Справа № 166/1279/17
Провадження № 1-кп/159/74/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі
головуючого - судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
законного представника
малолітнього потерпілого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в місті Ковелі справу про обвинувачення
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Видраниця Ратнівського району Волинської області, мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, з середньою освітою, одруженого, має малолітню дитину, не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.187, ч.3 ст.15 ч.3 ст.153 КК України (кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 11.09.2017 року за №0000407),

в с т а н о в и в :
ОСОБА_9 , 11 вересня 2017 року, біля 16 год. 30 хв., в АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою заволодіння чужим майном, вчинив напад на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , застосувавши насильство, небезпечне для життя потерпілої, тобто, підбігши ззаду до останньої, закрив рукою рот та, приставивши ножа до її шиї, потягнув ОСОБА_6 у лісову посадку, де, застосовуючи погрози вчинення насильства, небезпечного для життя потерпілої, яке полягало у залякуванні здійснити розправу над нею, заволодів належним ОСОБА_6 мобільним телефоном «Nокіа RМ-1110 (215)» ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартістю 540 гривень, картою пам`яті вартістю 54,50 гривень та сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 50 гривень, спричинивши малолітній майнову шкоду на загальну суму 644,5 гривень та тілесне ушкодження у вигляді поверхневої, колотої рани в ділянці підборіддя зліва, яке згідно висновку судово-медичної експертизи №133 від 12.09.2017 відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Крім цього, ОСОБА_9 , 11 вересня 2017 року, біля 16 год. 35 хв., в АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи значення та суспільно небезпечний характер власних дій, направлених на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючись метою задоволення статевих пристрастей неприродним способом, затягнувши останню у лісову посадку, погрожуючи застосуванням фізичного насильства, приставивши ножа до її шиї та застосовуючи погрози вчинення насильства, небезпечного для життя потерпілої, яке полягало у залякуванні здійснити розправу над потерпілою, принижуючи честь і гідність потерпілої, проти її волі, примусив повністю оголитись останню та нагнутись в положення її сідницями по відношенню до нього, завдавши малолітній глибокої моральної травми.

Однак, з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, спрямованих на задоволення статевої пристрасті неприродним способом щодо малолітньої, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, так як був помічений матір`ю останньої ОСОБА_10 та втік з місця події.

ОСОБА_9 вину в пред`явленому обвинуваченні визнав частково і показав, що вдень 11.09.2017 року зустрічався з приятелями, де вживав спиртні напої. Біля 16 год. розійшлися. Дорогою він побачив свою сусідку малолітню ОСОБА_11 та привітався з нею. В її руках був телефон, а йому потрібно було подзвонити. Кос ОСОБА_12 віддала йому телефон, насильства та погроз він не застосовував. Далі він пішов з телефоном додому. Ніхто його не переслідував. Вдома телефон викинув. Далі до них у двір прийшла матір ОСОБА_13 , стала його обвинувачувати. Він носив картоплю у погріб і був задиханий. Телефон у ОСОБА_13 брав у місці трохи вбік від дороги. Роздягатись ОСОБА_11 не примушував, сексуальних намірів не мав. Ніж не використовував, його у нього не було. Камуфляжної куртки з капюшоном на ньому не було.

Вина обвинуваченого підтверджується такими доказами.
Потерпіла ОСОБА_6 показала, що коли у вересні 2017 року їй потрібно було йти в дитячий садок за молодшим братом, з нею мав іти її однокласник ОСОБА_14 . По дорозі зустріла ОСОБА_9 , який живе по їхній вулиці недалеко і сказала йому: «Добрий день». Він також сказав їй: «Добрий день». Він був одягнутий в рябу курточку з капюшоном і в темних штанах. В той час на дорозі більше нікого не було. Коли вони розминулись вона почула як ОСОБА_9 сказав, що забув телефон, він повернувся, підбіг до неї, закрив рота, підставив ножик, якого вона відчувала і бачила, і посунув в корчі. І казав, що якщо вона буде кричати, то він її заріже. Вона злякалася, просила, щоб він відпустив її, на що він казав: «Не обманюй». Потім казав, що йому якась людина винна гроші і що якщо вона не віддасть йому їх вчасно, то постраждає найрідніша людина. Потім він у кишені її кофти побачив мобільний телефон Нокіа салатового кольору. Він сам взяв його і виключив звук. Тоді сказав роздягнутися і нагнутися. В корчах вона весь час стояла до нього спиною. Вона це зробила, бо їй було страшно і тоді прибігла її мама. Мама кричала: « ОСОБА_15 стій, я тебе впізнала». Мама до неї підійшла і спитала, чи він нічого не зробив. ОСОБА_9 в цей час біг понад полями, через канаву. Мама побігла за ним, а за нею ОСОБА_14 .

Свідок ОСОБА_10 показала, що 11.09.2017 року, біля 16 год. 30 год., вона сказала, щоб її дочка ОСОБА_16 йшла в дитячий садок по брата ОСОБА_17 . При цьому ОСОБА_16 із собою взяла мобільний телефон «Нокіа» зеленого кольору. Вона бачила як ОСОБА_16 пішла в дитячий садок по дорозі, що йде від їхнього будинку, понад ставком в с. Видраниця Ратнівського району. Як тільки ОСОБА_16 пішла, то відразу через кілька хвилин до них додому прибіг сусідський хлопець ОСОБА_14 , який був сильно наляканий і при цьому сказав, що по дорозі в дитячий садок невідомий дядько потягнув ОСОБА_18 в кущі. Вона відразу побігла по дорозі, що веде в дитячий садок, та при цьому, одночасно, зателефонувала до ОСОБА_19 , щоб той допоміг їй шукати дитину і сама побігла по вказаній дорозі. По дорозі, у місці, вказаному ОСОБА_20 , в кущах в бік від дороги, на віддалі 2-3 м., вона побачила чоловіка, який був одягнений в камуфляжну куртку із капюшоном, та її дочку ОСОБА_21 , яка була повністю роздягнена, а чоловік стояв біля неї і тримав руку в ділянці штанів спереду таза. Вона крикнула, чоловік обернувся і вона впізнала у цьому чоловіку ОСОБА_9 , який проживає неподалік від них, по їхній вулиці. Вважаючи, що ОСОБА_9 хоче вчинити дії сексуального характеру щодо її малолітньої дочки, вона крикнула: « ОСОБА_15 , я тебе впізнала». ОСОБА_9 відразу став тікати. Вона запитала дочку, чи ОСОБА_9 їй нічого не зробив. Та відповіла, що ні. ОСОБА_9 побіг через кущі та канал, вибіг на подвір`я ОСОБА_22 своєї баби, далі побіг на вулицю Молодіжну, вона бігла за ним. Коли вибігла на вулицю, то по ній також біг ОСОБА_23 . ОСОБА_9 став бігти в сторону свого будинку. Відразу за ним по вулиці біг Дейнека Адам, а за ними вона і знаходилась від них приблизно за тридцять метрів. Далі ОСОБА_9 забіг на своє подвір`я. Дейнека ОСОБА_24 відразу не йшов за ним у подвір`я, а пішов назустріч їй, оскільки він на той момент не знав подробиць того, що сталося. Далі вони через деякий час зайшли в подвір`я ОСОБА_9 . У подвір`ї були матір та дружина ОСОБА_9 . Останній в цей момент виходив із погреба, був вже без куртки, в тих самих штанах і калошах. ОСОБА_9 важко дихав, як після сильного бігу. Тоді вона сказала нехай віддасть мобільний телефон. ОСОБА_9 сказав, що нічого не знає. Тоді вона сказала, що викличе поліцію. Пізніше вона оглядала дочку ОСОБА_18 і помітила у неї на шиї із лівої сторони застиглу кров. Юля її розповіла, що ОСОБА_9 приставляв їй до шиї ножа і погрожував, що заріже.

