Справа № 473/2485/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2018 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 червня 2017 року за № 0001042, по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бузьке Вознесенського району Миколаївської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 грудня 2016 року за ч.3 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

Прокурор висунув ОСОБА_7 обвинувачення у тому, що він 30 травня 2017 року, у денний час доби, перебуваючи на одній із вулиць мікрорайону «Соляни» в м. Миколаєві, більш точне місце та час в ході досудового розслідування не встановлено, у невстановленого досудовим розслідуванням чоловіка на ім`я ОСОБА_10 , з метою збуту у місця позбавлення волі, незаконно придбав два обмотані клейкою стрічкою полімерні пакунки з особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом та три полімерні пакунки із психотропною речовиною, обіг якої обмежено, - амфетаміном, у невизначеній досудовим слідством кількості, які незаконно зберігав в кишені свого одягу, а 31 травня 2017 року перевіз на громадському транспорті до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де зберігав до 01 червня 2017 року.

01 червня 2017 року, близько 13 год. 30 хв., ОСОБА_7 , з метою подальшого збуту на територію Державної установи «Вознесенська виправна колонія № 72», яка розташована за адресою: Миколаївська область, м. Вознесенськ, вул. Київська, 300, обмотавши клейкою стрічкою пакунки із незаконно придбаним особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом та психотропною речовиною, обіг якої обмежено, амфетаміном, та прибувши близько 16 год. 00 хв. на автомобілі таксі марки ВАЗ-21099, д/н НОМЕР_1 до основної огорожі дільниці № 5 ДУ «Вознесенська ВК № 72», здійснив їх перекид на територію виробничої зони колонії, будучи відразу затриманим на місці працівниками колонії.

01 червня 2017 року у період часу з 17 год. 00 хв. по 17 год. 40 хв. працівниками Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області під час огляду земельної ділянки виробничої зони охоронюваної території ДУ «Вознесенська виправна колонія № 72», розташованої за адресою: Миколаївська область, м. Вознесенськ, вул. Київська, 300, на землі, біля теплиць, майстерень та підсобних приміщень було виявлено згорток, обмотаний клейкою та ізоляційною стрічками, в якому знаходились два полімерні пакунки з особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, загальною масою 24,838 г. в перерахунку на висушену речовину та три полімерних пакунки з психотропною речовиною, обіг якої обмежено, - амфетаміном, загальною масою 0,7149 г., які ОСОБА_7 незаконно придбав, перевіз та зберігав за місцем свого мешкання для подальшого збуту на охоронювану територію ДУ «Вознесенська виправна колонія № 72».

Дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, зберігання та перевезення особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин у місця позбавлення волі.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні відмовився від давання показань на підставі ст. 63 Конституції України та згідно п. 4 ч.3 ст. 42 КПК України нічого не говорив з приводу висунутого проти нього обвинувачення.

Свідки, будучи допитаними в порядку ст. 352 КПК України та попередженими про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, кожен окремо, дали суду такі показання.

Зокрема, свідок ОСОБА_11 показав суду, що 01 червня 2017 року, отримавши оперативну інформацію про планування перекиду наркотичних засобів на територію виробничої зони Вознесенської ВК № 72, він, як старший оперуповноважений оперативного відділу колонії, разом із двома співробітниками колонії та трьома співробітниками поліції, яких викликали на підмогу, знаходився через дорогу від території колонії, в кущах. При цьому, особа, яка мала здійснити перекид, не була відома, але була наявна інформація про час і місце перекиду. Через деякий час він побачив, що на дорозі біля території колонії зупинився автомобіль марки ВАЗ- 21099 білого кольору, з якого вийшов обвинувачений та здійснив два перекиди через основну огорожу, відразу повернувшись до автомобіля, але, відчинивши дверцята, не встиг сісти на переднє пасажирське сидіння, так як відразу був затриманий та поміщений до кімнати огляду, яка знаходиться на охоронюваній території установи. Протокол затримання не складали, оскільки обвинувачений знаходився на території колонії близько однієї години, а потім його забрали працівники поліції. Що саме перекидав ОСОБА_7 через огорожу він не бачив, оскільки знаходився на відстані близько десяти метрів, однак йому відомо, що в ході огляду виробничої зони колонії працівниками поліції було знайдено два згортки один темного кольору, а в другому знаходились два мобільні телефони, обмотані губками для миття посуду, які були вилучені працівниками поліції в присутності понятих.

