Справа № 359/5272/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/783/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 26.09.2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2018 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

при секретарях ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

з участю прокурора ОСОБА_9 , ОСОБА_10

захисника ОСОБА_11

обвинуваченого ОСОБА_12

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_12 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14.05.2018 року, яким :

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борисполя, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, на утриманні якого відсутні діти, неодноразово судимого: вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2006 року за ч.2 ст.286 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з призначенням іспитового строку на 1 рік; вироком Дарницького районного суду м. Києва від 12 листопада 2007 року за ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з призначенням іспитового строку на 3 роки; вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 вересня 2013 року за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з призначенням іспитового строку на 2 роки; вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2014 року за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки; вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 липня 2016 року за ч.1 ст.309 КК України до штрафу в розмірі 1700 гривень; вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 липня 2016 року за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з призначенням іспитового строку на 3 роки, проживаючого в АДРЕСА_1 , засуджено за ч. 3 ст.185 КК України до 5 роки позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Бориспільського міськрайонного суду від 25.07.2016 року, остаточно призначено 5 років 3 місяці позбавлення волі.

Вироком також вирішено питання про речові докази по справі.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

Згідно вироку суду, ОСОБА_12 визнано винним та засуджено за вчинення злочину за наступних обставин.

26.03.2017 року приблизно о 13 годині ОСОБА_12 проходив поряд з територією ТОВ «Концерн Водполімер», розташованою по вул. Запорізькій, 8 в м. Борисполі. Ця територія огороджена парканом. Вироком Бориспільського міськрайонного суду від 25 липня 2016 року ОСОБА_12 вже був засуджений за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 5 років. Водночас, на підставі ст.75 КК України він був звільнений від відбування покарання, йому був призначений іспитовий строк тривалістю 3 роки. Не зважаючи на це, у обвинуваченого знову виник умисел, спрямований на викрадення чужого майна з території ТОВ «Концерн Водполімер». Реалізуючи цей злочинний умисел та керуючись корисним мотивом, ОСОБА_12 переліз через паркан та підійшов до вікна одного з гаражів, розташованих на території ТОВ «Концерн Водполімер». Зазирнувши у вікно, обвинувачений побачив, що в гаражі зберігався велосипед. Переконавшись у тому, що за ним ніхто не спостерігає, ОСОБА_12 зняв металеву решітку, витягнув скло та через вікно проник в гараж. Після цього він заволодів велосипедом торгової марки «BMW Trekking Bike», що належав ОСОБА_13 вартістю 32354 гривні 00 копійок. Продовжуючи реалізовувати злочинний умисел та керуючись корисним мотивом, обвинувачений витягнув велосипед через вікно та переліз з ним через паркан, яким огороджена територія ТОВ «Концерн Водполімер». Після цього ОСОБА_12 , керуючи викраденим велосипедом, зник з місця вчинення кримінального правопорушення та викраденим розпорядився на власний розсуд.

В апеляційній скарзі обвинувачений ставить питання про скасування вироку суду і закриття справи та про призначення нового судового розгляду. Обґрунтовуючи своїх вимоги, зазначає, що під час розгляду справ и не надано доказів його причетності до викрадення велосипеда. Суд на надав належної оцінки доказам та показанням свідка. Під час досудового розслідування на нього здійснювався тиск. На звукозаписі судового засідання не можливо розібрати, що каже свідок. При призначенні покарання невірно застосовано ст. 71 КК України та призначено покарання, яке перевищує максимальний строк.

Заслухавши суддю доповідача, обвинуваченого, та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та думку прокурорів, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Висновки суду про доведеність винності ОСОБА_12 у вчинені інкримінованого злочину та кваліфікація його дій за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та поєднане з проникненням приміщення (сховище) ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та детально наведених у вироку доказах в їх сукупності та взаємозв`язку, і такі висновки, на думку колегії суддів, відповідають дійсності і є правильними, а тому посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого про його невинуватість не відповідає дійсності та суперечить доказам, дослідженим в судовому засіданні.