Свідок ОСОБА_25 показав, що на початку вересня 2017 року, в другій половині дня, він знаходився вдома в с. Видраниця Ратнівського району. В цей час до нього подзвонила ОСОБА_10 і сказала, що її дитину вкрали і щоб він біг в урочище «Вишибино». Відразу побіг туди. Побачив, що по стороні меліоративного каналу біжить чоловік, одягнений в камуфляжну куртку з капюшоном, чорні штани та калоші. Він побіг за цим чоловіком. Біг за ним за метрів 20-25. По статурі, тілобудові, зрозумів, що це ОСОБА_9 . Обличчя не бачив, він біг і руками притримував на голові капюшон. Він кричав йому: «стій», що він впізнав його, однак, той не зупинявся і забіг до себе у подвір`я. Далі, через 2-3 хвилини, до нього підбігла ОСОБА_10 і вони разом зайшли в двір до ОСОБА_9 . Останній через деякий час вийшов з погреба, був вже без куртки і важко дихав, як після сильного бігу. ОСОБА_10 сказала йому віддати мобільний телефон її дочки. ОСОБА_9 сказав, що нічого не брав. Тоді ОСОБА_10 сказала, що викличе поліцію.

Свідок ОСОБА_26 показала, що на початку вересня 2017 року, в обідню пору, до її батька ОСОБА_25 хтось подзвонив і він відразу побіг з хати. По його схвильованому вигляду вона зрозуміла, що щось сталося. Тому вона вийшла з будинку услід за татом. Там, з свого подвір`я, вона побачила як тато біжить за чоловіком в камуфляжній куртці, в чорних штанах і калошах. Цей чоловік біг з іншої сторони канави з урочища «Вишибино» і вибіг на вулицю Молодіжна. Коли він в 4-5 метрах від неї повертав, капюшон злетів з голови і вона побачила, що це ОСОБА_9 . Далі ОСОБА_9 забіг у своє подвір`я. За ним до його подвір`я підбіг тато, а за ним мама ОСОБА_27 ОСОБА_10 . Тато трохи почекав ОСОБА_10 і вони разом зайшли на подвір`я ОСОБА_9 .

Під час проведення слідчих експериментів потерпіла ОСОБА_6 , свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_25 детально розповіли і показали на місці події як саме і де ця подія відбувалася і результати цих слідчих дій повністю відповідають одні одній, зокрема, щодо місця події, результатам їх допитів, допиту свідка ОСОБА_26 (протоколи від 01 листопада 2017 року).

Свідок ОСОБА_28 показав, що у вересні 2017 року, вдень, він та ОСОБА_6 домовилися піти разом в дитячий садок. Юля пішла, він крикнув їй: «Стій, підожди». Вона обернулась і пішла далі. Він пішов за нею. Почув, що затріщали кущі. Побачив в кущах ОСОБА_18 і дядька, який казав ОСОБА_27 : « ОСОБА_29 , бо заріжу» і тримав її однією рукою. Дядько був одягнутий в камуфляжну куртку з капюшоном на голові. Він побіг до мами ОСОБА_27 і розповів, що якийсь дядько посунув ОСОБА_18 в корчі. ОСОБА_30 побігла і він разом з нею. Далі вона дзвонила до ОСОБА_25 . Він показав мамі ОСОБА_27 місце. Мама ОСОБА_27 сказала: « ОСОБА_15 , стій, я тебе впізнала». ОСОБА_16 стояла роздягнутою. Мама ОСОБА_27 сказала ОСОБА_27 , щоб вона йшла в садок по брата і побігла за дядьком. Він побіг за мамою ОСОБА_27 , а потім повернувся до ОСОБА_27 .

Ринкова вартість мобільного телефону та карти пам`яті, якими заволодів обвинувачений, підтверджена висновком експерта № 556 від 12.10.2017 року.

Обвинувачений визнав вину частково, однак, його вина в обсязі пред`явленого обвинувачення доведена в судовому засіданні. Потерпіла чітко, ясно, послідовно і недвозначно заявила, що злочинні дії щодо неї вчинені ОСОБА_9 . Зокрема, показала, що безпосередньо перед цими діями привіталась з останнім як з сусідом і він їй відповів. Потерпіла проживає з ОСОБА_9 на одній вулиці, недалеко від нього, події відбувалися вдень, в світлу пору, в момент обміну привітаннями ОСОБА_9 не одягав капюшон куртки на голову, що повністю виключає можливість помилки потерпілої. До того ж, обвинувачений розмовляв з потерпілою, висновок судово-психіатричної експертизи потерпілої від 11.10.2017 року не містить жодних даних, які могли б поставити під сумнів показання останньої чи засумніватися у її здатності правильно відтворювати подію і обставину злочину. Не породив таких сумнівів також допит потерпілої в судовому засіданні.

