Справа №487/5690/13-к 24.04.2018
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 квітня 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого: ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря: ОСОБА_4
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0002007 за апеляційними скаргами прокурора Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1, цивільного позивача ТОВ «АЛМІ ТРЕЙД» та виправданого ОСОБА_5 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.07.2017 року, яким

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Інта, Комі, Росія, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
- виправдано, на підставі п.2 ч.1 ст. 373 КПК України, за недоведеністю вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,-
Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_6
захисник: ОСОБА_7
виправданий: ОСОБА_5

представник цивільного позивача ТОВ «АЛМІ ТРЕЙД» ОСОБА_8
__________________________________________________________________
провадження № 11-кп/784/ 96 /18 головуючий у 1 інстанції : ОСОБА_9
категорія ст.190 ч.3 КК України доповідач у апеляц. інстанції : ОСОБА_1
Короткий зміст вимог апеляційних скарг.
Прокурор просить вирок скасувати з підстав невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження.
Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України та призначити покарання за ч.3 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.
Задовольнити цивільні позови ТОВ « Алмі Трейд» в сумі 101 633, 50 грн.
Виправданий ОСОБА_5 просить вирок суду змінити, виправдати його на підставі п.1 ч.1 ст. 372 КПК України, за відсутністю події кримінального правопорушення. У задоволенні цивільного позову ТОВ « Алмі Трейд» відмовити.
Представник ТОВ «Алмі Трейд» просить вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України. Задовольнити цивільні позови ТОВ « Алмі Трейд» в сумі 101 966, 50 грн.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, за недоведеністю вчинення кримінальних правопорушень виправдано.
Цивільний позов ТОВ "Алмі-Трейд" - залишено без розгляду.
Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні, в загальній сумі 1961,60 грн., пов`язані з залученням експертів, віднесено на рахунок держави.
Узагальнені доводи апеляційних скарг.
Прокурор вважає, що судом докази оцінено неповно, не в їх сукупності, відокремлено один від одного, із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, внаслідок чого суд дійшов висновку, який не відповідає фактичним обставинам провадження.
Просить дослідити повторно обставини встановлені під час кримінального провадження.
Виправданий ОСОБА_5 вважає, що вирок підлягає зміні в частині мотивів та підстав виправдання, а також в частині вирішення цивільного позову. Зазначає, що не було самої події кримінального правопорушення.
Стверджує, що після того, як він відмовився погасити надуману заборгованість концерну «Алмі», взнав про порушену відносно нього кримінальну справу.
На думку апелянта, зважаючи на досліджені докази суд повинен був його виправдати, оскільки не було доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому його обвинувачували. А також, відповідно до ч.2 ст. 129 КПК України, суд повинен був відмовити у заявленому цивільному позові, а не залишати його без розгляду.
Представник ТОВ «Алмі Трейд» зазначає, що ОСОБА_5 , маючи умисел на заволодіння чужим майном у великих розмірах, отримав копії реєстраційних документів фізичної особи підприємця ОСОБА_10 . В подальшому діючи з метою реалізації злочинного умислу, представився фізичною особою підприємцем та уклав угоду про поставку тютюнових виробів, не маючи повноважень. Згідно видаткових накладних здійснював замовлення тютюнових виробів, при цьому не маючи наміру здійснювати оплату за поставлений товар. Дії ОСОБА_5 спричинили концерну «Алмі» матеріальну шкоду в розмірі 101 966, 50 грн.
Крім того, зазначає, що між концерном «Алмі» та ТОВ «Алмі Трейд» було укладено договір про правонаступництво, тому ТОВ «Алмі Трейд» є повноправним правонаступником у відношенні відшкодування шкоди.
