Справа № 192/1224/18
Провадження № 1-в/192/327/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.08.2018 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне в режимі відеоконференції клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Вільногірськ Дніпропетровської області, на даний час відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія № 21», засудженого вироком Оболонського районного суду м.Києва від 30 січня 2015 року за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі; ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 02 лютого 2016 року в строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 06 грудня 2014 року по 02 березня 2015 року,

за участю учасників провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника СВК №21 ОСОБА_5 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

Початок строку: 06.12.2014 року

Кінець строку: 12.09.2018 року

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення. В судовому засіданні просив клопотання задовольнити та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання, оскільки вже втомився відбувати покарання, змінив своє ставлення до життя, має сім`ю.
Представник адміністрації ДУ «Солонянська виправна колонія № 21» та прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, оскільки вважали, що засуджений не довів своє виправлення.
Суд, вислухавши засудженого, представника адміністрації Солонянської виправної колонії № 21, прокурора, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого вважає, що клопотання не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.
Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.
Як встановлено в судовому засіданні, засуджений ОСОБА_3 в ДУ «Солонянська ВК №21» знаходиться з 09 квітня 2015 року, на даний час відбув 2/3 частини строку покарання, працевлаштований робочим майстерні, до праці ставиться добре.

Згідно характеристики засуджений ОСОБА_3 намагається приділяти увагу необхідності дбайливого ставлення до майна установи, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться задовільно, намагається відповідально ставитись до виконання робіт із благоустрою установи, бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, бере участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи (а.с.8).
Згідно довідки про заохочення та стягнення, на даний період часу ОСОБА_3 має два заохочення, застосовані до нього 21 квітня 2016 року та 26 січня 2018 року (а.с.9). Протягом 2017 року заохочений не був.
Суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання засудженого таким, що належно ставиться до праці, оскільки останній хоча і працює, а наявні заохочення застосовані до нього не за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці та не носять систематичного характеру.
Визначаючи ступінь поведінки засудженого за весь період відбування покарання, суд виходить з такого.
Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.
Згідно наявних в особовій справі характеристик, засуджений за весь період відбування покарання характеризувався посередньо, проте лише намагається приділяти увагу необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконані дорученої роботи, та намагається відповідально ставитися до виконання робіт із благоустрою установи. Свою вину у вчиненому злочині визнав.
Судом також було встановлено, що ОСОБА_3 відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину, а тому вважає, що на даний час застосування до нього умовно- дострокового звільнення є недоцільним з огляду на те, що відповідно до Витягу з протоколу засідання методично виховної ради СВК №с 21 від 19 червня 2018 року погоджено оцінку ступнею виправлення засудженого, як такого що не довів свого виправлення (а.с.13).
З урахуванням зазначених обставин, суд не може визнати поведінку засудженого як сумлінна, а відбуття засудженим певної частини покарання не надає безумовного права на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Враховуючи викладене суд, оцінивши в сукупності досліджені докази вважає, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим з моменту вручення йому її копії.

Головуючий: суддя ОСОБА_1