Справа № 591/2270/17
Провадження № 1-кп/591/579/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2017 року Зарічний районний суд м. Суми в складі головуючого судді - ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , скаржника ОСОБА_6 , представника скаржника адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому підготовчому засіданні обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.299 КК України, по кримінальному провадженню №0000849, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 07.11.2017 року вирок Зарічного районного суду м.Суми від 13.06.2017 року у кримінальному провадженні щодо обвинувачення ОСОБА_4 за ч.1 ст.299 КК України було скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду зі стадії підготовчого засідання.

Під час підготовчого засідання прокурор вважала, що підстав для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч.3 ст.314 КПК України, немає. Додана до обвинувального акту Угода про визнання винуватості не відповідає вимогам законодавства, а зв`язку з чим підстави для затвердження її судом відсутні. За таких обставин, враховуючи викладене, а також, оскільки справа підсудна Зарічному районному суду м.Суми, просила призначити судовий розгляд на підставі наданого суду обвинувального акту. Крім того, просила надати доручення органу пробації щодо підготовки досудової доповіді.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 під час підготовчого засідання висловив позицію щодо можливості призначення обвинувального акту до судового розгляду, вважаючи, що на даний час відсутні підстави для затвердження угоди про визнання винуватості у зв`язку з відмовою від такої угоди прокуратури, а також відсутності підстав для закриття кримінального провадження та підстав для повернення обвинувального акту чи направлення його для визначення підсудності.

Обвинувачений ОСОБА_4 повністю підтримав позицію свого захисника.

Крім того, під час підготовчого засідання громадянкою ОСОБА_6 було подано скаргу на постанову прокурора від 28.04.2017 року про скасування постанови слідчого та визнання її потерпілою у кримінальному провадженні щодо обвинувачення ОСОБА_4 яка мотивована тим, що 27.03.2017 року слідчим СВ Сумського ВП (м. Суми) ГУНП в Сумській області була винесена постанова про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000849та допитано в якості потерпілої. В подальшому, з інтернет-ресурсів їй стало відомо, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 направлено до суду. Як з`ясувалося пізніше, постановою прокурора Сумської місцевої прокуратури від 28.04.2017 року постанова слідчого скасована, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 направлена до суду з угодою про визнання винуватості. З таким рішенням прокурора вона не погоджується, оскільки орган досудового розслідування своєчасно не повідомив про прийняття оскаржуваної постанови, чим позбавили її можливості таку постанову оскаржити. Вважає, що протиправними діями ОСОБА_4 їй заподіяна моральна шкода, а тому вона є потерпілою.

У підготовчому судовому засіданні ОСОБА_6 та її представник адвокат ОСОБА_7 вказану скаргу підтримали, просили скасувати постанову прокурора та наполягали на тому, що ОСОБА_6 було завдано протиправними діями ОСОБА_4 моральної шкоди і вона хоче реалізовувати свої права у кримінальному провадженні в статусі потерпілої та доводити факт заподіяння їй моральної шкоди.

Прокурор проти скарги заперечувала, вважаючи, що прийняте рішення про скасування постанови слідчого відповідає вимогам закону, з урахуванням положень ст.ст.55-57 КПК України, положенням Пленуму ВСУ. На її думку, громадянка ОСОБА_6 не була очевидцем подій, а тому їй не було заподіяно моральної шкоди.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник проти скарги заперечували. Захисник вважав, що ОСОБА_6 та її представник не вірно трактують норми КПК, оскільки не кожна особа, за заявою якої було внесено відомості до ЄРДР, не набуває автоматично статусу потерпілого. Крім того, на його думку, громадянка ОСОБА_6 не довела: якими саме діями ОСОБА_4 було порушено її власні права.

Суд заслухавши всіх учасників процесу, дослідивши обвинувальний акт та скаргу, приходить до такого висновку:

Як вбачається з матеріалів скарги, громадянка ОСОБА_6 скористалась своїм правом та відповідно до ч.2 ст.55 КПК України подавала заяву органу досудового розслідування та на підставі постанови слідчого від 27.03.2017 року була визнана потерпілою у кримінальному провадженні №0000849.

