ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Єдиний унікальний номер справи 201/567/18
Номер провадження 1-кс/201/1642/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 лютого 2018 року Жовтневий районний суд

міста Дніпропетровська

у складі: головуючого - слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту, накладеного ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2016 року у кримінальному провадженні № 0000025,

встановив:
ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2016 року у справі № 201/2234/16-к.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_3 посилається на те, що арешт було накладено необґрунтовано. Указується у клопотанні, що ОСОБА_3 не був присутнім у судовому засіданні при розгляді клопотання про накладення арешту майна. У клопотанні звертається увага, що у даному провадженні відсутні дані стосовно того, що ОСОБА_3 отримав арештовані кошти від підозрюваної, обвинуваченої особи безоплатно або в результаті обміну майна на вказану суму, яка значно нижча ринкової вартості майна. Також зауважується на відсутності доказів того, що вказані кошти є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину. При цьому ОСОБА_3 зазначає, що в матеріалах кримінального провадження № 0000025 відсутні будь-які докази того, що арештовані кошти у розмірі 40 725 гривень підлягали сплаті до бюджету в якості податків, зборів інших обов`язкових платежів. ОСОБА_3 зазначає, що з моменту безпідставного вилучення та накладення арешту минуло майже два роки, що безпосередньо порушує його право.

Представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 подала до суду заяву про розгляд клопотання за її відсутністю.

Прокурор прокуратури Дніпропетровської області і слідчий Соборного ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області у судові засідання 25 січня 2018 року, 07 лютого 2018 року, не з`явилися, про дату, час та місце судових засідань були повідомлені належним чином, докази чого наявні у матеріалах за клопотанням, а тому суд вважає за необхідне розглянути клопотання за відсутністю прокурора та працівника відділу поліції.

Слідчий суддя, дослідивши доводи клопотання, співставивши їх з вимогами кримінального процесуального закону, приходить до висновку про необхідність задоволення поданого клопотання, виходячи з такого.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2016 року у справі № 11-сс/774/345/16 було залишено апеляційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення, а ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2016 року, якою накладено арешт на тимчасово вилучене майно, що вилучене в ході обшуку 23 лютого 2016 року в автомобілі марки «Mercedes-benz S 320», номерний знак НОМЕР_1 , належного ОСОБА_3 , а саме на грошові кошти у розмірі 40 725 гривень, без змін.

Із ухвали суду апеляційної інстанції вбачається, що в провадженні відділу кримінальних розслідувань слідчого управління ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області перебували матеріали кримінального провадження № 0000025 за ознаками кримінального правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 205, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України. Досудовим розслідуванням було встановлено, що механізм скоєння злочинів було розроблено та використовується під загальним керівництвом співорганізатора групи ОСОБА_3 що підтверджується документально зібраними у кримінальному провадженні доказами. На підставі ухвали слідчого судді від 12 лютого 2016 року у автомобілі ОСОБА_3 , на якому він пересувався, 23 лютого 2016 року було проведено обшук, в ході якого було вилучено грошові кошти в сумі 40 725 грн, на які 24 лютого 2016 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська було накладено арешт.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді. Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації. Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.

Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Згідно із ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а така процесуальна заборона як арешт майна застосовується до вичерпного кола суб`єктів указаного у ст. 170 КПК України.

Відповідно до цієї норми така заборона стосується підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру. Крім того, арешт може бути накладено за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Пунктом 13 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 квітня 2013 року № 223-559/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» встановлено, що розгляд питання щодо скасування заходів забезпечення кримінального провадження здійснюється у порядку, передбаченому статтями 147, 158, 174 КПК. Слідчий суддя скасовує ці заходи забезпечення лише у випадках: визнання доводів особи, яка не була присутня при прийнятті рішення про накладення грошового стягнення, щодо безпідставності застосування такого заходу обґрунтованими. Рішення за результатами розгляду клопотання про скасування ухвали про накладення грошового стягнення оскарженню не підлягає; надходження від підозрюваного/обвинуваченого, його захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна клопотання про скасування повністю або частково арешту майна, якщо зазначені особи: 1) не були присутні при розгляді питання про арешт майна; 2) доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба; 3) доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до п. 2.6 Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 при накладенні арешту на майно слід перевіряти наявність - належних підстав для арешту майна; - доказів, що вказують на вчинення особою чи особами, на майно яких слідчий просить накласти арешт, кримінального правопорушення; - встановлення розміру шкоди та питання щодо наявності цивільного позову, та співрозмірність обмеження права власності; - відповідність клопотання слідчого вимогам ст. 171 КПК; - чи накладається арешт на майно особи, яка не є підозрюваним у кримінальному провадженні.

Вирішуючи вимоги заявника слід зазначити, що сукупність даних, які містяться у матеріалах судового провадження свідчить про те, що арешт майна було накладено в межах кримінального провадження № 0000025 за ознаками кримінального правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 205, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України.

Цими ж матеріалами підтверджено, що 23 лютого 2016 року в ході проведення обшуку автомобілю марки «Mercedes-benz S 320», номерний знак НОМЕР_1 , належного ОСОБА_3 , було виявлено та вилучено грошові кошти у розмірі 40 725 гривень, арешт на які було накладено ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2016 року.

Матеріалами підтверджено, що з вимогою про скасування арешту звернувся ОСОБА_3 , в транспортному засобі якого було виявлено та вилучено майно у виді грошових коштів.

Разом з цим, в ході розгляду клопотання про скасування арешту прокурором не було доведено того, що арештовані кошти у даному провадженні є речовими доказами, або ж були набуті ОСОБА_3 злочинним шляхом при обставинах встановлених досудовим розслідуванням, а саме що останній здійснюючи в порушення вимог закону, який регулює сферу господарської діяльності їх отримав.

Також відсутні дані про те, що у цьому провадженні ОСОБА_3 було повідомлено про підозру, в той час як кримінальне провадження було розпочато в березні 2015 року.

Не було встановлено при розгляді клопотання, що арештовані грошові кошти підлягають спеціальній конфіскації.

Разом з цим судом враховується те, що згідно копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження № 0000025 за ч. 3 ст. 212, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 212 було закрито на підставі ч. 1 ст. 284 КПК України.

До того ж, суд вважає за необхідне послатися на приписи п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

З огляду на це слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»).

У рішеннях у справах «Фокм, Кемпбел і Гарлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України» судом указано про те, що доцільність та вмотивованість застосування заходів забезпечення кримінального провадження передбачає існування фактів або інформації, які повинні задовольнити об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, вчинила злочин; такі факти не можуть спиратися на голе припущення, і повинні бути чимось більшим, ніж нечітка здогадка або непідтверджена підозра.

Таким чином, обставини, які слугують підставою для накладення арешту не встановлені, а тому арешт з грошових коштів ОСОБА_3 , накладений ухвалою місцевою суду, підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 7, 9, 173, 174, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:
Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту, накладеного ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2016 року у кримінальному провадженні № 0000025 задовольнити.

Арешт, накладений ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2016 року на майно, яке було вилучене 23 лютого 2016 року в ході проведення обшуку автомобілю марки «Mercedes-benz S 320» д.н.з. НОМЕР_1 , належного ОСОБА_3 , а саме на грошові кошти у розмірі 40 725 гривень, скасувати.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1