АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/1271/2018 Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія КК: ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва
в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Костянтинівка, Донецької області, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 16 квітня 2018 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень в дохід держави.

Вироком ОСОБА_7 визнано винною у тому, що 24 березня 2018 року, приблизно о 16 годині 40 хвилин, вона, перебуваючи в торгівельному залі магазину «Ашан Україна Гіпермаркет», який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 176, намагалася таємно викрасти чуже майно на загальну суму 323 гривні 37 копійок. Однак, не змогла довести свої злочинні дії до кінця з причин, що не залежали від її волі, оскільки була зупинена на виході з магазину працівниками охорони.

В апеляційній скарзі заступник прокурора міста Києва ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичні обставини і кваліфікацію дій обвинуваченої, просить вирок скасувати в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.
Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. В решті вирок суду залишити без зміни.
Своє прохання прокурор обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не зазначено мотивів, з яких він дійшов до висновку, що активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття обвинуваченої істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого нею злочину. На думку прокурора, судом не наведено фактів на підтвердження такої пом`якшуючої обставини, як «активне сприяння розкриттю злочину», жодних дій, направлених на відвернення, зменшення чи відшкодування злочинних наслідків своєї діяльності, ОСОБА_7 вчинено не було. Протиправну діяльність обвинуваченої примусово припинено співробітниками правоохоронних органів. Винну особу затримано безпосередньо на місці вчинення кримінального правопорушення. Одночасно виявлено та вилучено необхідні докази.
За таких обставин призначення обвинуваченій покарання з урахуванням активного сприяння розкриттю злочину, тим більше визнання цієї обставини такою, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, є незаконним.
Фактично, в даному кримінальному провадженні, обвинувачена під тягарем зібраних доказів, вільно використовуючи право на захист, скористалась можливістю визнати себе винною, прагнучи зменшити розмір покарання.
З урахуванням вищевикладеного, прокурор вважає, що судом безпідставно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, який не підлягає застосуванню, а саме ст. 69 КК України.
На думку прокурора, враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченої, механізм вчинення злочину та фактично одну обставину, що пом`якшує покарання, а саме - щире каяття, ОСОБА_7 повинно бути призначено мінімальне покарання, проте в межах санкції відповідної статті КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченої, яка просила залишити вирок без зміни, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченої, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Винність ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, та кваліфікація її дій за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, доведена дослідженими судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України доказами і в апеляційній скарзі не заперечується.

Відповідно до 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Стаття 69 КК України передбачає, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

На думку колегій суддів, вказані вище норми закону України про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_7 покарання дотримані.
Як вбачається з матеріалів провадження та пояснень обвинуваченої в суді апеляційної інстанції, остання визнала всі обставини вчиненого нею закінченого замаху крадіжки чужого майна, викладені у формулюванні обвинувачення. При цьому вона дійсно була зупинена працівниками охорони магазину на місці події, однак не намагалася втекти, добровільно розповіла про всі обставини скоєного та повернула викрадене.
17.04.2018, на наступний день після постановлення вироку, ОСОБА_7 сплатила призначений їй штраф, про що в провадження міститься відповідна квитанція.
Зазначені дані свідчать про дійсне, щире каяття обвинуваченої та її активне сприяння в розкритті злочину. Тому, врахування судом першої інстанції цих обставин в якості таких, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, є законним та обґрунтованим.
Крім того, з матеріалів, що характеризують обвинувачену, вбачається, що вона раніше не судима, має постійне місце проживання, навчається.
За таких обставин, судом першої інстанції правомірно прийнято рішення про призначення ОСОБА_7 основного покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.1 ст. 185 КК України. При цьому таке рішення належним чином вмотивовано у вироку.

Виходячи з наведеного, вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 16 квітня 2018 року щодо ОСОБА_7 підлягає залишенню без зміни.

Керуючись ст. 376, ст. 404, ст. 407, ст. 419, КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступник прокурора міста Києва ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 16 квітня 2018 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяця з дня її проголошення.

Судді:

__________________ _________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4