Апеляційний суд Рівненської області
________________________________________________копія:_____
У Х В А Л А
Іменем України
11 квітня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0005685 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та зареєстрований у АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє вироком Рівненського міського суду від 16 липня 2013 року за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, 25 березня 2016 року був звільнений з місця відбування покарання; обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 та ст.395 КК України;
За участі:
секретаря с/з ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника-адвоката ОСОБА_7 ;

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 25 жовтня 2017 року;

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_4 просить вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 25 жовтня 2017 року змінити у частині призначеного йому покарання та призначити більш м`яке покарання за вчинені злочини.

Згідно оскаржуваного вироку, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ст.395 КК України, і призначено покарання: за ч.2 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки; за ч.2 ст.186 КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки; за ст.395 КК України - у виді арешту на строк 6 (шість) місяців. На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, призначено остаточне покарання ОСОБА_4 - у виді позбавлення волі на строк 4

(чотири) роки 3 (три) місяці. Стягнуто із ОСОБА_4 на користь держави 703 (сімсот три) грн. 76 (сімдесят шість) коп. судових витрат. Судом також було вирішено питання щодо речових доказів.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_4 , висловивши прохання про зміну вироку, обгрунтовуючи таку вимогу, посилається лише на суворість призначеного судом першої інстанції йому покарання. Зокрема зазначає, що має позитивні характеристики з місця проживання, хворіє важким захворюванням печінки та має на утриманні матір похилого віку, що на його думку, є підставами для пом`якшення призначеного покарання судом першої інстанції, зобов`язуючись, при цьому, відшкодовувати потерпілим усю, завдану злочинами шкоду.

За вироком суду, ОСОБА_4 в період з 21-ї год. 00 хв. 15 серпня 2016 року по 09 год. 00 хв. 16 серпня 2016 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи по вул.Млинарська, 10 у м.Рівне, шляхом пошкодження замка, проник в автомобіль марки «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_8 , звідки повторно, таємно викрав електроінструменти, зокрема перфоратор марки «Black&Decker KD860KA», вальцовку марки «ITE FTE-800», чим завдав потерпілому майнової шкоди в розмірі 8 562 (вісім тисяч п`ятсот шістдесят дві) грн. 75 (сімдесят п`ять) коп., розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Також, 20 вересня 2016 року, близько 01-ї год. 00 хв., ОСОБА_4 , за попередньою змовою із невстановленою досудовим розслідуванням особою, перебуваючи по вул.Романа Шухевича, 26 у м.Рівне, діючим умисно, повторно, із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що виразилось у нанесенні декількох ударів в область голови ОСОБА_9 , відкрито викрали у останнього мобільний телефон марки «Xiomi Redmi Note3 Pro Prime», вартістю 4173 (чотири тисячі сто сімдесят три) грн. 52 (п`ятдесят дві) коп. та банківську картку «ПриватБанк», з якої в подальшому зняли грошові кошти в сумі 127 (сто двадцять сім) грн., чим завдали потерпілому майнової шкоди на загальну суму, що становить 4300 (чотири тисячі триста) грн. 52 (п`ятдесят дві) коп..
Він же, 16 жовтня 2016 року, близько 19-ї год. 30 хв. за попередньою змовою із невстановленою досудовим розслідуванням особою, перебуваючи по АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, із застосуванням до неповнолітнього ОСОБА_10 насильства, що не є небезпечне для життя та здоров`я особи, яке виразилось у вприскуванні в обличчя потерпілого газу з аерозольного балону із вмістом сльозоточивої та дратівливої дії (газовий балончик), відкрито заволоділи належними останньому мобільним телефоном марки «SAMSUNG SM-G361H/D», сумкою, в якій знаходився ноутбук марки «HP 250 G3», грошовими коштами та банківською карткою «ПриватБанк», з якої в подальшому зняли грошові кошти, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму у розмірі 7647 (сім тисяч шістсот сорок сім) грн. 25 (двадцять п`ять) коп.. Шкода завдана злочином відшкодована частково потерпілому повернуто мобільний телефон «SAMSUNG SM-G361H/D» .
Продовжуючи злочинні дії, 20 жовтня 2016 року, о 09-й год. 40 хв., він же за попередньою змовою із невстановленою досудовим розслідуванням особою, перебуваючи по АДРЕСА_3 , діючи умисно, повторно, відкрито заволоділи належним потерпілому ОСОБА_11 мобільним телефоном марки «Леново А328» та банківською карткою «ПриватБанк», з якої в подальшому зняли грошові кошти, чим завдали потерпілому майнової шкоди на загальну суму урозмірі 1300 (одна тисяча триста) грн.. Викраденим розпорядились на власний розсуд. Шкода
завдана злочином відшкодована частково, потерпілому повернуто викрадений телефон.
Крім того, ОСОБА_4 , маючи умисел на ухилення від адміністративного нагляду, самовільно без поважних на те причин, а також без відповідного дозволу органів поліції, з 04 квітня 2016 року залишив місце свого проживання, що за адресою АДРЕСА_1 та жодного разу не з`явився на реєстрацію у Рівненський відділ поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області, чим порушив адміністративний нагляд з обмеженнями, встановленими йому ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 24 березня 2016 року, а саме: заборонено виходити з будинку (квартири) по місцю проживання з 22.00 до 06.00 години кожного наступного дня; виїжджати з будь-яких питань за межі району по місцю проживання, без дозволу органу Національної поліції; відвідувати ресторани, бари, кафе, магазини, торгові точки, де реалізуються на розлив спиртні напої та зобов`язано з`являтись в органи Національної поліції за місцем проживання кожного першого понеділка місяця.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які повністю підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення вироку суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до таких висновків.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 та ст.395 КК України за обставин, викладених у вироку, підтверджується встановленими у судовому засіданні судом першої інстанції доказами, зібраними у матеріалах кримінального провадження, у тому числі показами ОСОБА_4 , наданими ним у судовому засіданні, в яких він повністю визнав себе винним у вчиненні цих злочинів, за вказаних в обвинувальному акті обставин, та іншими матеріалами кримінального провадження, досліджених у судовому засіданні, та в апеляційній скарзі обвинуваченим не оспорюється, так само, як і кваліфікація його дій.

