У Х В А Л А
(про арешт тимчасово вилученого майна)
Справа № 348/1299/18
Номер провадження 1-кс/348/428/18

27 червня 2018 року м.Надвірна
Слідчий суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря с/з ОСОБА_2 , слідчого СВ Надвірнянського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , користувача майна ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 , розглянула клопотання слідчого ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна.

Клопотання надійшло до суду 27 червня 2018 р.

Суд перевірив надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження за №0000416 від 26.06.2018 року, у межах якого було подано клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши слідчого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Надвірнянського відділу поліції ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, мотивуючи тим, що слідчим відділенням Надвірнянського відділу поліції проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000416 від 26.06.2018 р. за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 26 червня 2018 року в період часу із 06:00 год. по 10:00 год. ОСОБА_4 , житель АДРЕСА_1 , разом із ОСОБА_6 незаконно видобували корисні копалини загальнодержавного значення, а саме: здійснили забір піщано-гравійної суміші за допомогою лопат на річці «Бистриця - Надвірнянська» в адміністративних межах с.Пасічна Надвірнянського району Івано-Франківської області, після чого перевозили дану суміш на транспортному засобі марки «ЗИЛ 131».

В ході проведення огляду місця події 26.06.2018 року на річці «Бистриця-Надвірнянська», в адміністративних межах с. Пасічна, Надвірнянського району було виявлено транспортний засіб марки «ЗИЛ 131», зеленого кольору, реєстраційний номер « НОМЕР_1 », із піщано-гравійною сумішшю, власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_5 , житель АДРЕСА_2 . Оскільки існує реальна можливість відчуження зазначеного майна, з метою забезпечення його збереження слідчий просить накласти арешт на вищезазначене майно.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 підтримав дане клопотання та просив його задоволити.

Користувач майна ОСОБА_4 та власник майна ОСОБА_5 в судовому засіданні не спростували обставини вчиненого кримінального правопорушення та не заперечували проти задоволення клопотання слідчого.

Заслухавши думку слідчого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 167 КПК України - тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, які пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або)зберегли на собі його сліди.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України враховує правову підставу для арешту майна, можливість його як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Слідчий суддя визначає, що в якості мети та правової підстави для накладення арешту п.3 ч.2 та ч. 5 ст. 170 КПК України, слід накласти арешт на майно з метою його збереження, заборонивши його відчужувати. Обставин, які підтверджують, що заборона користування даним нерухомим майном призведе до наслідків, визначених в ч. 10 ст. 170 КПК України, матеріалами провадження не встановлено. Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що клопотання органу досудового розслідування підлягає задоволенню, та слід накласти арешт на нерумоме майно із забороною відчуження, розпорядження вказаним майном, але без заборони ним користуватися.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки автомобіль марки «ЗИЛ 131» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та використовувався як засіб незаконного видобування корисних копалин загальнодержавного значення, а саме - піщано-гравійної суміші.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.131,132,167,170-173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Надвірнянського відділу поліції ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна - задоволити.

Накласти арешт на транспортний засіб марки «ЗИЛ 131», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », зеленого кольору, власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жит. АДРЕСА_2 , шляхом заборони його відчуження та до скасування у порядку, встановленому законом.

Передати на відповідальне зберігання транспортний засіб марки «ЗИЛ 131», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », зеленого кольору, власнику згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жит. АДРЕСА_2 , з правом користування ним.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим СВ Надвірнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області ОСОБА_3 .

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково відповідно до ст.174 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом п`яти днів з дня оголошення відповідно до п. 9 ч. 1 ст. ст. 309, 395 КПК України.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1