УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28. 08. 2017 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 - про скасування арешту майна,
В С Т А Н О В И В:
До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 - про скасування арешту майна.
Заявник в поданому клопотанні просив слідчого суддю скасувати арешт (у виді позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування) на майно ОСОБА_4 , на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 та на корпоративні права, якими володіє ОСОБА_4 , а саме на частку статутного капіталу ТОВ «ПОСТАЧКОМПЛЕКТ» (), що складає 2000 грн., накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 13.05.2017 року у справі №760/8192/17.

Представник заявника в судовому засіданні подане клопотання підтримав з підстав зазначених у клопотанні та просив слідчого суддю про задоволення клопотання.

Прокурор САП ГПУ в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на те, що арешт накладений на майно ОСОБА_4 є правомірним та обґрунтованим в зв`язку з чим відсутні підстави для його скасування, просив відмовити в задоволенні клопотання.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Встановлено, що Національним антикорупційним бюро України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000482 від 25.10.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.191 Кримінального кодексу України.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 13.05.2017 року у справі № 760/8192/17 клопотання детектива Національного бюро Першого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів НАБУ ОСОБА_5 , погоджене прокурором Шостого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , задоволено, накладено арешт (у виді позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування) на майно ОСОБА_4 на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 та на корпоративні права, якими володіє ОСОБА_4 , а саме на частку статутного капіталу ТОВ «ПОСТАЧКОМПЛЕКТ» (), що складає 2000 грн.

Заявник вважає, що арешт на майно ОСОБА_4 було накладено не обґрунтовано, оскільки ОСОБА_4 не є підозрюваним у кримінальному провадженні, в межах розслідування якого судом було накладено арешт на його майно, а стороною обвинувачення не вжито вичерпних належних заходів для вручення ОСОБА_4 повідомлення про підозру. В зв`язку із зазначеним просив про задоволення клопотання, на що слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Як зазначено в ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Як зазначено в ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Встановлено, що за результатами розслідування кримінального провадження № 0000482 від 25.10.2013 року, 25.04.2017 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України, тобто пособництві заволодінню чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненим за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах. 03.05.2017 оголошено розшук ОСОБА_4 .

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.05.2017 р. ОСОБА_4 належить на праві власності 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 .

Разом з тим, згідно витягу із ЄДР від 10.05.2017 р. ОСОБА_4 є засновником та кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «ПОСТАЧКОМПЛЕКТ» () - розмір внеску до статутного фонду - 2000.00 грн.
Санкція ч. 5 ст. 191 КК України, тобто злочину щодо якого здобуто достатні докази про його вчинення ОСОБА_4 , передбачає обов`язкове застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Вбачається, що при постановленні ухвали про накладення арешту на майно, слідчий суддя дійшов до висновку, що накладення арешту на майно ОСОБА_4 необхідним є з метою забезпечення можливої конфіскації майна, що є одним з видів покарань за злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 повідомлено про підозру.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З наявних в матеріалах клопотання доказів вбачається, що заявником не було доведено та не надано до суду належних доказів що свідчили б про те, що на даний час відпали підстави для застосування такого заходу, як арешт майна, а також належних доказів того, що арешт було накладено необґрунтовано.
З огляду на викладене вище слідчий суддя вважає, що клопотання про скасування арешту майна не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 131, 132, 170-174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Відмовити в задоволенні клопотання.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1