Наполягає, на тому, що наявними у кримінальному провадженні документами підтверджено, що діяння по заволодінню ОСОБА_5 чужим майном шляхом обману мало місце, містить склад злочину, встановлено спосіб вчинення злочину, час, місце та інші обставини, що мають значення для юридичної кваліфікації діяння та доведені в повному обсязі.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачувався у тому, що вчинив злочин за наступних обставин. Приблизно 22 вересня 2009 року ОСОБА_5 маючи умисел на підробку документів, з метою їх подальшого використання, з метою заволодіння чужим майном в великих розмірах, без відома ОСОБА_10 , з яким у нього були дружні стосунки, з кафе-магазину яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 отримав копії реєстраційних документів фізичної особи підприємця ОСОБА_10 ..
В подальшому, ОСОБА_5 діючи з метою реалізації умислу направленого на введення працівників Концерн «Алмі», правонаступником якого є ТОВ «Алмі-Трейд», в оману з метою подальшого заволодіння майном в особливо великих розмірах, представившись фізичною особою підприємцем запропонував ОСОБА_11 , торговому представнику «Концерн «Алмі», укласти угоду про поставку тютюнових виробів. 24 вересня 2009 року, ОСОБА_5 знаходячись на перехресті вул. Садової та Чигрина в м. Миколаєві, зустрівся з торговим представником Концерну «Алмі», ОСОБА_11 , якому представився фізичною особою підприємцем - ОСОБА_10 , при цьому надавши копії реєстраційних документів фізичної особи підприємця ОСОБА_10 , та запропонував укласти договір поставки тютюнових виробів. ОСОБА_11 не знаючи про дійсну особу ОСОБА_5 та вважаючи його за фізичну особу-підприємця ОСОБА_10 та будучи введеним в оману про намір виконання умов договору, надав ОСОБА_5 на підпис договір поставки.
ОСОБА_5 реалізуючи умисел направлений на підробку документів, та подальшого введення в оману працівників Концерну «Алмі», щодо своєї особи та можливості виконувати умови договору, з метою подальшого заволодіння майном Концерну, від імені ОСОБА_10 вніс в договір поставки реквізити фізичної особи - підприємця ОСОБА_10 та підписав зазначений договір, не маючи на це повноважень.
Працівники Концерна «Алмі» будучи введеними в оману про дійсність особи ОСОБА_10 , яким представився ОСОБА_5 зареєстрували договір поставки між Концерном «Алмі» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_10 за №2735/08.
Крім цього, ОСОБА_5 , представляючись ОСОБА_10 , з метою подальшого введення в оману працівників Концерну «Алмі», та заволодіння майном в великих розмірах здійснював замовлення тютюнових виробів без наміру здійснювати оплату за поставлений товар.
ОСОБА_5 діючи з умислом на заволодіння майном концерну «Алмі», з метою введення в оману працівників Концерну «Алмі» представляючись фізичною-особою підприємцем ОСОБА_10 , при відвантажені тютюнових виробів вносив до зазначених видаткових накладних підпис від імені ОСОБА_10 , чим підтвердив факт отримання зазначених в них виробів.

Після чого, діючи умисно з корисливих мотивів, розпорядився незаконно отриманими тютюновими виробами на власний розсуд, не виконавши умови договору поставки щодо оплати товару, тим самим своїми протиправними діями спричинив збитки Концерну «Алмі», на загальну суму 146278,30 грн.
Між тим, судом першої інстанції ОСОБА_5 визнано невинуватим та виправдано через недоведеність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Виправдовуючи ОСОБА_5 суд першої інстанції прийшов до висновку, що стороною обвинувачення не було надано будь-яких доказів застосування ОСОБА_5 обману як способу заволодіння майном, розміру спричиненої шкоди та наявності у останнього умислу на вчинення інкримінованого шахрайства. Натомість сукупність досліджених доказів підтверджувала, на думку суду, показання обвинувачуваного щодо обставин виконання ним цивільно-правових зобов`язань, що виникли між ним та концерном «Алмі».
