Справа № 138/1483/14-к
Провадження №:1-в/138/73/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2018 року м.Могилів-Подільський
Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого, судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника Могилів-Подільської ВК-114 ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому дистанційному судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного суду, в режимі відеоконференцїї з Державною установою «Могилів-Подільська виправна колонія (№114)», клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, раніше судимого: 30.12.2013 Тульчинським районним судом Вінницької області за ч.1 ст.122, ч.2 ст.296, ч.2 ст.187, ст.69, 70, 75, 76, 104 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки; вироком Апеляційного суду Вінницької області від 26.08.2014 вирок від 30.12.2013 в частині призначення покарання скасовано та засуджено за ч.1 ст.122, ч.2 ст.296, ч.2 ст.187, ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі; ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.11.2015 вирок Апеляційного суду Вінницької області від 26.08.2014 змінено, із застосуванням ст.69 КК України пом`якшено призначене за ч.2 ст.187 КК України пока-рання до 5 років позбавлення волі, засуджено за ч.1 ст.122, ч.2 ст.296, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі; засудженого: 11.09.2014 Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області за ч.2 ст.186, ч.4 ст.70 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 23.02.2016 вирок приведено у відповідність та на підставі ч.4 ст.70 КК України ухвалено вважати засудженим, шляхом часткового складання покарань, призначених за вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 11.09.2014 та вироком Апеляційного суду Вінницької області від 26.08.2014, який змінений ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.11.2015, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 03.03.2016 зараховано строк попереднього ув`язнення з 29.08.2014 по 11.12.2014 включно відповідно до ч.5 ст.72 КК України
ВСТАНОВИВ:
26.04.2018 до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, мотивоване тим, що засуджений, який відбуває покарання в місцях позбавлення волі з 26.08.2014, в тому числі з 22.01.2015 в Державній установі «Могилів-Подільська виправна колонія (№114)», сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав, просив звільнити його умовно-достроково на невідбутий строк покарання.
Прокурор та представник ВК-114 вважають, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню.
Заслухавши клопотання засудженого, думки представника ВК-114 та прокурора, дослідивши зміст клопотання з доданими матеріалами та матеріали особової справи засудженого, суд дійшов висновку, що в поданні слід відмовити з наступних підстав.
Так, ОСОБА_5 засуджений до позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 03.03.2016 зараховано строк попереднього ув`язнення з 29.08.2014 по 11.12.2014 включно відповідно до ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Станом на 03.05.2018 він відбув 2/3 строку покарання.
Згідно характеристики ОСОБА_5 приймає участь у суспільному житті установи, програмах диференційованого виховного впливу лише формально, підтримує соціально-корисні зв`язки з батьками та братом шляхом особистих побачень, отримує від них посилки та передачі, що позитивно впливає на процес його виправлення. Разом з тим, за час відбування покарання характеризується наступним чином: за допущені порушення порядку відбування покарання ОСОБА_5 мав 4 стягнення (в 2015-2017 роках), в тому числі 1 раз поміщався до ДІЗО на 14 діб. В цей же період (в 2015-2018 роках) він 3 рази заохочувався за сумлінну поведінку та ставлення до праці, а також за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки. При цьому ОСОБА_5 досі перебуває на профілактичних обліках в установі як схильний до втягування співробітників у позаслужбові відносини та як схильний до вживання і розповсюдження наркотичних та одурманюючих речовин. 15.01.2018 комісією ВК-114 було відмовлено ОСОБА_5 в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання, у зв`язку з тим, що він не довів свого виправлення. Після цього він продовжує порушувати розпорядок дня, зокрема 01.03.2018, за що 03.03.2018 з ним проведено чергову бесіду виховного характеру
Усе вказане свідчить, що ОСОБА_5 лише намагається ставати на шлях виправлення, що дозволить йому претендувати на застосування вимог ст.82 КК України, і жодним чином ще не довів свого виправлення, як цього вимагає ст.81 КК України.
Крім того, відповідно до ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Разом з тим, згідно ч.3 ст.154 КВК України стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 КК України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленої КК частини строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким. Таким чином, нормами КВК України визначено суб`єкта звернення до суду з відповідним поданням: орган або установа виконання покарань.
За правилами ст.154 КВК України засуджений та його захисник не наділені правом самостійно подавати клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни більш м`яким. При цьому положення ст.539 КПК України щодо визначення суб`єктів звернення до суду в порядку виконання вироку є загальною нормою, в якій вказані усі суб`єкти, які можуть звернутися до суду на підставі ст.537 КПК України, однак щодо кожного конкретного положення ст.537 КПК України необхідно виходити з норм інших законодавчих актів, які регламентують розгляд цих конкретних питань, що виникають під час виконання вироку. В контексті розгляду клопотань про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, таким суб`єктом є адміністрація установи виконання покарань та спостережна комісія виконавчого органу місцевої ради або служби у справах неповнолітніх.
Враховуючи наведене, клопотання про умовно-дострокове звільнення, подані засудженими та їх захисниками не підлягають задоволенню з огляду на неможливість у визначений законодавством спосіб встановити факт того, що засуджений став на шлях виправлення (ст.81 КК).
Разом з тим питання про можливість розгляду та задоволення відповідного клопотання, поданого засудженим залежить від таких обставин, як: виконання/невиконання органом або установою виконання покарань обов`язків, визначених ч.3 ст.154 КВК Ук-раїни, встановлення під час судового розгляду факту бездіяльності суб`єктів, визначених у ч.3 ст.154 КВК України щодо своєчасності звернення до суду із відповідним поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого або заміни призначеного судом покарання більш м`яким, що порушує права засудженого на вирішення питання про можливість за-стосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання чи заміни покаран-ня більш м`яким.
Така позиція викладена Вищим спеціалізованим судом України в узагальненні судової практики розгляду судами деяких питань, які вирішуються судом під час виконання вироків.
Як встановлено судом з матеріалів особової справи на засудженого ОСОБА_5 протоколом №1 від 15.01.2018 йому відмовлено в клопотанні перед судом про умовно-дострокове звільнення, у зв`язку з тим, що він не став на шлях виправлення. З вказаним рішенням комісії та правом звернення до суду засуджений ознайомлений, однак жодним чином його не оскаржив.
Таким чином, вказане рішення комісії Могилів-Подільської ВК № 114 прийняте вчасно, і відсутній факт бездіяльності вказаного суб`єкта, що з огляду на викладене ви-ключає підстави для звернення засудженого з даним клопотанням та його задоволення судом.
Разом з тим, ОСОБА_5 вправі згідно ч.1 п.13-1 ст.537, ч.9 ст.539 КПК України оскаржити рішення, дії чи бездіяльність адміністрації установи виконання покарань в порядку адміністративного судочинства.
Керуючись ст.81 КК України, ст.369-372, 537 ч.1 п.2, 539 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Повернути особову справу засудженого ОСОБА_5 до Державної установи «Могилів-Подільська виправна колонія (№114)»

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом 7 днів з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_1