Крім цього, на ОСОБА_9 , як на особу, яка вчинила злочинні дії, вказує також свідок ОСОБА_10 , яка застала його у момент вчинення очевидних і безсумнівних злочинних дій. ОСОБА_10 є матір`ю потерпілої, проживає, як і остання, недалеко від ОСОБА_9 на одній вулиці, як показує вона сама, здатна його впізнати без будь-якого сумніву і навіть за гірших, ніж були, обставин. Можливість помилки категорично виключає. До того ж, вона бачила обличчя ОСОБА_9 на місці події на відстані 2-3 м. в світлу пору доби, відразу звернулась до нього як до ОСОБА_9 .

На ОСОБА_9 , як на особу, яку переслідував він та свідок ОСОБА_10 , вказує також свідок ОСОБА_25 . Він біг за ОСОБА_9 на відстані 20-25 м., за статурою і тілобудовою впізнав останнього. Виключає помилку оскільки добре знає ОСОБА_9 , особливості його зовнішнього вигляду та рухів.

Також на ОСОБА_9 , як на особу, яку переслідували ОСОБА_25 та ОСОБА_10 , вказала свідок ОСОБА_26 . Вона бачила відкрите обличчя ОСОБА_9 на віддалі 4-5 м., добре його знає і можливість помилки виключає.

Показання потерпілої, свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , а також ОСОБА_28 , не мають суперечностей між собою, послідовні у часі, місці і ході події, зокрема, у характеристиці одягу ОСОБА_9 і приводять до єдиного переконливого висновку, що злочинні дії щодо потерпілої вчинив саме останній, саме його застала на місці вчинення злочину свідок ОСОБА_10 , саме його переслідували ОСОБА_10 та ОСОБА_25 і саме він забіг до себе у двір і був там виявлений останніми.

Свідки ОСОБА_31 , ОСОБА_32 показали, що були у своєму дворі, коли почули крики, у двір забіг чоловік, конкретні особливості одягу якого та зовнішності якого вони не запам`ятали, пробіг через двір повз них і побіг далі. Далі у двір зайшли ОСОБА_10 та ОСОБА_25 і заявили, що ОСОБА_9 вчинив злочин, хоча той носив картоплю в погріб і тому був задиханий. Свідок ОСОБА_22 показала, що ОСОБА_9 пройшов, а не пробіг через її двір у чомусь чорному до себе додому ще за хвилин 20-30 до події, а отже, вже давно був вдома.

Вказані показання є неконкретними, нічим не підтверджуються, суперечать показанням потерпілої, свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , а також ОСОБА_28 . До того ж, ці показання ведуть до висновків, які суперечать здоровому розсуду, а саме: злочинець, якого переслідують, забігає у чужий двір, де є люди, які можуть його впізнати або затримати. Твердження ОСОБА_33 , що через їх двір часто ходять, означає, що через їх двір пробігла людина, яка знає дорогу через двір, а отже, ОСОБА_32 має цю людину знати. Тим більше, що ця людина пробігла поблизу ОСОБА_33 , вона навіть схопила її за руку. ОСОБА_32 пояснила, що схопила цю людину, почувши крики, однак, криків тоді не могло бути, оскільки ОСОБА_25 в цей момент на віддалі від двору ОСОБА_15 чекав поки підбіжить ОСОБА_10 . Лише після цього вони разом зайшли в двір, потреби кричати за таких обставин не було, так само як і потреби у ОСОБА_33 хапати когось за руку. Свідок ОСОБА_32 , як і свідок ОСОБА_31 , не тільки не впізнали людини, яка ніби пробігала через їх двір, але й не запам`ятали жодної характерної особливості цієї людини. Свідок ОСОБА_22 твердила, що бачила ОСОБА_9 , який проходив через її двір і, в той же час, не бачила людини, яка мала б пробігати через її двір після нього, хоча це, за твердженням ОСОБА_34 , ОСОБА_33 , мало супроводжуватись криками.