Свідок ОСОБА_12 дав в судовому засіданні показання про те, що він працює на посаді старшого майстра виробничих майстерень Вознесенської виправної колонії № 72. Приблизно в кінці весни або на початку літа 2017 року, точної дати не пам`ятає, він був запрошений співробітниками поліції в якості понятого під час огляду території виробничої зони колонії. Коли він прийшов до місця, яке оглядали працівники поліції, то побачив два пакунка, які лежали на землі один біля теплиці, а другий біля дерева. Один з пакунків був чорного кольору, але як виглядав другий пакунок не пам`ятає. Він розписався в протоколі і пішов у своїх справах. Як працівники поліції вилучали згортки він не бачив, так як пішов з місця події коли вони ще знаходились на землі. Він лише бачив, що вони там лежать. В той день на території промислової зони могло знаходитись близько дев`яноста чоловік, але чи займались тоді засуджені обробітком теплиці не пам`ятає. Безпосередньо біля місця перекиду, де були пакунки, знаходилось приблизно шість вісім чоловік, серед яких були співробітники колонії Кожухар та Правік, інших не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_13 показав суду, що він працює на посаді начальника виробничих майстерень Вознесенської виправної колонії № 72. Точної дати, коли працівники поліції запросили його бути присутнім в якості понятого під час огляду виробничої зони колонії, не пам`ятає. Коли він прийшов на місце огляду, де вже знаходилась оперативна група, то побачив, що на землі біля цеху № 2 лежать два згортки один ближче до теплиці, а інший біля дерева. Той згорток, який лежав біля дерева, мав прямокутну форму, складався з двох губок для миття посуду, які були обмотані плівкою світлого кольору. Між губками було видно телефон. Другий згорток був темного кольору, але що в ньому знаходилось не бачив. Слідчий не відкривав згортки, знайдені на території виробничої зони, помістивши їх до коробки сірого кольору. Коробку сірого кольору слідчий не склеював, а помістив до пакету, який склеїв. Свідок підписав протокол, але на самих пакетах, в які слідчий помістив згортки, не розписувався, до поліції його ніхто не викликав, ніяких показань і пояснень він не давав. Він не пам`ятає чи казав слідчий про те, що пакети опечатуються. Чи розписувався на пакетах другий понятий ОСОБА_12 , свідок пояснити не міг, лише зазначив, що останній декілька разів відлучався, оскільки слідча дія було довготривалою. Свідок також показав, що засуджені не мають доступ до виробничої зони, лише в супроводі працівників колонії, будь-які заборонені предмети на територію пронести не зможуть.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показав, що він займає посаду начальника оперативного відділу Вознесенської виправної колонії № 72.

01 червня 2017 року близько 11 год. 00 хв. до оперативного відділу надійшла інформація про те, що планується перекид наркотичних речовин на територію колонії, про що він повідомив своє керівництво та співробітників поліції. Після цього, спільно з працівниками поліції було вжито заходи щодо недопущення перекиду заборонених речовин, а саме: декілька співробітників колонії знаходились на охоронюваній зоні, в місці, де мав бути здійснений перекид, а кілька співробітників колонії та поліції чекали в засідці. Близько 15 год. 00 хв., він побачив, як по дорозі зі сторони села Пряме рухається автомобіль марки ВАЗ-21099 світлого кольору, з якого вибіг ОСОБА_7 , здійснивши два перекиди на територію колонії, та відразу був затриманий працівниками поліції. Після цього, свідок побіг на територію колонії, у місце, куди було здійснено перекиди. Там чекав співробітник оперативного підрозділу ОСОБА_15 , який безпосередньо бачив, як згортки потрапили за огорожу. Один із згортків знаходився біля дерева, містив у собі дві губки для миття посуду, перемотані скотчем. Другий згорток був круглої форми та перемотаний чорним скотчем. Після цього слідчого допустили на територію колонії, де він оглянув місце події з участю понятих ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , склав протокол та запакував згортки, спочатку в картонну коробку, а потім в поліетиленовий пакет. Чи ставили поняті свої підписи на пакунках, свідок не пам`ятає. ОСОБА_7 затримали працівники поліції, коли він намагався сісти до автомобіля, пізніше він бачив його в кімнаті очікування, але чи були на ньому наручники та чи складали працівники поліції протокол затримання не пам`ятає. Оперативно-розшукова справа відносно ОСОБА_16 не заводилась, вона була заведена відносно особи, яка відбуває покарання.

В ході додаткового допиту, проведеного за клопотанням захисника ОСОБА_9 , свідок ОСОБА_14 показав, що 01 червня 2017 року десь близько 10.00-11.00 год. до оперативного відділу виправної колонії надійшла інформація про планування перекиду на територію установи, про що він безпосередньо сповістив керівництво установи та співробітників поліції. У зв`язку з отриманням вказаної оперативної інформації, на підставі наказу Департаменту з питань виконання покарань, точних його реквізитів свідок не пам`ятає, було прийнято рішення про здійснення відеозйомки прилеглої до установи території. При цьому зйомка здійснювалась оперуповноваженим ОСОБА_17 за допомогою приватної відеокамери, однак кому саме вона належить свідок не знає. Він не пам`ятає чи надав диск з відеозаписом слідчому ОСОБА_18 , але підпис на заяві про добровільну видачу диску належить йому. Свідку невідомо, чи відеозапис на диску, що долучений до матеріалів справи, є оригіналом чи копією. Слідчий не викликав його для перегляду диску.

Свідок ОСОБА_15 показав суду, що він займає посаду оперуповноваженого оперативного відділу Вознесенської виправної колонії № 72. Після отримання інформації про можливий перекид заборонених предметів на територію колонії, йому було доручено чергувати в районі теплиці і цеху № 2 та слідкувати за перекинутими речами. Приблизний час і місце перекиду були відомі співробітникам оперативного відділу. Близько 15 год. 00 хв. він побачив, як через огорожу перелетіли два згортки, один з яких впав біля дерева, а другий за 1,2 метри від теплиці. Перший згорток був прямокутної форми, обмотаний скотчем, з-під якого було видно телефон, а другий непрозорий, чорного кольору. Пізніше до місця, де впали згортки, прийшли співробітники оперативного відділу та поліції. Потім були запрошені поняті, в присутності яких співробітники поліції вилучили згортки, помістивши їх спочатку в дві картонні коробки, а потім до експертних пакетів. Згортки, які були перекинуті, слідчий не розкривав. Чи заводилась оперативно розшукова справа свідку невідомо, але питання здійснення операції обговорювались до здійснення перекиду.

