УХВАЛА

29 вересня 2017 року м. Рівне
Слідчий суддя Рівненського міського суду
Рівненської області ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
представника скаржника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4
слідчого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, в порядку ст.. 303 КПК України,-
В С Т А Н О В И В :
Скржник ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність слідчого в порядку ст.. 303 КПК України.
В обґрунтування скарги вказує, що слідчим Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 проводиться досудове розслідування кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
07.08.2017 року в м. Рівне на перехресті вул.. Чорновола Карнаухова-Басівкутська відбулась дородньо-транспортна пригода за участі автомобілів «PEUGEOT Exspert» д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та автомобілем «RENAULT Magane», внаслідок даної ДТП пасажири його автомобіля ОСОБА_3 отримали тілесні ушкодження, а транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.
Під час огляду місця події слідчим було вилучено належний ОСОБА_3 автомобіль «PEUGEOT Exspert» д.н. НОМЕР_1 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ).
Відомості, по даному факту внесено до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0005274.
Ухвали суду про тимчасовий доступ чи арешт автомобіля «PEUGEOT Exspert» д.н. НОМЕР_1 на сьогоднішній день слідчим скаржнику не надано, хоча з вимогою про повернення належнього йому майна він звертався ат просив повідомити його про причини неповернення.
Відповідно до вимог ст.. 7, 9 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема відноситься принцип законності, відповідно до якого прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно ч.1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Будь-яке рішення, винесене в порядку ст.ст. 160-166, 170-174 КПК України (про тимчасовий доступ до речей і документів з можливістю їх вилучення або про арешт вилученого під час огляду місця події автомобіля) - відсутнє. Утримання автомобіля слідчим без відповідної ухвали слідчого судді, є незаконним та таким, що обмежує права ОСОБА_3 на користування та розпорядження своєю власністю.
В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_4 скаргу підтримав з посиланням на викладені у ній обставини. Вважає, бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна незаконною, просить суд зобов"язати слідчого повернути вищевказаний автомобіль скаржнику.
Слідчий Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 в судовому засіданні скаргу вказав на те, що автомобіль «PEUGEOT Exspert» д.н. НОМЕР_1 належний ОСОБА_3 визнано у кримінальному провадженні № 0005274 речовим доказом, однак арешт на нього не накладався. На даний час проведено усі необхідні експертизи у даному кримінальному провадженні.
Заслухавши думку представника скаржника, пояснення слідчого, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає до задоволенню з наступних підстав.
Слідчим суддею встановлено, що слідчим Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 проводиться досудове розслідування кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Як вбачається з матеріалів справи, клопотання про тимчасовий доступ до автомобіля «PEUGEOT Exspert» д.н. НОМЕР_1 та про його арешт від сторони обвинувачення до суду не надходило, а тому будь-яких правових підстав для неповернення автомобіля не існує.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або вилучений нею, повинен бути якнайшвидше повернутий власнику, крім випадків передбачених ст.ст. 160-166, 170-174 КПК України.

Статтею 303 КПК передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження, зокрема відповідно до положення п.1 ч.1 цієї статті на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк - володільцем тимчасово вилученого майна.
Відповідно до ст. 167 КПКУ тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Тобто, вилучене майно, відповідно до статті 167 КПК України має статус - тимчасового вилученого майна і питання тимчасово вилученого майна слід було вирішити відповідно до глави 17 КПК України з дотриманням вимог статті 22 КПК України.
Частиною другою ст. 168 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.
Згідно ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.
При цьому, в частині 5 ст. 171 КПК України вказано, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Як встановлено в судовому засіданні арешт на тимчасово вилучене майно не накладався, тому вищевказаний автомобіль необхідно повернути скаржникові в користування без права відчуження.
Відповідно до ст. 309 КПК України скарги на інші ухвали слідчого судді ( арешт майна або відмову у ньому) оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов"язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( див. п. 46 рішення у справі " Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі " Рябих проти Росії", п. 31 рішення у справі " Марушин проти Росії", п. 61 рішення у справі "Брумареску проти Румунії").
Основною метою ст.. 1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини ( рішення у справах Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «Новоселецький проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).
Таким чином, особу може бути позбавлено власності лише в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. При цьому при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.
За наведених обставин, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає до задоволення.
Керуючись ст. ст. 100, 303, 307 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, в порядку ст.. 303 КПК України, щодо неповернення тимчасово вилученого майна - задоволити.
Зобов`язати слідчого Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_5 повернути ОСОБА_3 в користування без права відчуження автомобіль марки «PEUGEOT Exspert» д.н. НОМЕР_1 , як особі у якої його було вилучено.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя : ОСОБА_1