17.09.2018 Єдиний унікальний № 371/1142/18 Провадження № 1-кс/371/677/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про арешт майна

17 вересня 2018 року м. Миронівка

Слідчий суддя Миронівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участі :

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

представників ТОВ «ВП «Імпульс Плюс» ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000418, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 вересня 2018 року за ст. 382 ч. 1 КК України,

У С Т А Н О В И В :

Слідчий звернулась до слідчого судді з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000418, посилаючись на ті обставини, що Миронівським ВП ГУНП в Київській області в межах вказаного провадження розслідується кримінальне правопорушення за фактом збору врожаю з поля № 15, що знаходиться в територіальних межах Маслівської сільської ради Миронівського району Київської області, всупереч забороні до вчинення таких дій судовим рішенням.

Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення - ст. 382 ч. 1 КК України.

У клопотанні заявлено вимогу про арешт матеріальних об`єктів у виді транспортних засобів:

Автомобіля марки «КАМАЗ 5511», 1984 р.в., номер двигуна: НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 (д.н.з. НОМЕР_3 ), власником якого є ТОВ «ВП «Імпульс Плюс», Черкаська обл., м. Тальне, вул. Скворцова, 40;

Автомобіля марки «DAF XF 95.430», 2005 р.в., номер двигуна: НОМЕР_4 , VIN: НОМЕР_5 (д.н.з. НОМЕР_6 ), власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ;

Тягача (причіпа) категорії «С» JFNMIL NW-1S, 2004 р.в., VIN: НОМЕР_7 (д.н.з. НОМЕР_8 ), власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ;

Автомобіля марки «DAF XF 95.430», 2009 р.в., номер двигуна: НОМЕР_9 , VIN: НОМЕР_10 (д.н.з. НОМЕР_11 ), власником якого є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , м. Черкаси, б-р Шевченка, 305, 19 б;

Тягача (причіпа) категорії «С» SCHMITZ SKI 24, 2004 р.в., VIN: НОМЕР_12 (д.н.з. НОМЕР_13 ), власником якого є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , м. Черкаси, б-р Шевченка, 305, 19 б;

Автомобіля марки «МАЗ 630308-023», 2008 р.в., номер двигуна: НОМЕР_14 , VIN: НОМЕР_15 (д.н.з. НОМЕР_16 ), власником якого є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 ;

Тягача (причіпа) категорії «С» МАЗ 837810-042, 2008 р.в., VIN: НОМЕР_17 (д.н.з. НОМЕР_18 ), власником якого є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 ;

Автомобіля марки «МАЗ 630308», 2007 р.в., номер двигуна: НОМЕР_19 , VIN: НОМЕР_20 (д.н.з. НОМЕР_21 ), власником якого є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_3 ;

Тягача (причіпа) категорії «С» ГКБ 8352, 1984 р.в., VIN: НОМЕР_22 (д.н.з. НОМЕР_23 ), власником якого є ТОВ «ВП «Імпульс Плюс», Черкаська обл., м. Тальне, вул. Скворцова, 40;

Тягача (причіпа) категорії «С» МАЗ 837810-042, 2008 р.в., VIN: НОМЕР_17 (д.н.з. НОМЕР_18 ), власником якого є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 ;

Тягача (причіпа), д.н.з. НОМЕР_24 ;

Комбайна марки CASE 6140, д.н.з. НОМЕР_25 ;

Комбайна марки CASE 6140, д.н.з. НОМЕР_26 ;

Комбайна марки CASE 6140, д.н.з. НОМЕР_27 .

Клопотання обґрунтовано тими обставинами, що збір та вивезення врожаю здійснювався вказаною сільськогосподарською технікою. Транспортні засоби мають статус речового доказу у кримінальному провадженні, підлягають арешту з метою забезпечення їх збереження.

Слідчий суддя перевірив зміст клопотання та додані до нього матеріали, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання.

Клопотання відповідає вимогам ч. 2 ст. 170 КПК України. До клопотання додані копії документів та інших матеріалів, якими обґрунтовані доводи клопотання.