В подальшому свідок показав, що не бачив особисто, як були запаковані згортки, вилучені з місця події, в експертні пакети.

Свідок ОСОБА_19 дав суду показання про те, що він надавав послуги таксиста біля ринку «Центральний» в м. Вознесенськ. ОСОБА_7 попросив його поїхати до шкірзаводу через с. Пряме Вознесенського району, але мету поїздки не повідомив, по дорозі нічого не казав. Свідок бачив, що в руках він тримав два телефони, з`єднані один до одного скотчем, вони були так скріплені, що виглядали як один предмет. Коли проїжджали повз виправної колонії, ОСОБА_7 сказав зупинитись та вискочив з автомобіля. Свідок не бачив, що саме і як він перекидав, але як тільки хотів сісти в машину, відразу був затриманий оперативними співробітниками, які вийшли з кущів, що ростуть через дорогу напроти колонії. Сашка положили на землю, а йому сказали покласти руки на машину. Чи одягали наручники на ОСОБА_7 не пам`ятає, лише пам`ятає, що велась відеозйомка, оскільки хтось ходив з відеокамерою.

Свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , кожен окремо, дали аналогічні за своєю суттю показання, з яких слідує, що вони займають посади оперуповноважених сектору кримінальної поліції Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області.

01 червня 2017 року вони за розпорядження свого керівника перебували в засідці біля Вознесенської виправної колонії № 72 з метою надання допомоги співробітникам колонії. Незабаром побачили автомобіль, з якого вийшов ОСОБА_7 та здійснив два перекиди через огорожу на територію колонії. Коли він намагався сісти в машину, то був затриманий.

Ці показання свідків, враховуючи, що вони отримані у передбачений законом спосіб, суд визнає належними оскільки, вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Окрім цього, в судовому засіданні, з дотриманням правил ст. 358 КПК України, були досліджені протоколи слідчих дій та інші документи, в яких посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження, подані стороною обвинувачення, а саме :

-рапорт чергового Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_22 про виявлення кримінального правопорушення від 01 червня 2017 року, з якого вбачається, що від чергового ВК № 72 надійшло повідомлення по телефону 102 про незаконний перекид ОСОБА_7 двох поліетиленових пакетів, в якому знаходились два мобільних телефони невідомої марки та поліетиленового пакету з рідиною коричневого кольору. Дані предмети вилучено, упаковано та направлено на експертизу (а.к.п. 127);

-рапорт старшого оперуповноваженого ОСОБА_11 від 01 червня 2017 року на ім`я начальника Вознесенської ВК № 72, з якого видно, що 01 червня 2017 року о 16 год. 05 хв., під час відпрацювання оперативної інформації, біля основної огорожі дільниці № 5 Вознесенської виправної колонії № 72 був затриманий громадянин, який двічі вчинив перекид невідомих предметів в бік охоронюваної зони Вознесенської виправної колонії № 72. По даному факту було повідомлено ОСОБА_23 , який викликав слідчо-оперативну групу Вознесенського ВП. По прибуттю оперативної групи було встановлено, що дана особа ОСОБА_7 . Після обходу території виробничої зони ВК № 72 в районі місця, де був вчинений перекид, у внутрішній охоронюваній зоні було виявлено два пакунки, перемотані скотчем, які по прибуттю слідчо-оперативної групи Вознесенського ВП були вилучені (а.к.п. 129);

-протокол огляду місця події від 01 червня 2017 року, з долученою до нього фототаблицею (зображення № 1-№ 6), згідно якого старший слідчий Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_24 в присутності двох понятих ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , за участю спеціаліста ОСОБА_25 та начальника оперативного відділу Вознесенської ВК № 72 ОСОБА_14 , в період часу з 17 год. 00 хв. по 17 год. 40 хв. провів огляд місця події території майстерень виробничої зони Вознесенської ВК № 72, розташованої за адресою: м. Вознесенськ, вул. Київська, 300. Зокрема, з протоколу слідує, що під час огляду даної території поблизу дерева, розташованого між теплицями, виявлено згорток прямокутної форми розміром 10х5 см., виготовлений з полімерного матеріалу, прозорої клейкої стрічки, всередину якого поміщено предмети прямокутної форми червоно-жовтого та чорного кольорів. Даний згорток знаходиться на відстані 20 м. від внутрішнього металевого забору (попереджувальної огорожі). Далі, поблизу теплиці на відстані 12 м. від попереднього згортку, виявлено ще один згорток, виготовлений з полімерного прозорого матеріалу (клейкої стрічки), неправильної округлої форми, всередині якого знаходяться предмети чорного кольору Зазначені згортки вилучено, кожний до окремої картонної коробки, які опечатані печаткою № 1 «Для пакунків» Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області та приклеєно до кожної бирку з пояснювальним написом, підписами понятих та слідчого, після чого вилучено до Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області. Під зображеннями № 1- № 6 (фототаблиця до протоколу огляду місця події від 01.06.2017 року) не міститься надпису щодо того, що саме на них зображено (а.к.п.130-132);