Зокрема, свої висновки про винуватість ОСОБА_12 за викладених у вироку обставин, суд першої інстанції обґрунтував :
-витягом з кримінального провадження №0000702, з якого вбачається, що 26 березня 2017 року ОСОБА_13 звернувся до Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області та повідомив про викрадення у нього велосипеду торгової марки «BMW» з гаражу, розташованого на території ТОВ «Концерн Водполімер»;
-протоколом огляду місця події від 26 березня 2017 року (а.с.31-35), яким підтверджується, що з приміщення вказаного гаражу був викрадений велосипед;
-висновком товарознавчої експертизи (а.с.64-77), з якого вбачається, що вартість викраденого велосипеду торгової марки «BMW Trekking Bike» становила 32354 гривні 00 копійок;
-відеозаписом з камер спостереження ПрАТ «Пентопак» (а.с.86), а також протоколом перегляду цього відеозапису, з яких вбачається, що 26 березня 2017 року приблизно о 13 годині 00 хвилин особа чоловічої статі, зовні схожа на ОСОБА_12 , рухалась повз паркану в напрямку території ТОВ «Концерн Водполімер». В той же день приблизно о 15 годині 10 хвилин ця ж особа, керуючи викраденим велосипедом, рухалась у зворотному напрямку;
-актом добровільної видачі ОСОБА_12 цього велосипеду та комплекту ремонтних ключів до нього (а.с.44). Цей акт був складений 11 травня 2017 року;
-протоколом огляду місця події від 11 травня 2017 року (а.с.36-42), з якого вбачається, що в ході цієї слідчої дії був вилучений викрадений велосипед та комплект ремонтних ключів до нього;
-розпискою від 13 травня 2017 року (а.с.46), якою підтверджується повернення у володіння ОСОБА_13 велосипеду та комплекту ремонтних ключів до нього;
-протоколом проведення слідчого експерименту (а.с.48-49). В ході цієї слідчої дії ОСОБА_12 докладно показав, як він зняв металеву решітку, витягнув скло та через вікно проник в гараж. Обвинувачений також показав, як він витягнув велосипед через вікно, переліз з ним через паркан та зник з місця вчинення злочину;
-відеозаписом проведення слідчого експерименту (а.с.85). Цим доказом підтверджується те, що ОСОБА_12 повідомляв про обставини вчиненого ним кримінального правопорушення самостійно та добровільно. Старший слідчий Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_14 не втручалась: не підказувала та не інструктувала обвинуваченого.

В судовому засіданні апеляційного суду було повторно досліджено протокол проведення слідчого експерименту та відеозапис його проведення, з якого вбачається, що під час проведення вказаної слідчої дії ОСОБА_12 показав місце через яке він проник на територію ТОВ «Концерн Водполімер», шлях, який пройшов по території підприємства до гаража ОСОБА_13 , показав як зняв грати та скло, куди їх поставив, як витягнув велосипед, переліз з ним через паркан та яким шляхом поїхав з місця злочину. Хоча слідчий експеримент проводився через два місяці після вчинення злочину, ОСОБА_12 вказав на зміну висоти паркану та замуроване вікно гаражу ОСОБА_13 , що свідчить про те, що обвинувачений зазначає про події, які реально відбувалися, а не «продиктовані» слідчим напередодні проведення слідчої дії, як про це посилається в апеляційній скарзі обвинувачений.

Колегія суддів, аналізуючи всі наявні докази в кримінальному провадженні приходить до переконання, що зазначені під час слідчого експерименту обставини вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_15 викладені в таких деталях, про які могло бути відомо лише особі, що його вчинила.

В судовому засіданні суду першої інстанції були допитані свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які були понятими під час проведення слідчого експерименту. Вони пояснили, що ОСОБА_12 самостійно показав як переліз через паркан, проник у гараж та викрав велосипед. Слідчий нічого не підказувала обвинуваченому , не погрожувала йому, лише задавала уточнюючі питання.

Сукупність всіх досліджених судом першої інстанції та викладених у вироку доказів надала можливість суду першої інстанції прийти до переконання про винність ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованого йому злочину. Колегія суддів із зазначеним висновком суду першої інстанції погоджується.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що йому було призначено покарання, яке перевищує максимальне покарання, передбачене санкцією ч.3 ст. 185 КК України, є необґрунтованими оскільки обвинуваченому було призначено покарання в межах санкції вказаної статті та остаточно призначено покарання за сукупністю вироків у відповідності до вимог ст. 71 КК України.

Отже, правильно проаналізувавши наявні у справі докази в їх сукупності та давши їм належну оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК, за обставин, зазначених в оскаржуваному вироку.

Відтак доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що він не вчиняв інкримінованого йому злочину, повністю спростовуються зазначеними вище доказами.

За таких обставин колегія суддів вважає не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_12 залишити без задоволення, а вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14.05.2018 року щодо ОСОБА_12 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена протягом трьох місяців з дня її проголошення, обвинуваченим у той же строк з моменту отримання копії ухвали.

С У Д Д І :