За правилами ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

В судовому засіданні слідчий підтримала клопотання, посилаючись на обставини, викладені у змісті клопотання.

Представники ТОВ «ВП «Імпульс Плюс» вказали на необґрунтованість клопотання, відсутність підстав для арешту майна, вказали, що слідчим не доведено той факт, що поле під номером 15, розташоване в адміністративних межах Маслівської сільської ради Миронівського району Київської області, є місцем розташування земельних ділянок, на яких заборонено збирати врожай судовим рішенням, тобто місцем події кримінального правопорушення.

Оцінка наданих матеріалів та доводи слідчого і представників ТОВ «ВП «Імпульс Плюс» вказують на відсутність підстав для задоволення клопотання.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається, в тому числі, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено такі обставини.

06 вересня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000418 внесено відомості про кримінальне провадження за ст. 382 ч. 1 КК України.

Підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань була заява ОСОБА_10 про факт здійснення збору врожаю сторонніми особами на земельних ділянках, розташованих у полі під номером 15 села Маслівка Миронівського району Київської області.

Дані обставини підтверджені Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В ході досудового розслідування встановлено, що судовим рішенням у виді ухвали Господарського суду Київської області від 05 вересня 2018 року у справі за позовом СФГ «Обрій» та ТОВ «Нива Миронівщини» до ТОВ СП «Маслівське», ТОВ «ВП «Імпульс» частково задоволено заяву СФГ «Обрій», відповідачам заборонено збирати врожай 2018 року на 260 земельних ділянках, належних позивачам. В судовому рішенні зазначені відомості про площі та кадастрові номера земельних ділянок.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 06 вересня 2018 року на виконання вказаного рішення відкрито виконавче провадженні. Судове рішення перебуває на примусовому виконанні.

06 вересня 2018 року приватним виконавцем складено акт ВП № 57153464, за змістом якого виконавець, прибувши на земельні ділянки, зазначені в ухвалі суду, виявив збір урожаю невідомими особами, оголосив вказаним особам резолютивну частину судового рішення, його вимоги було проігноровано.

Представник ТОВ ВП «Імпульс плюс» ОСОБА_11 відмовився отримувати копію постанови про відкриття виконавчого провадження.

Невстановлені особи чоловічої статі в кількості близько 10 осіб, одягнені в спортивний одяг, погрожуючи фізичною розправою та, використовуючи ненормативну лексику, наказали покинути межі поля №15.

Після прибуття до місця події працівників поліції в чергове була оголошена ухвала Господарського суду, виконавцем поставлені вимоги про припинення збору врожаю. В цей час вантажні автомобілі із зібраним урожаєм зерна соняшника почали покидати межі поля № 15.

06 вересня 2018 року на території Маслівської сільської ради Миронівського району Київської області на автодорозі та у полі було виявлено та оглянуто сільськогосподарську техніку в кількості 14 одиниць, за допомогою якої здійснювався збір врожаю та його вивезення.

Після огляду техніку у виді автомобілів, причепів та комбайнів у кількості 14 шт. було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Такі обставини підтверджені ухвалою Господарського суду Київської області від 05 вересня 2018 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 06 вересня 2018 року, протоколом допиту як свідка ОСОБА_10 від 06 вересня 2018 року, постановою про відкриття виконавчого провадження від 06 вересня 2018 року, актом приватного виконавця ВП № 57153464 від 06 вересня 2018 року, протоколами огляду місця події від 06 вересня 2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Ухвалою слідчого судді Миронівського районного суду Київської області від 10 вересня 2018 року клопотання слідчого СВ Миронівського ВП ГУНП в Київській області про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000418, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 вересня 2018 року за ст. 382 ч. 1 КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків.

Прийняте рішення було мотивовано тими обставинами, що у поданому слідчому судді клопотанні не зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, а також документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. У клопотанні не наведені обґрунтування обставин, що поле під номером 15, розташоване в адміністративних межах Маслівської сільської ради Миронівського району Київської області, є місцем розташування земельних ділянок, на яких заборонено збирати врожай судовим рішенням. До клопотання не додані письмові докази, які підтверджують такі обставини.