-протокол огляду від 01 червня 2017 року, з якого вбачається, що слідчий Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_18 , в присутності двох понятих, за участю ОСОБА_7 в період часу з 21 год. 12 хв. по 21 год. 35 хв. в службовому приміщенні каб. № 31 Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області, розташованого в м. Вознесенськ, вул. Київська, 24, провів огляд добровільно наданого ОСОБА_7 (заява ОСОБА_7 від 01.06.2017 року) його мобільного телефону (а.к.п.133-134);

-висновок експерта № 826 від 16 червня 2017 року, з долученим до нього додатком - ілюстративною таблицею (зображення 1-3), згідно якого надана на експертизу речовина рослинного походження у полімерному пакеті та двох полімерних пакетиках із смужками фіксаторами, є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, загальна маса якого, у перерахунку на висушену речовину, становить 24,838 г. Надана на експертизу порошкоподібна речовина білого кольору у трьох полімерних пакетиках із смужками фіксаторами містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, загальна маса якого в складі речовини становить 0,7149 г. З описової частини вказаного висновку вбачається, що об`єкти надано після проведення дактилоскопічного дослідження, упакованими в пакет Експертної служби № 3204630, цілісність упаковки не порушено. При розкритті пакету № 3204630 виявлено відкриту картонну коробку прямокутної форми, до якої за допомогою прозорої липкої стрічки приклеєні два фрагменти пакету: один з двома відбитками круглої печатки «Для пакетів № 2» Вознесенський ВП ГУНП в Миколаївській області, інший - з написами: «Пакет №1». В даному пакеті знаходиться полімерний пакунок з речовиною темного кольору, вилучений з поверхні ґрунту біля теплиці №2 в ВК-72 м. Вознесенськ… Інспектор криміналіст (підпис) (ПІД нерозбірливо). Поняті: 1 (підпис) 2 (підпис). Слідчий (підпис) ОСОБА_24 » (а.к.п.139-143);

-протокол огляду від 26 липня 2017 року, з додатком компакт-диском, виданим ОСОБА_14 по факту незаконного збуту н/з на територію ВК-72 з якого слідує, що слідчий Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_18 , без участі понятих, з участю власника (користувача) предмета (компакт-диску) - начальника оперативного відділу Вознесенської ВК-72 ОСОБА_14 , який дав добровільну згоду на проведення огляду, в період часу з 18 год. 00 хв. по 18 год. 30 хв. в приміщенні службового кабінету № 31 Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області, розташованого в м. Вознесенську по вул. Київській, 24, провів огляд компакт-диску формату DVD-R, 4,7 GB № DR 5 FA1-00905, який було поміщено до службового комп`ютера, в результаті чого виявлено відеофайл, переглядом якого встановлено, що на ньому міститься відеоінформація про те, як 01.06.2017 року ОСОБА_7 незаконно збув (шляхом перекиду через огорожу) наркотичні та психотропні засоби на територію Вознесенської ВК № 72, розташованої в м. Вознесенськ, вул. Київська, 300. Даний диск вилучений до Вознесенського ВП ГУНП для прилучення до матеріалів провадження в якості речового доказу (а.к.п. 148, 151).

Відеозапис, що міститься на доданому до протоколу огляду від 26 липня 2017 року компакт-диску (файл 00002. МТS, розмір 30 762 КБ) переглянуто в судовому засіданні, зображення чітке, кольорове, має звукове супроводження, у нижньому лівому та правому кутах інтерфейсу міститься часовий показник тривалості відеозапису формату 00:00:00, без зазначення дати здійснення відеофіксації, часу її початку та кінця, а також параметрів технічного пристрою, яким здійснювалась відеофіксація.

Відеозйомкою зафіксовано рух автомобіля білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , після зупинки якого, з переднього пасажирського сидіння виходить особа чоловічої статі та здійснює два кидки предметів правою рукою, після чого відразу сідає до вказаного автомобіля, однак не встигає зачинити дверцята, оскільки підбігає особа чоловічої статі, притримує їх рукою, водночас до неї приєднуються ще одна особа чоловічої статі.

Крім того, стороною обвинувачення було надано постанову про визнання та прилучення до кримінального провадження речових доказів від 01 червня 2017 року, постанову про визнання та прилучення до кримінального провадження речових доказів від 21 липня 2017 року, постанову про визнання та прилучення до кримінального провадження речових доказів від 26 липня 2017 року, постанову про призначення комплексної криміналістичної експертизи від 01 червня 2017 року, заяву ОСОБА_14 від 26 липня 2017 року про добровільне надання компакт-диску з відеоінформацією по факту незаконного збуту наркотичних засобів 01.06.2017 року ОСОБА_7 , заяву ОСОБА_7 від 01 червня 2017 року про добровільну видачу мобільного телефону, а також інші документи, які характеризують особу обвинуваченого та мають значення для кримінального провадження, зокрема, ксерокопія паспорта ОСОБА_7 , картку платника податків, довідку про судимість від 15 червня 2017 року, вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 грудня 2016 року, характеристику ОСОБА_7 від 20 червня 2017 року, видану квартирним комітетом № 83 м. Вознесенська, довідку КП Вознесенське міжміське БТІ № 310 від 11 липня 2017 року, довідку про склад сім`ї обвинуваченого та довідки про те, що він на обліку у лікаря нарколога і психіатра не перебуває.

