Справа № 273/1135/17
Провадження № 1-кп/273/178/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 листопада 2017 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 секретаря судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , законного представника потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.07.2017 року за №0000254, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Цумань, Ківерцівського району, Волинської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, пенсіонера, не військовозобов`язаного, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч.2 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:
08.08.2017 близько 12 години ОСОБА_4 перебував біля будинку №5 по вул. Олександра Іщука в смт. Першотравенськ, Баранівського району, Житомирської області, де за допомогою садових ножиць «сікатора», здійснював обрізання гілок прибудинкових фруктових дерев. В цей, час малолітній ОСОБА_7 , підійшов до дерева та почав зривати плоди з дерева породи «груша».

ОСОБА_4 зробив зауваження ОСОБА_7 , з приводу збирання плодів, однак останній не реагував, будучи обурений поведінкою малолітнього ОСОБА_7 , який зривав плоди без його дозволу, вирішив спричинити останньому тілесні ушкодження.

Реалізуючи свій злочинний умисел, того ж дня без розриву в часі, ОСОБА_4 з відстані 4-5 метрів кинув садовими ножицями типу «сікатор» у ОСОБА_7 , влучивши останньому у бокову поверхню грудної клітки зліва.

В результаті умисних неправомірних дій, ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: рани на боковій поверхні грудної клітини зліва на рівні 12 ребра, які належать до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину при обставинах вказаних в обвинувальному акті визнав та пояснив, що 08.08.2017 близько біля свого будинку обрізав дерева. Поряд з будинком проходили хлопці і почали обривати з дерева груші. Він зробив їм зауваження, але потерпілий зламав гілку з грушами, за що кинув у нього «сікатором». Згодом побачив, що на спині в хлопця рана. В судовому засіданні щиро розкаявся у вчиненому, вибачився перед законним представником потерпілого, неодноразово просив вибачення у сім`ї потерпілого раніше, ще до суду. Просив суд при призначенні покарання взяти до уваги його вік та застосовувати до нього закон про амністію. Цивільний позов про стягнення моральної шкоди визнає частково в сумі 3000,00 грн.

Незважаючи на повне визнання своєї вини обвинуваченим, його вина у вчинені за вищевикладених обставин злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України також

підтверджується усією сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою і не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості.

Зокрема, законний представник потерпілого ОСОБА_6 , будучи допитаною в судовому засіданні з дотриманням правил, передбачених ст. 352 КПК України та попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання суду пояснила, що безпосереднім учасником подій не була, вже приїхала до дитини в лікарню, коли синові зашивали рану на спині зліва. Від тілесних пошкоджень важливі органи не були пошкоджені. Дитина перебувала в лікарні декілька днів, після цього випадку син має страх, переляканий, в зв`язку з таким станом зверталися по допомогу до психолога. До початку судового розгляду пред`явила до обвинуваченого цивільний позов про стягнення моральної шкоди в розмірі 10000 грн., позовні вимоги підтримала з підстав зазначених у заяві. Просила суд обвинуваченого ОСОБА_4 покарати суворо.

Крім того вина обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується іншими дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами:

- даними рапорту від 08.08.2017 року згідно якого 08.08.2017 року близько 12-ї години в приймальний покій доставлено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із тілесними ушкодженнями;

- даними протоколу огляду місця події від 08.08.2017 року з ілюстративними таблицями за адресою АДРЕСА_1 ;

- даними висновку експерта №420 від 25.08.2017 року відповідно до якого тілесне ушкодження у ОСОБА_7 , описане в мед карті стацхворого, у вигляді рани на боковій поверхні грудної клітки зліва на рівні 12 ребра утворилось від дії предмета, що коле та ріже, за механізмом проколу та розрізу, давністю можливо 08.08.2017 року, належить до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Не виключена можливість утворення вищеописаного тілесного ушкодження у ОСОБА_7 за обставин, вказаних в постанові;

