УХВАЛА
01 листопада 2018 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Обуховичі Іванківського
району Київської області, громадянина України,
зареєстрованого та проживаючого за адресою:

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить змінитивирок суду, призначивши йому більш покарання у виді 80 годин громадських робіт.
Вироком Іванківського районного суду Київської області від 29 серпня 2018 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та йому призначено покарання у виді одного року обмеження волі.

В доводах апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_5 не оскаржуючи фактичних обставин кримінального провадження, вважає, що судом першої інстанції призначене занадто суворе покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.
Апелянт звертає увагу на те, що судом першої інстанції не в повній мірі враховано те, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності, обставин, що пом`якшують покарання, зокрема щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Обвинувачений ОСОБА_5 зазначає, що суд не обґрунтував своє рішення про призначення йому покарання саме у виді обмеження волі. Він звертає увагу на те, що поза увагою суду залишились те, що він офіційно працевлаштувався, частково погасив заборгованість по аліментах.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 , який є батьком трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно виконавчого листа № 2/366/334/13 від 17 липня 2013 року, виданого на підставі рішення Іванківського районного суду Київської області, зобов`язаний з 19 червня 2013 року щомісяця виплачувати на утримання дітей аліменти в розмірі частини усіх видів його заробітку(доходу) на користь ОСОБА_11 на утримання дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 до досягнення дітьми повноліття.
Однак,ОСОБА_5 , знаючи про прийняття рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дітей, яке набрало законної сили, з 19 червня 2013 року по 19лютого 2018 року аліменти умисно не сплачував. У вказаний період ОСОБА_5 на обліку у центрі по працевлаштуванню не знаходився,отримуючи доходи від тимчасових заробітків по найму,виплат в рахунок сплати аліментів не проводив,не повідомив про місце роботи та свої доходи Іванківське районне міжрайонне управління юстиції Головного управління юстиції в Київській області,на примусовому виконанні якого знаходиться виконавчий лист за зазначеним рішенням суду.
Крім того, ОСОБА_5 , будучи 16 лютого 2016 року, 18 жовтня 2017 року та 13 березня 2018 року попередженим старшим державним виконавцем Іванківського міжрайонного управління юстиції Головного управління юстиції в Київській області про необхідність виплат аліментів на утримання дітей, та кримінальну відповідальність у разі ухилення від сплати аліментів, виплат за період з 19 червня 2013 року по 19 лютого 2018 року не проводив, чим злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітніх дітей.

В результаті неправомірних дій ОСОБА_5 , які виразилися в умисному невиконанні рішення суду щодо зобов`язання сплачувати аліменти на користь ОСОБА_11 на утримання трьох спільних дітей, заборгованість перед ОСОБА_11 по аліментних зобов`язаннях з 19 червня 2013 року по 19 лютого 2018 року складає 79478 грн. 40 коп.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу, прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обсяг і доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 164 КК України як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).
Висновки суду в частині доведення винуватості та кваліфікації дій ніким не оскаржуються.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання в разі ухвалення обвинувального вироку.
Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, а також дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на облік у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, не працює та не перебуває в центрі працевлаштування як такий, що шукає роботу, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
На підставі цього суд зробив висновок про призначення ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі. З таким висновком погоджується і колегія суддів.
Колегія суддів зазначає, що призначення покарання носить індивідуальний характер і його вид, розмір визначається з урахуванням положень ст. 65 КК України.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання ані судом першої інстанції, ані апеляційним судом не встановлено.
Доводи обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що суд не врахував як пом`якшуючі покарання обставини щире каяття та сприяння розкриттю злочину, є безпідставними, оскільки такі обставини не були встановлені судом першої інстанції і не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Крім того, колегія суддів не погоджується з доводами апелянта про те, що судом не враховано при призначенні йому покарання те, що він офіційно працевлаштувався та частково погасив заборгованістьпо аліментах. Як вбачається з вироку суду, ці обставини були предметом обговорення під час ухвалення вироку.
Колегія суддів звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_5 злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей протягом п`яти років, тобто своїм умисними продовжуваними злочинними діями він протягом тривалого часу ставив своїх дітей у скрутне матеріальне становище, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що в даному кримінальному провадженні шкода повністю не відшкодована, що свідчить про не бажання обвинуваченого усунути всі негативні наслідки, які він заподіяв злочином.
Відповідно до санкції ч. 1 ст. 164 КК України, за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів) передбачено покарання у виді громадських робіт на строк від вісімдесяти до ста двадцяти годин або арештом на строк до трьох місяці або обмеженням волі на строк до двох років.
Призначивши ОСОБА_5 покарання у виді одного року обмеження волі, що є не є максимальним, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 164 КК України, суд врахував вказані вище обставини.
З огляду на викладене, враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК Українипокарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_5 покарання є справедливим та достатнім, а вирок суду законним і обґрунтованим, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Вирок Іванківського районного суду Київської області від 29 серпня 2018 року, яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3