ун. № 759/5954/18
пр. № 1-кп/759/669/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2018 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0001136, внесеного 11.02.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кочогот Мардакертського району Нагорно-Карабахської Республіки, армянина, громадянина Російської Федерації, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає у АДРЕСА_2 , офіційно не працює, з середньою освітою, не одруженого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні зазначене кримінальне провадження,

встановив:
ОСОБА_3 10.02.2018 року близько 11 год. 40 хв., знаходячись у приміщенні магазину «Велмарт» за адресою: м. Київ, вул. Чорнобильска, 16/80, реалізовуючи умисел на таємне викрадення чужого майна, впевнився, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв з полиць товар, що належить ТОВ «Фудком», а саме: ікру лососеву червону 120 г вартістю без ПДВ 226 грн. 56 коп., яку поклав до внутрішньої кишені власної куртки, та, не маючи наміру розраховуватись, направився з торгівельного залу до виходу. Однак, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, ОСОБА_3 злочин до кінця не довів з причин, які не залежали від його волі, оскільки при виході з магазину він був затриманий працівниками охорони.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у висунутому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, зазначивши час, місце, спосіб і мету його вчинення. Зокрема, він пояснив, що 10.02.2018 року, приблизно об 11 год. 40 хв., він знаходився у приміщенні магазину «Велмарт» за адресою: м. Київ, вул. Чорнобильска, 16/80, та проходячи повз торгівельні полиці, взяв з однієї з них ікру лососеву червону, вартість якої 226 грн. 56 коп. та їх належність ТОВ «Фудком» не оспорював,які поклав до внутрішньої кишені своєї куртки. На касі він за ікру умисно не розрахувався, після чого направився до виходу з магазину, однак був затриманий працівниками охорони магазину.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції. Заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, доходить висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна на суму 226 грн. 56 коп. доведена повністю. Дії обвинуваченого підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. ст. 65, 68 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості; обставину, яка пом`якшує його покарання, та відсутність обставин, які обтяжують його покарання; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він має постійне місце проживання та реєстрації, працює зі слів неофіційно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має середню освіту, не одружений, зі слів має на утриманні мати похилого віку, тому вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України у межах санкції цієї частини ст. 185 КК України.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді штрафу. Суд вважає, що відповідно до вимог ч.2 ст. 65 КК України дане покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. 369-371, 374 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 грн. (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речовий доказ по справі:

- ікру лососеву червону 120 г, залишити ТОВ «Фудком»за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1