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, пояснення виправданого ОСОБА_5 та його захисника на підтримку своєї апеляційної скарги, пояснення представника ТОВ «Алмі Трейд», вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах, повторно дослідивши фактичні обставини кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг в їх межах, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Висновки суду про недоведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні фактичних обставин кримінального провадження в їх сукупності, перевірці зібраних у ході досудового слідства доказів та надання їм належної оцінки відповідно до вимог КПК України.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 органами досудового розслідування обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайства) у великих розмірах і його дії кваліфіковані за ч.3 ст.190 КК України. А саме обвинувачується в тому, що останній, маючи умисел на підробку документів, для їх подальшого використання, з метою заволодіння чужим майном в великих розмірах, без відома ОСОБА_10 , отримав копії реєстраційних документів фізичної особи підприємця ОСОБА_10 та діючи з метою реалізації умислу направленого на введення працівників Концерн «Алмі», правонаступником якого є ТОВ «Алмі-Трейд», в оману з метою подальшого заволодіння майном в особливо великих розмірах, представившись фізичною особою підприємцем уклав угоду з торговим представником «Концерн «Алмі», про поставку тютюнових виробів, після укладення договору підписав його, не маючи на це повноважень. Надалі представляючись ОСОБА_10 , з метою подальшого введення в оману працівників Концерну «Алмі», та заволодіння майном в великих розмірах здійснював замовлення тютюнових виробів без наміру здійснювати оплату за поставлений товар. При відвантажені тютюнових виробів вносив до видаткових накладних підпис від імені ОСОБА_10 та розпорядився незаконно отриманими тютюновими виробами на власний розсуд, не виконавши умови договору поставки щодо оплати товару, тим самим своїми протиправними діями спричинив збитки Концерну «Алмі», на загальну суму 146278,30 грн.
У судовому засіданні суду першої інстанції та апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_12 винним себе у інкримінованому йому злочині не визнав та пояснив, що з приватним підприємцем ОСОБА_10 він знайомий багато років та раніше, працюючи торговим представником фірми «Одін», постачав йому тютюнові вироби. Приблизно в вересні 2009 року до нього звернувся ОСОБА_10 та запропонував співпрацю щодо закупівлі і реалізації тютюнових виробів. Він по телефону зв`язався з торговим представником Концерну «Алмі» ОСОБА_13 та домовився про зустріч. Під час зустрічі ОСОБА_13 повідомив йому умови на яких фірма постачає продукцію, назвав копії яких документів потрібно надати для укладення договору на поставку тютюнових виробів та передав йому для підписання ОСОБА_14 два незаповнені бланки договору постачання. В свою чергу він передав ці бланки договорів поставки ОСОБА_14 для підписання. Крім того, він повідомив ОСОБА_14 про перелік копій документів, які необхідно надати для укладення договору поставки. Після того, як ОСОБА_14 повернув йому підписані зі своєї сторони договори поставки та надав копії необхідних документів, він передав їх ОСОБА_13 . В подальшому ОСОБА_14 давав йому заявку на тютюнові вироби, він в свою чергу телефоном зв`язувався з ОСОБА_13 та диктував йому це замовлення. ОСОБА_13 опрацьовував заявку та по телефону повідомляв йому вартість та час поставки. Гроші для розрахунку з фірмою-постачальником тютюнових виробів ОСОБА_14 передавав йому відповідно до домовленості про співпрацю.
Тютюнові вироби транспортними засобами фірми-постачальника поставлялися до гаражу, розташованого в атогаражному кооперативі по вул. 28-ї Армії. Цей гараж він орендував за домовленістю з ОСОБА_14 у якості складського приміщення. Ніяких підтверджуючих документів про оплату від ОСОБА_13 він не отримував з тієї причини, що таких документі від нього не вимагав ОСОБА_14 . Таким чином вони співпрацювали з Миколаївською філією №4 Концерну «Алмі» протягом 3-4 місяців.
