АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23 лютого 2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою залишено без задоволення клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Департаменту за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0007565.

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення не доведено наявність підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження оскільки у його власника відсутній процесуальний статус підозрюваного, обвинуваченого чи засудженого у даному кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання та накласти арешт на майно у кримінальному провадженні № 0007565 з метою забезпечення конфіскації як виду покарання. Так, апелянт зазначає, що в рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. Санкція даної норми закону передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна. Дії, які є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0007565 мали місце в період з листопада 2012 до грудня 2014 року. В період 2014-2015 років ОСОБА_7 , шляхом укладання договорів дарування та купівлі-продажу, здійснив реєстрацію на свою дружину деяких об`єктів нерухомого майна. Дане майна, на думку прокурора, здобуте наслідок вчинення кримінального правопорушення, а тому відповідно до вимог ст. 170 КПК України, відносно ОСОБА_7 може бути застосований такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити, представника, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Під час розгляду клопотання прокурора про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0007565, слідчим суддю вказаних вимог закону дотримано.

Так, Генеральною прокуратурою України здійснюється процесуальне керівництво досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0007565 від 24 листопада 2015 року за ч. 5 ст. 191 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження, згідно доводів клопотання, було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України ОСОБА_7 .

Звертаючись до суду з клопотанням про арешт майна, яке належить на праві приватної власності дружині ОСОБА_7 ОСОБА_8 , прокурор зазначив, що метою застосування даного заходу кримінального провадження є забезпечення конфіскації як виду покарання.

Відмовляючи в задоволенні поданого клопотання слідчий суддя послався на відсутність достатніх даних, які б у відповідності до ст. 170 КПК України давали підстави для накладення арешту на зазначено в клопотанні прокурора майно.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується.

Також, згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті, тобто з метою конфіскації майна, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадку, передбаченому Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст.ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно ч. 1 ст. 276 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складання слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до змісту ч.ч. 1,2 ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії.

Разом з тим, додані до клопотання прокурора матеріали не містять відомостей, які б давали підстави вважати, щодо ОСОБА_7 повідомлено про підозру у спосіб, передбачений ст.ст. 276-279 КПК України. Так, з матеріалів провадження вбачається, що жодне з направлених ОСОБА_7 повідомлень про підозру він не отримував. При цьому, слідчим направлялися вказані повідомлення на адреси, за якими на перед було встановлено, що останній там не перебуває. Заходів для встановлення місця знаходження ОСОБА_9 , згідно доданих до клопотання матеріалів, стороною обвинувачення не вжито. Дані обставини вказують на відсутність належного повідомлено про підозру ОСОБА_7 .

Крім того, прокурор просить накласти арешт на майно яке належить дружині ОСОБА_7 ОСОБА_8 , на праві приватної власності. При цьому, процесуальний статус, з яким закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, у неї відсутній. Згідно наданих суду матеріалів, вона є добросовісним набувачем даного майна та будь які належні докази участі ОСОБА_9 в набутті його дружиною майна, про арешт якого ставиться питання, суду не надано.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді з приводу того, що прокурором не надано достатньо доказів, які б у відповідності до вимог чинного Кримінального процесуального кодексу України, давали підстави для накладення арешту на майно.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23 лютого 2018 року, якою залишено без задоволення клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Департаменту за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0007565, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не

підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/1605/2018 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_10
Доповідач ОСОБА_1