Сторона захисту, в свою чергу, клопотала перед судом про дослідження Журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події № 254 ( том 15), з якого видно, що 01 червня 2017 року за № 2971 зареєстроване повідомлення по телефону 102 про те, що ОСОБА_7 незаконно здійснив перекид на територію ВК-72 двох поліетиленових пакетів, в яких знаходилась рідина (арк. 85) та про доручення до матеріалів провадження було долучено ксерокопію висновку експерта № 704 від 12.06.2017 року.

Тож суд, провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, ураховуючи положення ст. 84 КПК України і оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості й достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, зробив такі висновки.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) ; винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення ; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат ; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.

За імперативними правилами, визначеними ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Водночас, обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Надаючи оцінку тим доказам у їх сукупності, суд враховував положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4.ХІ.1950 р.), ст. 62 Конституції України, які деталізовані в ст. 17 КПК України і виходив з того, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За практикою ЄСПЛ, право особи на презумпцію невинуватості у кримінальній справі та вимогу до обвинувачення нести тягар доведення тверджень, висунутих проти неї, становить частину загального уявлення про справедливий судовий розгляд згідно з пунктом 1 статті 6 (рішення у справі "Саундерс проти Сполученого Королівства" (Saunders v. the United Kingdom) від 17 грудня 1996 року, Reports 1996-VI, п. 68).

Рівень певності, якого має досягати суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання, оскільки таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу обвинуваченого, що є ключовими поняттями для демократичної концепції кримінального судового розгляду.

Отже, обвинувачення повинно довести «кожний факт», пов`язаний із злочином, щоб «не існувало жодної розумної підстави для сумнівів». Правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого по суті означає, що жодна з сумнівних обставин не може бути покладена в основу обвинувальних тез по справі, тобто воно висуває вимогу повної і безумовної доведеності обвинувачення. Ця вимога має на меті охорону законних інтересів обвинуваченого і служить гарантією досягнення істини у справі, а як наслідок і мети правосуддя.

Частиною першою статті 84 КПК України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст.85 КПК України).

Відповідно до ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Частиною першою статті 87 КПК України визначено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, в той час як відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12рп/2011 від 20.10.2011 року визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог Кримінально-процесуального кодексу. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Між тим, подані стороною обвинувачення докази винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, як встановив суд, отримані з порушенням норм кримінального процесуального закону України, внаслідок чого є недопустимими, а відтак і саме обвинувачення не є таким, що ґрунтується на безспірних фактах.

Зокрема, протокол огляду місця події від 01 червня 2017 року не відповідає вимогам закону через таке.

Відповідно до положень абз. 1 ч.7 ст. 223 КПК України слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для пред`явлення особи, трупа чи речі для впізнання, огляду трупа, в тому числі пов`язаного з ексгумацією, слідчого експерименту, освідування особи. Винятками є випадки застосування безперервного відеозапису ходу проведення відповідної слідчої (розшукової) дії.

Поняті можуть бути запрошені для участі в інших процесуальних діях, якщо слідчий, прокурор вважатиме це за доцільне.

Водночас, понятими не можуть бути працівники правоохоронних органів, а також особи, заінтересовані в результатах кримінального провадження (абз. 3 ч.7 ст. 223 КПК України).

Проте, при проведенні слідчої дії огляду території Вознесенської виправної колонії № 72, слідчим 01 червня 2017 року було запрошено двох понятих ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , які є працівниками цієї установи.

Оскільки в силу положень ч.1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 23 грудня 1993 року № 3781-ХІІ установи виконання покарань відносяться до правоохоронних органів, то участь працівників такої установи в якості понятих при проведенні слідчих дій прямо суперечить вимогам абз. 3 ч.7 ст. 223 КПК України, незважаючи на те, що у даному, конкретному випадку ОСОБА_13 та ОСОБА_12 є вільнонайманими працівниками установи виконання покарань, оскільки будь-яких виключень з цього правила закон не містить.

Крім того, судом встановлено неналежне упакування слідчим двох згортків, вилучених 01 червня 2017 року в ході огляду місця події - території Вознесенської виправної колонії № 72, що не відповідає вимогам ч.2 ст. 106 КПК України, згідно яких до складу слідчої (розшукової) дії входять також дії щодо належного упакування речей і документів та інші дії, що мають значення для перевірки результатів процесуальної дії.

Так, за положеннями ч.2 ст. 100 КПК України речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно із п.3 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України» за № 1104 від 19.11.2012 року, речові докази, за винятком документів, що зберігаються разом з матеріалами кримінального провадження, повинні бути належним чином упаковані та опечатані.

Спосіб упаковки повинен забезпечувати неможливість підміни або зміни вмісту без порушення її цілісності та схоронність вилучених (отриманих) речових доказів від пошкодження, псування, погіршення або втрати властивостей, завдяки яким вони мають доказове значення.

