім показань потерпілої та свідків, вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення об`єктивно підтверджується також:

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08.04.2018 року, відповідно до якого ОСОБА_9 повідомила правоохоронний орган про спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_7 під час виниклого конфлікту біля 01 год. 08 квітня 2017 року на вході до магазину, що знаходиться по АДРЕСА_2 . (а.с.148-149);

- протоколом огляду місця події (а.с.155);

- протоколом огляду предмета від 08.08.2017 року (а.с. 160) та протоколу проведення слідчого експерименту від 08.08.2017 року (а.с. 162), яким було встановлено механізм нанесення обвинуваченим удару потерпілій.

- висновком експерта № 44 від 08.04.2017 року (а.с.151) та додатковим висновком експерта №82 від 23.06.2017 року (а.с.153), відповідно до яких у ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, гематоми правого ока, які утворилися від дії тупого твердого предмету (предметів) без відображення контактуючої поверхні останнього (останніх), можливо при обставинах, вказаних у постанові слідчого, терміном не більше 1-єї доби до моменту експертизи в кількості одного контакту, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я терміном більше шести діб.

З врахуванням наведеного, суд першої інстанції, оцінивши зібрані під час досудового розслідування та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, обґрунтовано дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні протиправних дій, які виразились в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілої ОСОБА_9 , тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, повністю доведена в ході судового розгляду.

А тому, заперечення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника щодо відсутності вини першого ( ОСОБА_7 ) у спричинені ним тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 не заслуговують на увагу суду, оскільки спростовуються вищенаведеними доказами, які в своїй сукупності повно відтворюють картину подій.

Апеляційний суд погоджується також з висновком місцевого суду про те, що не ґрунтуються на досліджених судом доказах посилання сторони захисту на недопустимість доказів з огляду на те, що вони не містять номеру кримінального провадження, за яким відомості про дану подію внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки в матеріалах кримінального провадження міститься витяг з ЄРДР (а.с. 147) та протокол заява про вчинене кримінальне правопорушення (а.с. 148), відомості про яке були внесені до ЄРДР за заявою потерпілої ОСОБА_9 08 квітня 2017 року.

Усі доводи, як обвинуваченого, так і його захисника, викладені в поданій останнім апеляційній скарзі та наведені в ході розгляду справи, не спростовують висновків місцевого суду та не дають жодних підстав для скасування оскаржуваного вироку.

Щодо міри призначеного обвинуваченому покарання апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно із пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

У відповідності до вимог ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання з тим, щоб особі за вчинений нею злочин, було призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Дані вимоги Закону були повністю дотримані судом першої інстанції.

Так, відповідно до ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч.2 ст. 125 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції у відповідності до вимог статей 50, 65 КК України з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, суспільної небезпечності вчиненого злочину, особи обвинуваченого, який позитивно характеризується по місцю проживання, дійшов правильного висновку, що покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Будь-яких порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд не вбачає законних підстав для скасування вироку з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисником обвинуваченого.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 15 травня 2018 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення апеляційним судом.

Головуючий

Судді