Провадження № 11-кп/780/509/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 30.05.2018
В И Р О К
Іменем України

« 30 » травня 2018 року Апеляційний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

з участю

прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 лютого 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в с.Шарки Рокитнянського р-ну Київської обл., українця, гр.України, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:
27.06.2017 р. Кагарлицьким райсудом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в дохід держави у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
На підставі ч.3 ст. 72 КК України вирок Кагарлицького райсуду Київської області від 27.06.2017 р. щодо ОСОБА_7 яким його засуджено за ч.2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, ухвалено виконувати самостійно.

Цим же вироком визнано винним ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в дохід держави у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

в с т а н о в и в :

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за вчинення злочину за наступних обставин.

6.11.2017р. о 00год.30 хв. ОСОБА_7 , будучи раніше судимим вироком Кагарлицького райсуду Київської області від 27.06.2017р. за ч. 3 ст. 185 КК України, діючи спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_8 , перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , з метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю власника та інших осіб, з мережі зливної каналізації, розташованої за вищевказаною адресою, за допомогою молоту таємно викрали чавунний каналізаційний люк «С250 Н-90» вартістю 1750 грн., що належав Комунальному підприємству «Управління комунального господарства».

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинувачених, просив вирок щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного йому покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання особі обвинуваченого, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 засудити за ч.2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Кагарлицького районного суду від 27.06.2017р. та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

В обґрунтування своїх вимог прокурор послався на те, що суд, в порушення вимог ст. 71 КК України, не призначив ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків, що призвело до уникнення обвинуваченим відбування реального покарання у виді позбавлення волі; на думку апелянта судом залишилось неврахованим те, що ОСОБА_7 вчинив новий умисний злочин під час іспитового строку призначеного попереднім вироком, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, а тому його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства, також, призначаючи ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень ст.69 КК України, суд не навів достатніх мотивів прийняття такого рішення і необґрунтовано призначив покарання більш м`яке ніж передбачено санкцією ч.2 ст. 185 КК України.

Вирок щодо ОСОБА_8 не оскаржується.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу, пояснення обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що у відповідності до ст. 349 КПК України, суд за погодженням з учасниками судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 винними себе у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, погодилися на розгляд провадження в порядку ст. 349 КПК України, апеляційний суд переглядає вирок лише у межах апеляційної скарги прокурора виходячи з того, що висновок суду 1 інстанції про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, за обставин зазначених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора стосовно невідповідності призначеного ОСОБА_7 покарання його особі, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, особі яка вчинила злочин має бути призначене покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно вимог ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Колегія суддів вважає, що суд 1 інстанції, призначаючи ОСОБА_7 більш м`яке покарання ніж передбачене законом, всупереч вимогам ст.69 КК України не навів достатніх мотивів прийняття такого рішення, не зазначив яким чином, визнані судом у вироку обставини, що пом`якшують покарання істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та перебувають в такому співвідношенні одна з одною, щоб можна було впевнено стверджувати про доцільність призначення обвинуваченому покарання більш м`якого ніж передбачене санкцією ч.2 ст. 185 КК України, з достатньою повнотою не врахував особу обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем проживання, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив умисний злочин в період іспитового строку, що свідчить про те, що обвинувачений належних висновків для себе не зробив і на шлях виправлення не став.

Враховуючи сукупність наведених обставин, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про безпідставність застосування положень ст.69 КК України та призначення ОСОБА_7 покарання більш м`якого ніж передбачено санкцією ч.2 ст. 185 КК України.

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд вважає, що вирок в частині призначеного ОСОБА_7 покарання підлягає скасуванню з постановленням нового вироку, яким необхідно призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України.

Крім того, апеляційний суд погоджується з доводами прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 65 КК України суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Згідно з положеннями ч.3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

З вироку вбачається, що суд І інстанції, в порушення вимог ст.71 КК України не призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків вказавши лише, що вирок Кагарлицького районного суду від 27.06.2017 р. підлягає самостійному виконанню, що є неправильним застосуванням кримінального закону.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що у відповідності до вимог ст. 71 КК України, до призначеного ОСОБА_7 покарання за даним вироком необхідно частково приєднати невідбуте покарання за вироком Кагарлицького районного суду від 27.06.2017 р. та визначити остаточне покарання ОСОБА_7 за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутого покарання.

Керуючись ст. ст. 368,374, 405, 407, 420 КПК України апеляційний суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 лютого 2018 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Постановити в цій частині новий вирок.

Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання - 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного ОСОБА_7 покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 27.06.2017 р. і остаточно ОСОБА_7 призначити покарання - 3 роки 1 місяць позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_7 рахувати з дня затримання.

В решті вирок щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня отримання копії вироку.

Судді