Потім йому зателефонували з служби безпеки концерну і повідомили про нестачу. Під час зустрічі він під тиском розписався у наданому йому договорі та потім вніс до каси Миколаївської філії №4 Концерну «Алмі» грошові кошти у сумі 40 000 грн. в якості надуманої заборгованості. Далі йому повідомили, що виникла ще одна заборгованість у сумі 100 000 грн. Він відмовився визнавати цю заборгованість і через деякий час взнав про порушену проти нього кримінальну справу.

Дані пояснення ОСОБА_5 в суді не були спростовані.
В ході судового розгляду кримінального провадження сторона обвинувачення обгрунтовувала доведеність вини ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, показаннями свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , а також документами.
Як слідує з формулювання обвинувачення, яке висунуте ОСОБА_5 , він, маючи умисел на підробку документів, для їх подальшого використання, з метою заволодіння чужим майном в великих розмірах, отримав копії реєстраційних документів фізичної особи підприємця ОСОБА_10 без його відома та використав їх в подальшому при укладенні договору з Концерном «Алмі».
Але, з пояснень наданих ОСОБА_15 суду першої інстанції та суду апеляційної інстанції вбачається, що свідок ОСОБА_10 повністю спростував доводи сторони обвинувачення про те, що ОСОБА_5 отримав реєстраційні документи без його згоди та в подальшому підписав договір поставки, видаючи себе за ОСОБА_10 .
Так, ОСОБА_15 пояснював, що знає ОСОБА_5 упродовж багатьох років. Приблизно в 2009 році він передав ОСОБА_17 для укладення договору постачання тютюнових виробів з іншою фірмою наступні ксерокопії документів: свого паспорту, довідки ІПП, свідоцтва про реєстрацію підприємця. Після цього ОСОБА_17 привіз йому для підписання бланк договору, який він особисто підписав у графі «покупець». Це був єдиний договір, який він уклав з Концерном «Алмі». Підтвердив, що дійсно мав намір укласти договір поставки з Концерном «Алмі», та реалізував цей намір, підписавши відповідний договір поставки.
Розповів, що після укладення договору поставки ОСОБА_17 постачав йому тютюнові вироби на протязі півроку, може трохи менше. Цигарки завозилися до кіоску кожної неділі партіями приблизно на 5 000 грн. Підтверджуючих документів про кількість отриманих тютюнових виробів та проведених розрахунків в нього не має. Особисто товар він не отримував, цим займалися його продавці. Накладні на поставку тютюнових виробів у ОСОБА_17 він не вимагав.
Зважаючи на дані показання, надані свідком ОСОБА_15 доводи апеляційної скарги прокурора, щодо того, що показання даного свідка спростовують покази обвинуваченого є безпідставними. Дані показання повністю співпадають і взамоузгоджені з показами ОСОБА_5 .