На речові докази, які не можуть бути належним чином упаковані через громіздкість чи з інших причин, прикріплюється бирка у спосіб, що унеможливлює її зняття, зміну або пошкодження.

На упаковці (бирці) проставляються підписи осіб, які брали участь у процесуальній дії, та зазначається інформація про вміст упаковки, найменування проведеної процесуальної дії, дата її проведення та номер кримінального провадження.

Таким чином, є очевидним, що поняті мають бути присутніми протягом усього часу проведення слідчої дії, втім, суд не встановив безсумнівної присутності обох понятих протягом усього часу проведення огляду місця події 01 червня 2017 року, зокрема, при упакуванні вилучених в ході огляду предметів, а також виконання ними свого підпису на картонних коробках, опечатаних слідчим.

Так, понятий ОСОБА_12 , допитаний судом в якості свідка, показав, що він, розписавшись в протоколі, пішов з місця огляду в той час, як згортки ще знаходились на землі, як їх вилучали він не бачив.

Свідок ОСОБА_13 , який був понятим під час огляду місця події 01 червня 2017 року, в судовому засіданні показав, що він бачив, як слідчий поклав згортки до сірої коробки, яку не заклеював, помістивши до пакету, який, в свою чергу, склеїв. На самих пакетах він не розписувався, чи опечатував слідчий пакети не пам`ятає.

Однак, з протоколу огляду від 01 червня 2017 року не вбачається, що слідчий помістив картонні коробки до пакету, який склеїв, а тому все вищевикладене в сукупності дає суду підстави сумніватись у тому, що спосіб упаковки у даному, конкретному випадку забезпечував неможливість підміни або зміни вмісту без порушення її цілісності.

Крім того, сумнівною є можливість слідчого посилатись в описовій частині постанови про визнання та прилучення до кримінального провадження речових доказів, винесеній ним 01 червня 2017 року, на дані щодо назви і ваги наркотичних засобів, які могли бути йому відомі не раніше 16 червня 2017 року, тобто не раніше проведеного експертного дослідження.

В той же час, з матеріалів кримінального провадження та показань свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 вбачається, що ОСОБА_7 було відразу затримано на місці вчинення перекиду, в подальшому поміщено до кімнати на території установи виконання покарань.

Згідно із ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Окрім цього, відповідно до ч 1. ст. 209 КПК України, особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

За правилами ч.5 ст. 208 КПК України про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору.

Отже, у даному випадку, ОСОБА_7 , будучи затриманим відразу після перекиду предметів на територію установи виконання покарань, набув прав підозрюваного, права якого регламентовані ч.3 ст. 42 КПК України, зокрема, на першу вимогу мати захисника і побачення з ним до першого допиту з дотриманням умов, що забезпечують конфіденційність спілкування, а також після першого допиту - мати такі побачення без обмеження їх кількості й тривалості; на участь захисника у проведенні допиту та інших процесуальних дій; на відмову від захисника в будь-який момент кримінального провадження; на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави у випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, в тому числі у зв`язку з відсутністю коштів на її оплату, а також право брати участь у проведенні процесуальних дій, ставити запитання, подавати свої зауваження та заперечення щодо порядку проведення дій, які заносяться до протоколу.

Проте, протокол затримання ОСОБА_7 суду надано не було, участі при огляді місця події 01 червня 2017 року ні він, ні захисник не приймали, що викликає обґрунтовані сумніви в дотриманні його прав, зокрема, права на захист.

При цьому, як зазначає ЄСПЛ, перед тим, як можна буде сказати, що обвинувачений своєю поведінкою відмовився від важливого права, закріпленого ст. 6 Конвенцією, повинно бути доведено, що він міг обґрунтовано передбачити наслідки своїх дій (Ермі проти Італії (Hermi v. Italy), пункт 74; Сейдович проти Італії (Sejdovic v. Italy), пункт 87).

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: порушення права особи на захист.

За таких обставин, суд констатує порушення органом досудового розслідування вимог ч.2 ст. 106 та абз. 3 ч.7 ст. 223 КПК України під час огляду місця події території Вознесенської виправної колонії № 72, яка знаходиться за адресою: Миколаївська область, м. Вознесенськ, вул. Київська, 300, в ході якого було виявлено та вилучено два згортки - виготовлені з полімерного матеріалу (прозорої клейкої стрічки) в сукупності з порушенням права ОСОБА_7 на захист під час затримання і в силу положень Параграфа 1 Глави 4 КПК України та рішення Конституційного Суду України № 12рп/2011 від 20 жовтня 2011 року визнає недопустимими доказами протокол огляду місця події від 01 червня 2017 року та речові докази, що вилучені в ході цієї слідчої дії, а тому не може посилатись на них при ухваленні судового рішення.

Водночас, суд відхиляє доводи захисника про те, що протокол огляду місця події від 01 червня 2017 року є недопустимим доказом з тих підстав, що огляд проведено до внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, так як вони не узгоджується з положеннями ч.3 ст. 214 КПК України, згідно яких огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду.

Так як огляд місця події було проведено 01 червня 2017 року і в цей же день відповідні відомості були внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, то в цій частині органом досудового розслідування вимоги кримінального процесуального закону були дотримані.