Таким чином, показання свідків ОСОБА_34 , ОСОБА_33 , ОСОБА_22 не спростовують обвинувачення ОСОБА_9 і пояснюються намаганнями допомогти останньому, як близькій для себе людині, уникнути відповідальності за вчинене або ж пом`якшити цю відповідальність.

Свідки ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , як і сам ОСОБА_9 , заперечили, що куртка, на яку вказали свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_25 під час огляду речових доказів (протоколи огляду від 01.11.2017 року), належить ОСОБА_9 і що він вдягав її у день події. Однак, ця обставина не спростовує обвинувачення ОСОБА_9

ОСОБА_9 свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_25 застали в одязі, у якому вони бачили його раніше (в тих самих штанах і калошах), за винятком куртки з капюшоном, яку найлегше було швидко скинути. Камуфляжний колір одягу якраз і створений для того, щоб найменше впадати в очі, а отже, найменше запам`ятовуватися. Під час огляду місця події не проводився детальний обшук помешкання ОСОБА_9 , були вилучені лише куртки, які були на видному місці. Те, що куртка з капюшоном під час огляду місця події не виявлена, не доводить того, що вона не існувала взагалі. До того ж, ОСОБА_9 , як видно з обставин події, намагався приховати саме куртку, вважаючи її деталлю, яка може його викрити.

Крім цього, ОСОБА_9 важко дихав, як після тривалого і напруженого бігу, на що вказали свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_25 , і пояснення ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_33 такого дихання, що він прибирав в погребі, носив сітки з картоплею, є непереконливими.

Під час огляду місця події (протокол від 11.09.2018 року) в меліоративному каналі без води виявлений належний потерпілій ОСОБА_6 мобільний телефон «Nокіа RМ-1110 (215)». На його корпусі виявлений один слід пальця руки, який залишений обвинуваченим (висновок експерта № 506 від 20.10.2017 року). В судовому засіданні не встановлені обставини і не здобуті докази, які могли б пояснити обставини появи відбитка пальця обвинуваченого на корпусі телефона, крім тих, які викладені у обвинуваченні.

До того ж, ОСОБА_9 визнав ту обставину, що він відкрито заволодів телефоном ОСОБА_6 .

Обвинувачений не визнав, що він застосовував насильство, небезпечне для здоров`я, та погрозу застосування такого насильства. Однак, потерпіла ОСОБА_6 показала, що він підбіг до неї, закрив рота, підставив ножик, якого вона відчувала і бачила, і посунув в корчі. І казав, що якщо вона буде кричати, то він її заріже. При проведенні судово-медичної експертизи у ОСОБА_6 виявлене тілесне ушкодження у вигляді поверхневої рани в ділянці підборіддя зліва. Це тілесне ушкодження утворилось від дії гострого предмету (предметів) без відображення контактуючої поверхні останнього (останніх), можливо при обставинах, вказаних у постанові, терміном утворення не більше 1-2 доби до моменту обстеження (висновок експерта № 133 від 12.09.2016 року).

Потерпіла показала, що це ушкодження утворилось від дії ножа, якого приставляв обвинувачений. Пояснення обвинуваченого, що він ножа не мав, що ушкодження могло утворитись від дії кільця на пальці, суд відхиляє як непереконливе. Потерпіла бачила ніж, усвідомлювала загрозу життю і здоров`ю від нього, таке усвідомлення позначилося на її поведінці (зокрема, потерпіла виконувала накази обвинуваченого, навіть принизливі для неї), погроза застосування ножа обвинуваченим для позбавлення потерпілої життя проговорювалася обвинуваченим («казав, що якщо вона буде кричати, то він мене заріже»).

Таким чином, застосування обвинуваченим насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, та погрози застосування такого насильства доведене в судовому засіданні.

Обвинувачений усвідомлював, що він заволодіває телефоном завдяки використанню вказаного насильства та погрози його застосування, потерпіла усвідомлювала застосування до неї такого насильства та його погрози та підкоряла цьому насильству свою поведінку.