Крім того, показання свідка ОСОБА_14 , про які йдеться мова в апеляційній скарзі прокурора, надавались останнім на досудовому слідстві та під час розгляду справи в суді першої інстанції 09.12.2014р.. Але під час розгляду за оскаржуваним вироком від 19.07.2017 року свідок ОСОБА_14 надавав інші пояснення, які і були, відповідно до ч.4 ст. 95 КПК України, оцінені судом та покладені в обґрунтування своїх висновків.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що працював торговим представником в Концерні «Алмі». Йому зателефонував чоловік, який назвався ОСОБА_18 та поцікавився можливістю отримання максимальної скидки на тютюнові вироби. Він запропонував зустрітися для укладення договору поставки.На зустріч приїхав ОСОБА_17 . З ним був ще якийсь чоловік. ОСОБА_17 передав копії документів приватного підприємця ОСОБА_10 , серед яких були тютюнова ліцензія, свідоцтво про реєстрацію, свідоцтво платника податку і копія паспорта ОСОБА_10 . Копії документів ОСОБА_17 передавав торговому представнику ОСОБА_19 . Він особу ОСОБА_17 по документам не засвідчував. Приблизно через тиждень йому зателефонував ОСОБА_14 та віддав замовлення, яке він записав на аркуші паперу й з цим замовленням підійшов до керівника напрямку ОСОБА_20 . В подальшому працювали з цим клієнтом. За поставлені тютюнові вироби розраховувався безпосередньо ОСОБА_17 . ОСОБА_17 оплачував йому накладну, по якій було поставлено товар, а він вносив гроші в касу підприємства. Протягом тижня після поставки товару ОСОБА_17 повністю розраховувався за поставлений по накладній товар. Отримані від ОСОБА_17 гроші він передавав касиру, про що касир робив відмітку на звичайному аркуші паперу. Цей аркуш паперу був підтверджуючим документом для торгового представника, що він здав гроші. Потім виявилося, що дві накладні неоплачені. Коли він особисто приходив до магазину СПД ОСОБА_10 , щоб вияснити причину затримки оплати за поставлений товар і не заставав там ОСОБА_14 , то йому завжди телефонував ОСОБА_5 та цікавився з якою метою він приходив до магазину. Для себе він зробив висновок що ОСОБА_17 та ОСОБА_14 дійсно співпрацювали.
Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що в його обов`язки як старшого контролера служби безпеки Концерну «Алмі» входила перевірка документів, які надаються для укладення договорів на предмет повноти та достовірності цих документів. Документи, надані для укладення договору поставки з СПД ОСОБА_14 йому для перевірки не надавалися. Крім того, один договір поставки з СПД ОСОБА_14 через нього не проходив, а на іншому він наклав резолюцію щодо відпустку товару тільки за фактом проведеної оплати.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відомості які містяться в показаннях зазначених свідків не підтверджують висунутого ОСОБА_5 обвинувачення в заволодінні майном Концерну «Алмі» шляхом обману (шахрайства) у великих розмірах, оскільки, не підтверджують наявність у обвинуваченого умислу на незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману.
Крім того, зважаючи на дані пояснення свідків, колегія суддів погоджується і із висновком суду першої інстанції відносно того, що сторона обвинувачення не надала суду для допиту жодного свідка, які б входили до органів управління Концерну «Алмі» та Філії №4 та які були уповноважені укладати господарські договори і по версії обвинувачення були введені ОСОБА_5 в оману.
Є неприйнятними посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що вина ОСОБА_5 крім показів свідків, підтверджується такими письмовими доказами, як видаткові накладні №Рк-0136137, №Рк-0141134, №Рк-0143702, договором поставки №2735/08 від 24.09.2009 року, з огляду на те, що ОСОБА_5 не заперечував той факт, що за дорученням ОСОБА_10 приймав поставлені тютюнові вироби, та ставив свій підпис в накладних на підтвердження факту отримання тютюнових виробів. Свідок ОСОБА_10 також підтвердив, що ОСОБА_5 за його дорученням отримував тютюнові вироби від постачальника.
Що стосується договору поставки №2735/08 від 24.09.2009 року, то відповідно до наданого суду першої інстанції висновку експерта №1342 від 16.11.2012 року встановлено, що підпис на останній сторінці в графі «От покупателя» в договорі поставки №2735/08 б/д, виконаний ОСОБА_10 , що відповідає наданим у суді показам свідка ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_5 .
Той факт, що другий примірник даного договору, наданого стороною обвинувачення був підписаний ОСОБА_5 досліджувався судом і ОСОБА_5 пояснив, що такий договір його змусили підписати в 2010 році працівники служби безпеки Концерну «Алмі» для того, щоб заставити його погашати недостачу, яка ніби то виникла під час поставок тютюнових виробів СПД ОСОБА_14 .
Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що цей примірник договору поставки було складено пізніше заявленої в ньому дати, оскільки у розпорядженні Концерну «Алмі» чомусь перебувало два примірники одного і того ж договору поставки, з однаковим реєстраційним номером 2735/08, але один з датою, інший без дати. Один із примірників підписаний ОСОБА_14 , а інший ОСОБА_17 .