Обвинувачений ОСОБА_4 посилається в апеляційній скарзі на незаконність вироку лише в частині призначеного йому судом на підставі ст.70 КК України остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 3 (три) місяці, внаслідок суворості такого покарання.

Проте його доводи, зазначені в апеляційній скарзі, є безпідставні і не ґрунтуються на законі.

Так, згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з

урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

З вироку суду вбачається, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховував: ступінь тяжкості вчинених злочинів, обставину, що обтяжує покарання - рецидив злочинів і прийшов до висновку, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе лише з призначенням йому покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі з відбуттям цього покарання у місцях відбування покарання.
Також суд визнав та враховував при призначенні покарання пом`якшуючі покарання обставини, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, посередню характеристику з місця проживання в якій вказано, що скарг на поведінку ОСОБА_4 від мешканців сусідніх будинків не надходило, та той факт, що у громадському житті ОСОБА_4 участі не приймає та на диспансерному обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра він не перебуває.
Оскільки, будь-яких нових обставин чи даних, які б слугували підставами для пом`якшення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, останній суду апеляційної інстанції не надав, то колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були враховані всі обставини даного кримінального провадження та характеризуючі дані на особу обвинуваченого ОСОБА_4 при його призначенні та судом в повній мірі дотримано вимог ст.ст.50, 65 КК України.

Доводи ОСОБА_4 про те, що у нього на утриманні перебуває хвора матір, сам він хворіє та відшкодовує завдані збитки потерпілим та відшкодовуватиме в майбутньому, які на думку обвинуваченого не були враховані судом першої інстанції, безпідставні та на ступінь тяжкості вчинених злочинів не впливають, так само як і не можуть бути визнані пом`якшуючими покарання ОСОБА_4 обставинами судом апеляційної інстанції.

Крім того, колегія суддів враховує, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, за вчинення яких реально відбував покарання у виді позбавлення волі, проте належних висновків для себе не зробив та знову вчинив нові корисливі злочини та порушив адміністративний нагляд, встановлений рішенням суду, що свідчить про стійкий злочинний характер обвинуваченого.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 3 (три) місяці, яке судом першої інстанції призначено за сукупністю злочинів, відповідає вимогам ст.65 КК України та за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 25 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 та ст.395 КК України - залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення цим судом та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_4 - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя-доповідач - підпис ОСОБА_1

Судді: підписи ОСОБА_2

ОСОБА_3

Згідно з оригіналом: суддя-доповідач: ОСОБА_1