Обвинувачений ОСОБА_9 заперечив сексуальні дії щодо малолітньої потерпілої. Взагалі заявив, що заволодівши телефоном, залишив потерпілу одягнутою. Однак, така його заява суперечить показанням потерпілої, свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_28 . Свідок ОСОБА_10 застала обвинуваченого поряд з повністю роздягнутою потерпілою, свідок ОСОБА_28 теж бачив, що потерпіла була повністю роздягнута, а «мама ОСОБА_27 сказала: « ОСОБА_15 , стій, я тебе впізнала».

Потерпіла ОСОБА_6 показала, що обвинувачений сказав їй «роздягнутися і нагнутися. В корчах вона весь час стояла до нього спиною. Вона це зробила, бо їй було страшно і тоді прибігла її мама. Мама кричала: « ОСОБА_15 стій, я тебе впізнала». Такі дії обвинуваченого не можуть бути пояснені нічим іншим, як намаганням задовольнити свою статеву пристрасть. На той час телефоном він вже заволодів, потреби щось шукати у потерпілої не мав, так само як не мав з потерпілою особистих неприязних стосунків, якими могли бути пояснені такі дії. До того ж, обвинувачений наказав потерпілій нагнутися спиною до нього і, і за свідченнями матері потерпілої ОСОБА_10 , тримав руку в ділянці штанів спереду таза.

Задовольняючи свою статеву пристрасть, обвинувачений ОСОБА_9 , усвідомлював, що він використовує погрозу застосування фізичного насильства, яке він також раніше застосовував для заволодіння телефоном (висловлену погрозу застосування ножа для позбавлення життя), потерпіла усвідомлювала застосування до неї такої погрози та підкоряла цій погрозі свою поведінку.

Не здобуто доказів того, що обвинувачений намагався зґвалтувати потерпілу, в той же час здобуті докази того, що обвинувачений намагався здійснити насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом, яке має багато форм. Яку саме форму цього задоволення бажав реалізувати обвинувачений в судовому засіданні не встановлено, однак, для кваліфікації його дій це значення не має. Конструкція статей 152, 153 КК України вибудувана так, що ст.153 КК Україна включає у себе все інше, крім статевих зносин природним шляхом.

Важливе значення має застосування обвинуваченим погрози застосування фізичного насильства до потерпілої для задоволення своєї статевої пристрасті, що дозволяє виключити застосування ст.156 КК України (розбещення неповнолітніх).

У судовому засіданні подано достатньо доказів того, що потерпіла ОСОБА_6 є малолітньою. Зокрема, у висновку судово-медичного експерта № 133 зазначено, що ОСОБА_6 , 2007 року народження, проживає в с. Видраниця Ратнівського району, учениця 5-го класу, свідоцтво про народження серія НОМЕР_3 , у висновку судово-психіатричного експерта № 255 зазначена дата народження ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Під час допиту ОСОБА_6 як потерпілої встановлювалася дата її народження, у характеристиці ОСОБА_6 зазначено, що вона навчається в 5-му класі НВК «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступеня-дитячий садок» с. Видраниця. Зовнішній вигляд потерпілої не дає найменших сумнівів щодо того, що вона є малолітньою, в тому числі і для обвинуваченого, який, до того ж, добре її знав до події, зокрема, знав, що вона є малолітньою.

Формулювання обвинувачення є достатньо чітким і достатньо зрозумілим. Перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння зазначене у ньому як обтяжуюча, а не кваліфікуюча обставина.

Заяви матері малолітньої ОСОБА_10 про протиправні дії щодо її дочки ОСОБА_6 , адресовані поліції, слугували лише підставою для початку досудового розслідування. У ході досудового розслідування були встановлені обставини, на основі яких щодо ОСОБА_9 сформульоване обвинувачення. Вказане обвинувачення знайшло підтвердження в судовому засіданні. Та обставина, що первинні заяви ОСОБА_10 не містили усіх, встановлених досудовим розслідуванням пізніше, обставин, не спростовує доведеності вини ОСОБА_9 .