Враховуючи положення ч.5 ст. 101 КПК України, застосовуючи доктрину «отруєного дерева» (або «ефект доміно»), яка знайшла своє відображення у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), зокрема у справах «Гефген проти Німеччини» від 30.06.2008 (Gafgen v. Germany) та «Яременко проти України» від 30.04.2015 (Yaremenko v. Ukraine), згідно якої визнання одного доказу недопустимим має наслідком невизнання доказами всіх фактичних даних, одержаних на його підставі («отруєне дерево дає отруйні плоди»), тобто матеріали, отримані в результаті використання недопустимого матеріалу, самі є недопустимими як докази, а відтак наявний в матеріалах провадження висновок експерта №826 від 16 червня 2017 року не може бути використаний при ухваленні обвинувального судового рішення, оскільки ґрунтується на доказах, що визнані судом недопустимим, а як наслідок, і сам є недопустимим доказом.

Також суд не буре до уваги надану захисником ксерокопію висновку експерта № 704 від 12.06.2017 року, оскільки нормами кримінального процесуального закону України не передбачено подання доказів в копіях (ксерокопіях), в той час як оригінал цього висновку стороною обвинувачення суду надано не було, зокрема, прокурор посилався на те, що це не підтверджує та не спростовує винуватості обвинуваченого.

Визнаючи недопустимим доказом протокол огляду від 26 липня 2017 року та додаток до нього компакт-диску формату DVD-R, 4,7 GB № DR 5 FA1-00905, суд виходив із такого.

Згідно з наявної в матеріалах кримінального провадження заяви ОСОБА_14 від 26 липня 2017 року, останній добровільно надає працівникам Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області компакт-диск з відеоінформацією по факту незаконного збуту наркотичних засобів ОСОБА_7 на територію Вознесенської ВК № 72, що мав місце 01 червня 2017 року.

Вказана заява не містить дати та номеру вхідної кореспонденції.

З протоколу огляду від 26 липня 2017 року вбачається, що слідчий Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області, без участі понятих, з участю власника (користувача) предмета (компакт-диску) - начальника оперативного відділу Вознесенської ВК-72 ОСОБА_14 , в приміщенні службового кабінету № 31 Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області, розташованого в м. Вознесенську по вул. Київській, 24, провів огляд компакт-диску формату DVD-R, 4,7 GB № DR 5 FA1-00905, який було поміщено до службового комп`ютера, в результаті чого виявлено відеофайл, переглядом якого встановлено, що на ньому міститься відеоінформація про те, як 01.06.2017 року ОСОБА_7 незаконно збув (шляхом перекиду через огорожу) наркотичні та психотропні засоби на територію Вознесенської ВК № 72, розташованої в м. Вознесенськ, вул. Київська, 300.

Втім, переглядом даного диску в судовому засіданні встановлено, що на ньому відсутня інформація про дату та час відеозйомки, а тому яким чином слідчий прийшов до висновку про те, що на диску зафіксовані події 01 червня 2017 року є незрозумілим.

Визнаючи компакт-диск, наданий ОСОБА_14 , додатком до протоколу огляду від 26 липня 2017 року, слідчий не дотримався ч.3 ст. 105, ч.2 ст. 106 КПК України, згідно якої додатки до протоколів повинні бути належним чином виготовлені, упаковані з метою надійного збереження, а також засвідчені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у виготовленні та/або вилученні таких додатків, оскільки додаток не засвідчено підписом особи, яка брала участь у цій слідчій дії ОСОБА_14 , не упаковано таким чином, аби забезпечити неможливість його підміни або зміни, в той час я протокол огляду взагалі не містить даних щодо його упакування.

Крім того, як видно з протоколу огляду, ні ОСОБА_7 , ні його захисник участі в цій слідчій дії не приймали, а тому суд приходить до висновку про порушення прав обвинуваченого на цій стадії з огляду на принцип рівності сторін змагального процесу, як однієї із складових концепції справедливого суду, за яким кожній стороні повинно бути надано розумну можливість представити свої аргументи на умовах, які не ставлять її у гірше становище порівняно з опонентом, що не відповідає вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В ході судового слідства, сторона захисту звертала увагу суду на те, що диск з відеозаписом отримано в результаті слідчої дії, передбаченої ст. 270 КПК України, а саме: відеоконтролю місця, без ухвали слідчого судді, що є суттєвим порушенням прав і свобод особи.

Між тим, суд не погоджується з такими доводами, оскільки відеоконтроль місця може здійснюватися під час досудового розслідування всередині публічно доступних місць, в той час як в ході судового розгляду встановлено, що відеофіксація велась за межами огородженої території установи виконання покарань, тобто не всередині публічно доступного місця.

Але поряд із цим, суд, зважаючи на положення Глави 4 та 5 КПК України, а також на відсутність будь-яких даних, які б давали підстави пересвідчитись, що інформація, зафіксована на компакт-диску DVD-R, 4,7 GB № DR 5 FA1-00905 отримана у порядку, що визначений кримінальним процесуальним законом України або ж Законом України «Про оперативно-розшукову діяльність» та відповідає, зокрема, вимогам ст.ст. 98, 99 КПК України і є зафіксованою з дотриманням норм Глави 5 цього Кодексу, ураховуючи визначені вище процесуальні порушення, приходить до висновку про неможливість допустити відомості, що містяться на цьому диску, як доказ у кримінальному провадженні.

