Справа № 536/2172/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2017 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

представника цивільного позивача - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці кримінальне провадження № 0001014 за обвинуваченням у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.286 КК України:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Оренбург, Російської Федерації, українця, громадянина України, не одруженого, працюючого на ПП «Лукас», з середньо-технічною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до кримінальної відповідальності не притягувався,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 , обвинувачується в тому, що він 22.09.2014 року приблизно о 13 годині 30 хвилин, в світлий час доби, керуючи автомобілем ВАЗ 21013, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 70 км/год по автомобільній дорозі Кременчук Власівка у напрямку від м. Кременчука Полтавської області поза межами населеного пункту. В цей час по автомобільній дорозі Ялинці Кіндрівка рухався автомобіль Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 . Оскільки перед перехрестям автомобільних доріг Ялинці Кіндрівка та Кременчук Власівка по напрямку руху автомобіля Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_2 , на той момент були відсутні дорожні знаки пріоритету, водій ОСОБА_8 за візуальними ознаками визначив дане перехрестя, як перехрестя рівнозначних доріг, та виїхав на автомобільну дорогу Кременчук Власівка, повернувши праворуч. В цей час водій ОСОБА_7 , рухаючись по дорозі, позначеній дорожнім знаком 1.23.1 Прилягання другорядної дороги з правого боку, що, відповідно до вимог п.1.10 Правил дорожнього руху України, є головною, виявивши небезпеку для руху, всупереч вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України, не вжив заходів до зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу та виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 .

Внаслідок дорожньо транспортної пригоди пасажир автомобіля ВАЗ 21013, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , який знаходився в кабіні автомобіля на передньому пасажирському сидінні, отримав тілесні ушкодження у вигляді травми грудної клітини і хребта з переломами 5-го і 6-го ребер праворуч, крайового перелому тіла 6-го шийного хребця, переломів остистих відростків 6-го і 7-го шийних та 1-3 грудних хребців, набряку м`яких тканин, синців і ран на голові, які, згідно висновку судово медичної експертизи № 166 від 13.02.2015 року, утворились від дії тупих, твердих предметів, можливо, у вказаний період часу, про що свідчить їх характер і локалізація, та по ступеню тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм довготривалого розладу здоров`я.

Згідно висновку комплексної судової транспортно трасологічної та автотехнічної експертизи № 1146/1147 від 15.05.2015 року:

Місце зіткнення автомобілів ВАЗ 21013, д.н.з. НОМЕР_1 , та Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_2 , знаходилося в межах осипу дрібних уламків скла, ґрунту і дрібних уламків пластикових деталей та частинок фарби та кінця сліду гальмування лівого переднього колеса автомобіля ВАЗ 21013, д.н.з. НОМЕР_1 , тобто у поперечному напрямку на відстані порядку 5,3 м від правого краю проїзної частини дороги та на відстані 16,4 м до дальньої межі примикання другорядної дороги по напрямку руху автомобіля ВАЗ 21013, д.н.з. НОМЕР_1 , тобто на зустрічній для нього смузі руху.

Водій автомобіля ВАЗ 21013, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 при наявності дорожнього знаку 1.23.1, встановленого по напрямку його руху, в разі виникнення небезпеки для руху повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України.

Водій автомобіля ВАЗ 21013, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 при відсутності дорожнього знаку 1.23.1, встановленого по напрямку його руху, в разі виникнення небезпеки для руху повинен був діяти відповідно до вимог п.16.2 Правил дорожнього руху України.

В даній дорожній ситуації водій автомобіля ВАЗ 21013, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 при наявності дорожнього знаку 1.23.1, встановленого по напрямку його руху, при виявленні небезпеки для руху у вигляді транспортного засобу, що виїздить з другорядної дороги на головну, повинен вживати заходи до зниження швидкості руху аж до зупинки, тобто діяти відповідно до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України.

В умовах місця події водій автомобіля ВАЗ 21013, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 мав технічну можливість зупинитися до місця зіткнення шляхом гальмування, тобто шляхом виконання вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, і тим самим уникнути пригоди.

В умовах місця події дії водія автомобіля ВАЗ 21013, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 не відповідали вимогам п.п.10.1, 12.3 Правил дорожнього руху України:

п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

п. 12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів щодо зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

В умовах місця події дії водія автомобіля ВАЗ 21013, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з пригодою.

Своїми необережними діями, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 286 КК України.

Потерпілий ОСОБА_5 надав суду письмове клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_7 у зв`язку з примиренням.

Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував щодо закриття кримінального провадження в зв`язку з примиренням з потерпілим.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання з приводу закриття даного кримінального провадження в зв`язку з примиренням обвинуваченого ОСОБА_7 з потерпілим ОСОБА_5 .

Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження суд приходить до наступного:

Відповідно до ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч.1 ст. 286 КК України , відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Відповідно до ст.25 КК України, необережність є злочинною самовпевненістю, якщо особа передбачала можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), але легковажно розраховувала на їх відвернення.

Враховуючи характер вчиненого кримінального правопорушення, ОСОБА_7 вчинив необережний злочин середньої тяжкості.

Згідно ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

На підставі викладеного, суд вважає, що оскільки обвинувачений примирився з потерпілим, та те, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив необережний злочин середньої тяжкості, на даний час потерпілому відшкодовані збитки, тому кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України підлягає закриттю у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим.

Крім цього, в матеріалах справи містяться цивільні позови, а саме:

- позов прокурора Прокуратури Кременчуцького району ОСОБА_3 в інтересах держави в особі Третьої міської лікарні м. Кременчука до ОСОБА_7 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину.

- позов ОСОБА_8 до ОСОБА_7 , СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином.

Відповідно до ст.126 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

За змістом п. 7 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 31 березня 1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна», у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

На підставі вищевикладеного, заявлені в даному кримінальному провадженні цивільні позові: прокурора Прокуратури Кременчуцького району ОСОБА_3 в інтересах держави в особі Третьої міської лікарні м. Кременчучка до ОСОБА_7 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та позов ОСОБА_8 до ОСОБА_7 , СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином слід залишити без розгляду.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 128 КПК України, особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 128, 286, 288, 350, 370, 371, 372, 395 КПК України, ст.12, 25, 46, 286 КК України, Постановою Пленуму ВСУ № 3 від 31 березня 1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна», суд, -

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим ОСОБА_5 .

Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України - закрити.

Цивільний позов прокурора Прокуратури Кременчуцького району ОСОБА_3 в інтересах держави в особі Третьої міської лікарні м. Кременчука до ОСОБА_7 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину - залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_7 , Страхової Компанії «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином - залишити без розгляду.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_1