Також з матеріалів, наданих суду, вбачається, що постановою прокурора Сумської місцевої прокуратури від 28.04.2017 року вищезазначену постанову слідчого було скасовано. При цьому, прокурор, мотивуючи таке рішення вказав, що визнання ОСОБА_6 у кримінальному провадженню потерпілою є необґрунтованим у зв`язку з тим, що жодної шкоди останній в результаті вчиненого кримінального правопорушення завдано не було.

Суд не може погодитись с такими твердженнями прокурора та вважає, що такі твердження прокурора є необґрунтованими.

Так, відповідно до ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальний правопорушенням завдано моральної, фізичної та майнової шкоди.

Абзацом 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» передбачено, що поводження з тваринами ґрунтується, у тому числі на принципі, що жорстоке поводження з тваринами є несумісним з вимогами моральності та гуманності, спричиняє моральну шкоду людині.

Родовим об`єктом складу злочину, передбаченого ст.299 КК України є моральні засади суспільства в сфері гуманного ставлення людей до тварин.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.91 КПК України вид та розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням є обставиною, що підлягає доказуванню у кримінальному провадженні, а відповідно до ст.92 КПК України - обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК покладається на слідчого та прокурора.

КПК України допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Умовою для цього є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК України. «Очевидність та достатність» таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим.

Проте в оскаржуваній постанові прокурор не зазначив жодного доказу, які б спростовували твердження ОСОБА_6 про заподіяння їй моральної шкоди , або давали підстави стверджувати про те, що ОСОБА_6 моральної шкоди не заподіяно.

За таких обставин, вважаю, прокурор безпідставно позбавив громадянку ОСОБА_6 статусу потерпілої у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 , позбавивши її тим самим і можливості, як стороні кримінального провадження, надавати будь які докази на підтвердження факту заподіяння ій шкоди .
Враховуючи зазначене, постанова прокурора від 27.04.2017 року є необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Крім того, однією з засад кримінального провадження є доступ до правосуддя, зміст якого визначений статтею 21 КПК України і полягає у тому числі в тому, що кожен має право на участь у розгляді в суді справи, що стосується її прав та обов`язків, у порядку передбаченому цим Кодексом.

За таких обставин, оскільки ОСОБА_6 наполягає на тому, що кримінальним правопорушенням, у якому обвинувачується ОСОБА_4 їй заподіяно моральної шкоди, то суд вважає цього факту достатнім для того, щоб визнати вказану особу потерпілою, тим самим поновивши її права, як сторони кримінального провадження, та надавши можливість згідно своїх процесуальних прав доводити факт заподіяння ій шкоди у вказаному кримінальному провадженні.

Крім того, суд, вислухавши думку учасників процесу ( у тому числі думку представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_6 , які не заперечували проти призначення справи до судового розгляду та запевняли, що мають можливість реалізувати свої права у цій стадії процесу), перевіривши обвинувальний акт на відповідність його нормам КПК України, дійшов висновку, що під час підготовчого засідання судом не виявлено підстав для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч.3 ст.314 КПК України. При цьому, подана разом з обвинувальним актом угода про визнання винуватості, від якої прокурор відмовилась під час проведення підготовчого судового засідання, не підлягає затвердженню у зв`язку з такою відмовою та невідповідністю її вимогам КПК України.

За таких обставин, суд вважає за необхідне призначити відкрите судове засідання у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , викликавши для судового розгляду: прокурора, потерпілу та її представника, обвинуваченого та його захисника.

Крім того, відповідно до ст.314-1 КПК України, з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого необхідно доручити представнику персоналу органу пробації скласти відносно ОСОБА_4 досудову доповідь.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314-317 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_6 на постанову прокурора від 28.04.2017 року задовольнити.

Скасувати постанову прокурора Сумської місцевої прокуратури від 28.04.2017 року.

Визнати ОСОБА_6 потерпілою у кримінальному провадженні №0000849 щодо обвинувачення ОСОБА_4 за ч.1 ст.299 КК України.
Відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості.
Призначити відкрите судове засідання у кримінальному провадженні №0000849 відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.299 КК України, яке відбудеться 4 грудня 2017 року о 13 год. 00 хв., з викликом учасників судового провадження: прокурора, потерпілої ОСОБА_6 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 .

Доручити представнику Зарічного районного сектору Сумського міськрайонного відділу з питань пробації скласти у строк до 04.12.2017 року досудову доповідь.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1