У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/5479/18

№ 1-кс/183/1204/18

18 вересня 2018 року Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Новомосковської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту, як на речовий доказ по кримінальному провадженню №0000502 відкритого за ознаками ч. 1 ст. 1971 КК України, -

встановив:

згідно з Державним актом на право постійного користування серії ДП (без номеру), зареєстрованого в Книзі державних актів на право постійного користування за МД № 421, виданого 07.04.1997 ОСОБА_4 надано у постійне користування земельну ділянку площею 26,8 га, для ведення селянського господарства, розташовану на території Бузівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області.

Згідно з Державним актом на право постійного користування серії ДП (без номеру), зареєстрованого в Книзі державних актів на право постійного користування за МД № 421, виданого 07.04.1997 ОСОБА_4 надано у постійне користування земельну ділянку площею 26,8 га, для ведення селянського господарства, розташовану на території Бузівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області.

14.11.1999 ОСОБА_4 заснував юридичну особу - СФГ «Роксолана» та був головою даного господарства.

У подальшому, згідно з розпорядженнями голови Магдалинівської районної державної адміністрації №699-р-08 від 16.12.2008 та №626-р-09 від 04.11.2009 (яким внесено зміни до розпорядження голови Магдалинівської районної державної адміністрації №699-р-08 від 16.12.2008) ОСОБА_4 та інші члени С(Ф)Г «Роксолана», отримали дозвіл на складання проекту відведення земельних ділянок у власність для ведення фермерського господарства на землях СФГ «Роксолана» загальною площею 46,1 га в межах земельної частки по Бузівській сільській раді Магдалинівського району у розмірі 5,30 га.

На підставі отриманого дозволу на розроблення проекту землеустрою, була розроблена відповідна землевпорядна документація, а саме проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність в розмірі земельної частки (паю) за рахунок земель наданих у постійне користування ОСОБА_4 для ведення фермерського господарства на території Бузівської сільської ради Магдалинівського району.

Відповідно до вказаного проекту землеустрою, земельній ділянці були присвоєні кадастрові номери: :01:001:0905, :01:001:0898, :01:001:0906, :01:001:0907, :01:001:0899, :01:001:0900, :01:001:0901, :01:001:0902, :01:001:0903, :01:001:0904.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .
Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області (лист від 17.12.2014 року № 27-4-11-11904/2-14), яке, наразі, є розпорядником земель сільськогосподарського призначення, відмовлено у затвердженні вказаної землевпорядної документації.

Отже право користування спірною земельною ділянкою припинилося у СФГ «Роксолана» у зв`язку зі смертю ОСОБА_4 .
Таким чином, підставою для відмови у затверджені проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачі їх у власність став саме факт смерті ОСОБА_4 , оскільки у зв`язку з його смертю, припинилося право постійного користування земельними ділянками, за рахунок яких відводяться земельні ділянки у власність членам СФГ «Роксолана».
Проведеною перевіркою Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (акт перевірки №41-ДК/564/АП/09/01/-18 від 06.08.2018) встановлено факт самовільного зайняття земельних ділянок для ведення селянського господарства, розташованих на території Бузівської сільської ради Магдалинівського району, що згідно з Державними актами на право постійного користування серії ДП (без номеру), зареєстрованих в Книзі державних актів на право постійного користування за МД № 421 та за МД №420 від 07.04.1997 перебували у постійному користуванні ОСОБА_4 .

Таким чином, в ході досудового розслідування встановлено відсутність права у будь-яких осіб на користування вказаними земельними ділянками.

Разом з тим, 05.09.2018, під час огляду вказаних земельних ділянок, встановлено, що на них вирощується сільськогосподарська культура - соняшник, яка на час огляду знаходяться в доглянутому стані.

Врожай соняшника, вирощений на самовільно зайнятих земельних ділянках є фактично речовим доказом використання земельної ділянки для сільськогосподарських потреб, за відсутності документів, що підтверджують право користування, у зв`язку з чим, 05.09.2018, постановою слідчого, врожай на самовільно зайнятих земельних ділянках площами 26,8 та 19,3 га, які розташовані на території Бузівської сільської ради Магдалинівського району, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Враховуючи викладене, виникла необхідність забезпечити збереження речового доказу у кримінальному провадженні, врожаю, що росте на самовільно зайнятій земельній ділянці до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні та подальшого звернення врожаю в дохід держави. З метою забезпечення збереження речового доказу та недопущення знищення врожаю, його збирання та подальшого відчуження особами, що вчинили вказаний злочин та на теперішній час не встановлені, на час розслідування, на нього слід накласти арешт, який полягає в забороні будь-кому розпоряджатись будь-яким чином вказаним майном та використовувати його.

В судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання в його відсутність підтримавши клопотання.
Суд дослідивши клопотання та надані до нього копії документів, вважає клопотання обґрунтованим, та таким що підлягає задоволенню.

Заступником начальника слідчого відділення Магдалинівського відділення поліції Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 28 серпня 2018 р. винесено постанову про визнання речовим доказом земельні ділянки, які знаходиться на території Бузівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Як передбачено ч. 2 п. 7 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина. Такою істотною причиною суд вважає можливість проведення інших дій пов`язаних з незаконним проведенням робіт працівниками господарства на земельній ділянці, що не належить господарству.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Вказані речові докази підтверджують наявність самого кримінального правопорушення.

Суд вважає, що слідчий довів наявність достатніх підстав вважати, що згідно ст. 170 КПК України накладення арешту на виявлене майно, яке визнано речовим доказом по кримінальному провадженню, є необхідною умовою для забезпечення збереження речових доказів і у разі не накладення арешту на вказане майно, можуть бути втрачені сліди кримінального правопорушення, що може перешкодити кримінальному провадженню, так як тільки у випадку накладення арешту на майно, заборони його використання володільцем, може бути виконане завдання щодо забезпечення збереження слідів кримінального правопорушення та для забезпечення проведення відповідних експертиз.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 171, 172, 173 КПК України, суд -

постановив :

клопотання слідчого слідчого відділу Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , задовольнити, накласти арешт на речові докази : врожай соняшнику, що росте на земельних ділянках площами 26,8 та 19,3 га, які розташовані на території Бузівської сільської ради Магдалинівського району та згідно з Державними актами на право постійного користування серії ДП (без номеру), зареєстрованих в Книзі державних актів на право постійного користування за МД № 421 та за МД №420 від 07.04.1997 перебували у постійному користуванні ОСОБА_4 , кадастрові номери:

:01:001:0905, :01:001:0898, :01:001:0906,
:01:001:0907, :01:001:0899, :01:001:0900,
:01:001:0901, :01:001:0902, :01:001:0903,
:01:001:0904
На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1