- даними протоколу огляду предмета від 04.09.2017 року з ілюстративними таблицями спортивної кофти та футболки;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 31.08.2017 року з ілюстративними таблицями, проведеного на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , за участю малолітнього свідка ОСОБА_8 , яким встановлено події знаходження потерпілого ОСОБА_7 08.08.2017 року біля груші в момент нанесення йому обвинуваченим ОСОБА_4 тілесного ушкодження;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 31.08.2017 року з ілюстративними таблицями, проведеного на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , за участю малолітнього потерпілого ОСОБА_7 , яким встановлено події в момент нанесення йому обвинуваченим ОСОБА_4 тілесного ушкодження;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 08.09.2017 року з ілюстративними таблицями, проведеного на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , за участю підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_9 , яким встановлено події знаходження потерпілого ОСОБА_7 08.08.2017 року біля груші в момент нанесення йому обвинуваченим ОСОБА_4 тілесного ушкодження.

Таким чином, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точку зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності і взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_4 в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 , що спричинило короткочасний розлад здоров`я, а його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує думку законного представника потерпілого про призначення покарання обвинуваченому, характер і ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, наслідки, які настали від його скоєння, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого, його відношення до скоєного правопорушення та данні про його особистість.

Злочин, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягувався. Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 виданого 06.10.2009 року є пенсіонером. За місцем проживання характеризується посередньо, спиртними напоями не зловживає, громадський порядок не порушував; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, вчинення злочину щодо малолітнього.

Суд також враховує висновки досудової доповіді Баранівського районного сектору з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній, виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства.

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого ОСОБА_4 до вчиненого, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу. Зазначений вид покарання буде необхідним та достатнім і досягне мети не лише кари за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого заявив клопотання про застосування до нього ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» та просив звільнити його від покарання, оскільки на день набрання чинності вказаним законом обвинувачений досяг пенсійного віку.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав заявлене захисником клопотання.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі ст. 1 п. «ґ» Закону України «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши на стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07 вересня 2017 року набув законної сили Закон України «Про амністію у 2016 року» від 22 грудня 2016 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, де пунктом «ґ» визначено осіб, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Судом встановлено, що відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 виданого 06.10.2009 року, ОСОБА_4 є пенсіонером за віком.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених ч. 4 ст. 86 КК України, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в

Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Наслідки застосування амністії обвинуваченому роз`яснено.

В ході судового розгляду законним представником потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_6 заявлено цивільний позов на підставі ст. ст. 1167, 1177 ЦК України, про стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди в розмірі 10000 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_4 цивільний позов законного представника потерпілого визнав частково в сумі 3000 гривень. В задоволенні решти позовних вимог просив відмовити.

Вирішуючи питання про заявлений законним представником потерпілого позов суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особі, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з ст. 1166 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтями 10, 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Цивільний позов законного представника потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 грн., вимоги якого обґрунтовані тим, що злочинними діями обвинуваченого були спричинені тілесні ушкодження, що потягли за собою розлад здоров`я та довготривале лікування, пережив фізичну біль та страждання, підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, на підставі ч. 1 ст. 1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пункт 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснює, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Під час судового розгляду було встановлено, що в результаті умисних неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_4 малолітній потерпілий ОСОБА_7 отримав легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди судом враховано ступінь фізичних та психічних страждань потерпілим, вік потерпілого, який тривалий час лікувалася з приводу отриманих тілесних ушкоджень, у зв`язку з чим був позбавлений звичайного укладу життя, характер отриманих тілесних ушкоджень, глибину та тривалість його моральних страждань, пов`язаних з протиправними діями обвинуваченого. Разом з тим, враховуючи принципи розумності та справедливості, матеріальний стан обвинуваченого, який не працює, являється пенсіонером, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди законного представника потерпілого завищений, і вважає можливим задовольнити дану вимогу частково, у розмірі 6000 гривень.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжні заходи по кримінальному провадженню не застосовувалися.
Питання щодо речових доказів, суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
На підставі п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного за цим вироком у зв`язку з амністією.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.
Речові докази, а саме спортивну кофту та футболку повернути за належністю законному представнику ОСОБА_6 , садові ножиці «сікатор» повернути за належністю ОСОБА_4 .

Цивільний позов законного представника потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь законного представника потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 6000 (шість тисяч) гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Баранівський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя ОСОБА_1