Справа № 175/2573/18
Провадження № 1-кп/175/155/18
Вирок

Іменем України

06 вересня 2018 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження № 0000697 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, офіційно непрацюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 07.04.1993 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст.140 КК України до 3 років позбавлення волі. Постановою Дніпропетровського обласного суду від 28.05.1993 року вирок змінено - на підставі ст.46-1 КК України призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку строком 2 роки;

2) 22.02.1994 року тим же судом за ч.2 ст.141, ч.3 ст.140, ч.3 ст.81, ст.ст.42, 43 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільненого з кримінально-виправної установи 30.04.1996 року за ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.06.1996 року умовно-достроково на 2 роки 1 місяць 20 днів на підставі ст.53 КК України;

3) 28.03.2000 року тим же судом за ч.2 ст.140, ч.3 ст.81, ст.42 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільненого з кримінально-виправної установи 09.08.2001 року за ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 08.08.2001 року на підставі п. «В» ст.3 Закону України «Про амністію» від 05.07.2001 року;

4) 11.11.2002 року тим же судом за ч.1 ст.309 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. Звільненого з кримінально-виправної установи 16.08.2003 року по відбуттю строку покарання;

5) 08.10.2004 року тим же судом за ч.2 ст.309, ч.2 ст.185, ст.ст.70, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

6) 14.11.2007 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ст.69 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Звільненого з кримінально-виправної установи 03.12.2008 року за ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26.11.2008 року умовно-достроково на 8 місяців 11 днів на підставі ст.81 КК України;

7) 07.11.2011 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ст.ст.75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки. Звільненого від відбування покарання по закінченню іспитового строку на підставі ухвали того ж суду від 04.12.2013 року,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за умисні злочини, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і в період строку погашення судимостей вчинив умисний злочин проти власності при наступних обставинах.

Так, 01 червня 2018 року приблизно о 16.00 годині ОСОБА_5 знаходився за місцем роботи за наймом на земельній ділянці АДРЕСА_3 , де біля фундаменту побачив металеві вироби, які вирішив викрасти.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, у зазначений час і у зазначеному місці він, упевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, вчиняючи злочин повторно, шляхом вільного доступу таємно викрав приналежну ОСОБА_6 металеву арматуру довжиною 1,2 м діаметром 10 мм загальною вагою 50 кг вартістю 298 грн., і з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподів потерпілому матеріальну у вказаному розмірі.

У судовому засіданні ОСОБА_5 свою провину визнав повністю і пояснив, що за обставин, зазначених у обвинувальному акті в редакції від 29 серпня 2018 року, викрав приналежну ОСОБА_7 металеву арматуру, у чому щиросердно кається, обіцяє виправитися і згоден на призначення покарання, запропонованого прокурором.

Його провина у вчиненні вказаного судом діяння підтверджується доказами, дослідженими за згодою сторін у порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.

Переконавшись у правильному розумінні обвинуваченим змісту обставин інкримінованого йому діяння і добровільності його позиції, суд дійшов висновку про те, що за обставин, викладених у обвинувальному акті від 29 серпня 2018 року, було вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , і це кримінальне правопорушення вчинено саме ним, і його умисні дії кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При визначенні виду й міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини справи та особу ОСОБА_8 , - раніше сім разів притягався до кримінальної відповідальності, має п`ять незнятих і непогашених судимостей, зі слів фактично працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують його покарання, суд визнає щиросердне каяття, повне визнання вини та активне сприяння органу досудового розслідування у розкритті злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст.ст.50, 65-67 КК України, з урахуванням обставин справи, вартості об`єкту злочинного посягання і даних про особу ОСОБА_8 , його ставлення до наслідків злочину, віднесеного ч.3 ст.12 КК України до категорії середньої тяжкості, а також позиції прокурора щодо виду та міри покарання, суд вважає можливим призначити покарання з випробуванням із застосуванням ст.75 КК України, вважаючи, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів як ним, так і іншими особами.
У своїй письмовій заяві від 15 серпня 2018 року потерпілий просив обрати обвинуваченому найсуворіше покарання. У зв`язку з вищенаведеним суд не вбачає підстав для призначення ОСОБА_9 реального покарання.
Потерпілий ОСОБА_6 цивільний позов не заявляв (аркуш судового провадження 38).
Відповідно до ст.ст.122, 124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення експертизи, які складають 300 грн., що підтверджується звітом про фактичні затрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 1871/18 від 23.06.2018 року (а.к.п.31).

Долю речового доказу суд вирішує відповідно з вимогами ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 КК України та піддати кримінальному покаранню у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання за умови, що на протязі двох років іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі пунктів 1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У рахунок відшкодування витрат на залучення експерта стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 (ІПН невідомий) 300 грн. на користь держави (одержувач платежу УДКСУ у Дніпровському районі Дніпропетровської області, розрахунковий рахунок 0875, 0875 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172, ОКПО 37976087, призначення платежу: за проведення судово-товарознавчої експертизи № 1871/18 від 23 червня 2018 року).

DVD-R диск із відеозаписами з камер відеоспостереження, розташованих на земельній ділянці АДРЕСА_3 , - зберігати у опечатаному конверті на аркуші 26 кримінального провадження № 0000697.

На вирок сторонами може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1