В ході усунення недоліків клопотання зазначені в ухвалі слідчого судді недоліки не були усунені.

Слідчим не доведено ті обставини, що поле під номером 15, розташоване в адміністративних межах Маслівської сільської ради Миронівського району Київської області, є місцем розташування земельних ділянок, на яких заборонено збирати врожай судовим рішенням, та стало місцем події кримінального правопорушення. До клопотання не додані письмові докази, які підтверджують ті обставини, що вказане поле оглядалось слідчим. Згідно протоколу огляду місця події від 06 вересня 2018 року місцем події є відкрита ділянка місцевості (поле).

Слідчий суддя дійшов висновку, що до клопотання не додано доказів, які б в достатній мірі підтверджували існування підстав для накладення арешту на майно, визначених в ч. 2 ст. 170 КПК України, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Обов`язок доведення необхідності застосування цього засобу забезпечення та цілі накладення арешту на майно перед слідчим суддею покладено на прокурора, слідчого.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна повинно мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Відповідно до практики Європейського суду для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, але повинне здійснюватися з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту прав і основоположних свобод людини, співвідноситися з обставинами кримінально використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи. Тобто, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

З клопотання слідчого вбачається, що слідчий не дотримався вищезазначених вимог закону

В клопотанні не наведено жодного доводу, який би вказував на законні підстави необхідності накладення арешту на майно.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 382 ч. 1 КК України, посягає на безпосередній об`єкт, яким є порядок діяльності суду як органу правосуддя, що передбачає точне і своєчасне виконання його рішень.

Предметом злочину за частинами 1-3 ст. 382 КК України є судовий акт органів правосуддя (рішення, вирок, ухвала, постанова), який постановлений: а) судом будь-якої юрисдикції (загальної чи спеціалізованої); б) судом будь-якої інстанції (першої, апеляційної чи касаційної); в) судом із будь-якої категорії судових справ (цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних) і г) набрав законної сили.

Слідчий в клопотанні не конкретизував, не обґрунтував та в судовому засіданні не довів як само по собі накладення арешту на майно у виді транспортних засобів може бути використано в рамках кримінального провадження, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого саме ст. 382 ч. 1 КК Украйни, в якому предметом злочину є судовий акт.

Слідчий в порушення вимог ст. 171 КПК України, звертаючись із клопотанням про арешт майна, формально послався на те, що вказане майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, не обґрунтувавши свою позицію.

Сама по собі наявність в матеріалах провадження постанови слідчого про приєднання до кримінального провадження речовими доказами вищевказаної сільськогосподарської техніки, не може бути врахована як мета для накладення арешту в розумінні п.1 ч.2 ст.170 КПК України, з огляду на необґрунтованість вказаної постанови.

Запропонований органом досудового розслідування захід забезпечення кримінального провадження не є відповідним предмету злочину, що розглядається у рамках даного кримінального провадження.

Таким чином, підстави для накладення арешту на перелічене у клопотанні майно, визначені ст.170 КПК України, в даному провадженні відсутні.

Під час розгляду клопотання про арешт майна слідчим не наведено достатніх і переконливих доказів необхідності такого арешту та наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Слідчим не доведено обставин, передбачених п.2 та п. 3 ч. 3 ст. 132 КПК України про те, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора і що таким накладенням арешту на майно може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням.

При цьому, очевидним є те, що для доказування обставин об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України, відсутні потреби у накладенні арешту на вищевказане майно.

Слідчий в клопотанні, в порушення вимог ст.ст. 171, 173 КПК України, не оцінив розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для його власників та володільців, не довів необхідність арешту майна з врахуванням конкретних обставин справи, не довів будь-яких ризиків, які визначені Законом.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

На підставі наведеного слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання слід відмовити у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 170-172, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого Миронівського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_13 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000418, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 вересня 2018 року за ст. 382 ч. 1 КК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Київської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Час оголошення повного тексту ухвали - 18 година 20 вересня 2018 року.

Слідчий суддя підпис ОСОБА_1
Згідно з оригіналом

Слідчий суддя ОСОБА_1