В судовому засіданні не встановлені обставини протиправного впливу на свідка ОСОБА_10 , яке позначилося на її показаннях. Її показання, як було зазначено вище, підтверджуються іншими доказами, зокрема, показаннями інших свідків.

До того ж, згідно версії обвинуваченого виходить, що після того як він заволодів телефоном ОСОБА_10 і пішов від неї з`явилась в той же момент інша особа, яка примусила останню роздягнутись, що є за межами здорового розсуду і суперечить, до того ж, показанням потерпілої та свідків.

Згідно ч.ч.2, 3, 4 ст.290 КПК України прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.

Прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, а також надати доступ до приміщення або місця, якщо вони знаходяться у володінні або під контролем держави, і прокурор має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді.

Надання доступу до матеріалів включає в себе можливість робити копії або відображення матеріалів.

Захиснику та обвинуваченому наданий доступ до матеріалів досудового розслідування, в тому числі надана можливість оглянути, скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, що підтверджено протоколом про надання доступу до матеріалів від 03 листопада 2017 року. Із згаданого протоколу не вбачається, що обвинувачений та його захисник виявляли бажання оглянути, скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них. Обвинуваченому і захиснику була відома з наданих ним матеріалів конкретна інформація про речові докази у справі та їх детальний опис, тобто доступ до них був наданий. Обвинувачений та захисник не подали доказів того, що слідчий чи прокурор перешкоджали їм у намаганні оглянути речові докази, вчинити з ними інші дії. У їхніх заявах у згаданому протоколі речові докази взагалі не згадуються. Тому речові докази у справі є допустимими.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_9 вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з насильством небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу та з погрозою застосування такого насильства, вчинив розбій злочин, передбачений ч.1 ст.187 КК України.

Крім цього, ОСОБА_9 вчинив незакінчений замах на вчинення насильницького задоволення статевої пристрасті неприродним способом, тобто задоволення статевої пристрасті неприродним способом із погрозою застосування фізичного насильства до потерпілої особи, вчинений щодо малолітньої особи, вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.15. ч.3 ст.153 КК України.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що обтяжують покарання, суд відносить вчинення злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить добровільне відшкодування завданого збитку (у сумі визначеній самостійно, не погодженій з потерпілою стороною).
Суд враховує також те, що обвинувачений ОСОБА_9 вперше притягується до кримінальної відповідальності, частково визнав свою вину, що вселяє надію на те, що обвинувачений усе ж усвідомлює протиправність своєї поведінки і намагається хоч якось загладити вчинене. Обвинувачений має сім`ю з міцними відносинами, малолітню дитину (до 2 років), позитивно характеризується у місці проживання, має хвору матір.

Разом з тим, підстави для застосування до ОСОБА_9 більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, відсутні, а отже, і відсутні підстави для звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

З врахуванням наведеного суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише в місцях позбавлення волі.

Призначаючи покарання, суд враховує положення ст.68 КК України (призначення покарання за незакінчений злочин).

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд,

засудив:
ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.187, ч.3 ст.15 ч.3 ст.153 КК України, призначивши йому покарання:

за ч.1 ст.187 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

за ч.3 ст.15 ч.3 ст.153 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років,

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років позбавлення волі.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишити щодо засудженого ОСОБА_9 попередній утримання під вартою.

Строк відбування покарання рахувати ОСОБА_9 з 11 вересня 2017 року.

Речові докази: гіпсовий зліпок низу взуття знищити, ніж жовтого кольору, ніж зеленого кольору, калоші чорного кольору «Krok», чоловічі тапочки темно-синього кольору, бушлат зеленого кольору, камуфляжну куртку зеленого кольору, бушлат камуфляжний коричневого кольору повернути ОСОБА_37 , мобільний телефон марки «Nокіа RМ-1110 (215)» ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , повернути ОСОБА_6 , липку стрічку зі слідом дактилоскопічного походження залишити у матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_9 в дохід держави судові витрати у справі в сумі 988 (дев`ятсот вісімдесят вісім) грн. 70 коп.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, протягом такого ж строку з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення вироку.
Головуючий ОСОБА_38

Судді ОСОБА_39

ОСОБА_40