Що стосується протоколу огляду мобільного телефону марки «Samsung GT 558301» із сім-картою мобільного оператора «Київстар», то суд, в силу ст. 85 КПК України, визнає його неналежним доказом, так як він ні сам по собі, ні в сукупності з іншими доказами не підтверджує існуванні/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні або ж інших обставин, які мають для нього значення.

Таким чином, судом встановлено, що стороною обвинувачення було надано ряд доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_7 , які визнані судом недопустимими для використання в процесі доказування, оскільки їх процесуальні джерела не зібрані у точній відповідності із правилами, встановленими кримінальним процесуальним законодавством, а тому не можуть бути покладені в основу обвинувачення.

Що ж до інших доказів, наданих стороною обвинувачення, зокрема, показань свідків, які бачили лише сам факт перекиду обвинуваченим предметів на охоронювану територію установи виконання покарань, проте в своїй сукупності, не є достатніми і не містять таких фактичних даних, які б дали змогу прийти до висновку про наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

На підтвердження обвинувачення в частині придбання ОСОБА_7 особливо небезпечних наркотичних засобів з метою збуту, сторона обвинувачення не надала жодного належного і допустимого доказу, який би доводив, зокрема, факт його перебування у м. Миколаєві, обізнаність про вміст згортків та знайомство з чоловіком на ім`я ОСОБА_10 , враховуючи, що відомості про збут останнім наркотичних засобів безпосередньо ОСОБА_7 не внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Таким чином, з урахуванням ряду доказів, які визнані судом недопустимими для використання в процесі доказування, у зв`язку із неможливістю усунення наявних протиріч та сумнівів, відсутністю доказів щодо придбання особливо небезпечних наркотичних засобів, суд приходить до висновку про те, що висунуте ОСОБА_7 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, всупереч ст. 62 Конституції України ґрунтується на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Всі сумніви відносно доведеності обвинувачення повинні тлумачитися на користь обвинуваченого, а тому суд вважає висунуте ОСОБА_7 обвинувачення недоведеним, зокрема, з урахуванням показань свідків, в частині наявності в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Будь-яких інших доказів сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, в той час як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Тож суд, залишаючись безстороннім при оцінці наявних у провадженні доказів, у межах дії норм кримінального процесуального закону України, з огляду на положення ст. 22 КПК України, позбавлений повноважень здобувати докази за власною ініціативою, будь-яких клопотань сторони судового розгляду перед судом не заявляли, а тому суд вичерпав можливість отримання інших доказів.

При розгляді даного кримінального провадження, суд виходив з того, що відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Суд же, відповідно до ст. 26 КПК України, у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень.

З урахуванням викладеного, розглядаючи кримінальне провадження у межах висунутого обвинувачення та оцінюючи надані докази у їх сукупності, відхиливши ті, що є недопустимими, зважаючи на усталену практику ЄСПЛ щодо дії принципу верховенства права, згідно якої обвинувачений не розплачується своєю долею за помилки або зловживання органів кримінального переслідування, а також захисників та інших осіб, які стоять на його стороні, суд приходить до висновку про недоведеність того факту, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України і вважає за необхідне виправдати його на підставі п.3 ч.1 ст. 373 КПК України.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_7 раніше судимий, має постійне місце реєстрації, проживає в сім`ї, позитивно характеризується за місцем проживання, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває.

Цивільний позов в рамках даного кримінального провадження не заявлений.

Термін дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту, застосований відносно ОСОБА_7 в рамках цього кримінального провадження, закінчився згідно із правилами ч.6 ст. 181 КПК України.

Питання речових доказів та судових витрат у цьому кримінальному провадженні судом вирішено за правилами ст.ст.100 та 124 КПК України відповідно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 2, 7-29, 100, 124, 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_7 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 307 КК України та виправдати його на підставі п.3 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю, що в його діянні є склад цього кримінального правопорушення.

Речовий доказ мобільний телефон марки «Samsung GT 558301» із сім-картою мобільного оператора «Київстар», мобільний телефон марки «Моторола» та мобільний телефон марки «Нокія» сенсор, які зберігається в кімнаті речових доказів Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області, - повернути ОСОБА_7 , як законному володільцю.

Речовий доказ компакт-диск DVD-R, 4,7 GB № DR 5 FA1-00905 залишити в матеріалах кримінального провадження № 1-кп/467/16/18 ( справа № 473/2484/17).

Речові докази - пакунок № 1, в якому знаходиться речовина рослинного походження у згортку із клейкої та ізоляційної стрічки, три полімерних пакунка із особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, загальною масою у перерахунку на висушену речовину 24,838 г., три полімерні пакунки із психотропною речовиною, обіг якої обмежено амфетаміном, масою 0,7149 г. та пакунок № 2396320, в якому знаходиться дактилоскопічна карта ОСОБА_7 , та які знаходяться в кімнаті речових доказів Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області знищити.

Процесуальні витрати за проведення експертизи в розмірі 1487 (одна тисяча чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп. віднести на рахунок держави.

Вирок набирає законної сили після строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти днів) з дня його проголошення.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя : ОСОБА_1