Зважаючи на вищезазначене, доводи апеляційної скарги представника ТОВ "Алмі-Трейд" щодо доведеності органами обвинувачення вини ОСОБА_5 за ч.3 ст. 190 КК України є необґрунтованими.
Доводи щодо того, що ТОВ "Алмі-Трейд" є правонаступником Концерну «Алмі» є також безпідставними. Оскільки, судом першої інстанції було встановлено, що відповідно до рішення Господарського суду Одеської області від 24.01.2012 року у справі №7/17-4524-2011 про ліквідацію банкрута, юридичну особу Концерн «Алмі» припинено без передачі майна, прав та обов`язків іншим юридичним особам, тобто без правонаступника. Кредиторська заборгованість банкрута списана як безнадійна, а незадоволені вимоги погашено. До суду представником потерпілого було надано договір від 20 жовтня 2011 року «про правонаступництво, по відношенню до відшкодування шкоди, завданої злочином», судом встановлено, що цей договір датовано 20.10.2011 року, а наступного дня - 21 жовтня 2011 року згідно до протоколу №71 загальних зборів учасників Концерну «Алмі», було розпочато процедуру банкрутства цього підприємства. Відповідно до ст.20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, визнаються недійсними, якщо боржник безоплатно здійснив відчуження майна чи відмовився від власних майнових вимог.
Щодо вимог апеляційної скарги ОСОБА_5 відносно зміни вироку та виправдання його на підставі п1 ч.1 ст. 372 КПК України, оскільки не було доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому його обвинувачували, то вони не підлягають задоволенню, оскільки колегія суддів, дослідивши матеріали кримінального провадження, не вбачає для цього підстав.
Також, зважаючи на те, що ОСОБА_5 було виправдано як особу, відносно якої стороною обвинувачення не доведено вчинення кримінального правопорушення, суд першої інстанції, вірно, відповідно до вимог ч.3 ст. 129 КПК України, залишив позов ТОВ "Алмі-Трейд" без розгляду. Тому вимоги ОСОБА_5 щодо відмови судом в позові ТОВ "Алмі-Трейд" є безпідставними.

Беручи до уваги положення ст. 17 ч.2, ч.4 КПК України, які розкривають зміст загальної засади кримінального провадження презумпцію невинуватості та забезпечення доведеності вини та які визначають, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом та що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а також рішення Європейського Суду з прав людини з цього питання, зокрема, § 77 Рішення по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» («Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain») № 10590/83 від 6 грудня 1988 року та § 39 Рішення Страсбурзького суду «Капо проти Бельгії» (Capeau v. Belgium) № 4291/98 від 13 січня 2005 року, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що невстановлені достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, при цьому, вичерпані можливості їх отримати. Тому доводи апелянтів прокурора та представника цивільного позивача, щодо наявності в матеріалах кримінального провадження достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження висунутого ОСОБА_5 обвинувачення в незаконному заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайства) у великих розмірах , є необґрунтованими.
Всі докази, надані як стороною обвинувачення так і стороною захисту, судом досліджені в повному обсязі, з дотриманням вимог процесуального закону, оцінені за правилами ст. 94 КПК України. Висновки суду викладені у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, та належним чином обґрунтовані і вмотивовані. А тому твердження апелянтів, про порушення судом вимог ст. 94 та ст. 370 КПК України, при постановленні виправдувального вироку, є надуманими, та такими що не відповідають дійсності.
З огляду на наведене, підстав для скасування вироку суду першої інстанції з мотивів, на які вказують апелянти, апеляційним судом не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив:
Апеляційні скарги Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1, цивільного позивача ТОВ «АЛМІ ТРЕЙД» та виправданого ОСОБА_5 , залишити без задоволення, а вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.07.2017 року стосовно ОСОБА_5 без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: