ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/165/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі колегії: головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 ,захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 185 КК України
Відносно ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк якого спливає 17.02.2018 року.
Прокурор просить продовжити обвинуваченому строк запобіжного заходу тримання під вартою, зазначивши що ризики, передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати.
Захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 вказали, що ризики вказані прокурором не обґрунтовані, не існують, просили змінити запобіжний захід на інший, не пов`язаний з позбавленням волі, пославшись на те, що немає підстав вважати, що обвинувачений буде ухилятися від суду, незаконно впливати на свідків або знищувати документи.
Вислухавши учасників процесу, вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладеним на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілих, свідків, які ще не допитані; перешкоджати іншим чином кримінальному провадженню. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Судом приймається до уваги наявність підстав для розумної підозри щодо причетності обвинуваченого у вчиненні інкримінованого правопорушення, що на думку суду свідчить про правомірність затримання обвинуваченого. При цьому, суд розглядає тривалість періоду затримання не абстрактно, а оцінюючи в даному конкретному випадку відповідно до особливостей такого затримання. Також суд враховує практику Європейського суду з захисту прав людини, а саме те, що ризик втечі обвинуваченого може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку і тому оцінка ризику проводиться з посиланням на ряд інших факторів (Панченко проти Росії, Бекчиєв проти Молдови).

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину. У даному кримінальному провадженні не допитано потерпілу та свідків, що не виключає незаконного впливу на них зі сторони обвинуваченого, не досліджені речі та документи, що дає можливість перешкоджати обвинуваченому кримінальному провадженню іншим чином.

Водночас, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. П.1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості» (п. 79 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України»).

На думку суду, при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обставинами, що підтверджують наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, є те, у випадку доведеності винуватості йому загрожує покарання від 7 до 15 років позбавлення волі, дані про його особу, зокрема, те, що обвинувачені не зайнятий суспільно корисною працею, його віку та стану здоров`я, розміру майнової шкоди, а головне непоправні наслідки вчиненого посягання на суспільні відносини, що охороняють життя та здоров`я особи, які відповідно до ст. 3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю.

Суд враховує, що відповідно до правової позиції викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів та бере до уваги доводи захисника, однак не вважає їх беззаперечно достатніми для зміни запобіжного заходу.

Відтак, суд, керуючись ст.ст. 179, 194 КПК України, вважає за необхідне залишити без змін запобіжний захід у виді тримання під вартою, продовживши його строк.

З урахування того, що ОСОБА_7 , обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину вчинення, яого як слідує з обвинувачення спричинили загибель людини, суд, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України не визначає розміру застави, вважаючи, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою обраний останнім здатний забезпечити їх належну процесуальну поведінку. В зв`язку із наведеним клопотання захисту щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченим задоволенню не підлягають.

Питання вирішено судом з принципу суворого контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному проваджені та врахування практики ЄСПЛ, продовження дії запобіжного заходу відбулось не «автоматично», судом з`ясовано питання про наявність та характер ризиків, які обґрунтовують доцільність та правомірність подальшого обмеження прав людини в кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, Рішенням Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року, справа Харченко проти України. На підставі викладеного та керуючись ст. 331 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Продовжити ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ "Київський слідчий ізолятор"строком до двох місяців, а саме до 12.04.2018 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: