30.03.18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2018 року Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпро заяву ОСОБА_4 про звільнення від відбуття покарання у зв"язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку в частині конфіскації всього належного йому майна й скасування арешту на 1/3 квартири АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:
30 січня 2018 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_4 щодо скасування арешту на 1/3 квартири АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні заявник ОСОБА_4 підтримав свою заяву та доповнив, що після проголошення щодо нього обвинувального вироку й призначення покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, питання щодо конфіскацією його майна - а саме 1/3 квартири АДРЕСА_1 не вирішувалось, про що свідчить й певна інформація отримана ним з ВДВС Шевченківського РУЮ. Також, дане житло є єдиним житлом його сім"ї, а тому просив суд скасувати арешт на 1/3 квартири АДРЕСА_1 .

Прокурор вважав за необхідне задовольнити заяву ОСОБА_4 та зняти накладений арешт на 1/3 квартири АДРЕСА_1 , оскільки вирок суду, в частині конфіскації майна, станом на 25.01.2018 року, не виконаний.

Інші учасники судового провадження не з`явилися, про день, час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином, відповідно до ст. 411 КПК України в редакції 1960 року, їх неявка не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Вислухавши думку прокурора, заявника, дослідивши заяву та матеріали кримінальної справи, суд вважає за необхідне задовольнити заяву з наступних підстав.

Відповідно до статті 125,126 КПК України 1960 року, слідчий за клопотанням цивільного позивача або з своєї ініціативи зобов`язаний вжити заходів до забезпечення заявленого в справі цивільного позову, а також можливого в майбутньому цивільного позову, склавши про це постанову. В справах про злочини, за які кримінальним законом передбачена конфіскація майна, слідчий зобов`язаний вжити необхідних заходів до забезпечення виконання вироку в частині можливої конфіскації майна, склавши про це постанову. При цьому, накладення арешту на майно скасовується, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 16 травня 2001 року з метою забезпечення цивільного позову, а також виконання вироку в частині можливої конфіскації, слідчим по ВВС СВ «ОЗ» СУ УМВС України в Дніпропетровській області був накладений арешт на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності від 19.12.1996 року, виданого відповідно до розпорядження ВАТ ДМЗ №1278 (том 13 а.с.95)

Вироком Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 15 січня 2003 року, ОСОБА_4 засуджений за ч.2ст. 86 КК України 1960 року,ч.2 ст.142 КК України 1960 року, ч.4 ст. 185, ч.3 ст. 185,ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185, ч.4 ст.187, ч.1 ст. 89 КК України 1960 року, ч.1 ст.263, ч.2 ст. 140 КК України 1960 року до десяти років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого належного йому майна.

Ухвалою судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2004 року, апеляція ОСОБА_4 задоволена частково, ОСОБА_4 призначено покарання за сукупністю злочинів у вигляді дев`яти років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна, що є його індивідуальною власністю ( том 22 а.с.56-79).

Після набрання вироком суду законної сили, виконавчий лист щодо конфіскації майна засудженого ОСОБА_4 , а саме 1/3 квартири АДРЕСА_1 , направлений на виконання 30 січня 2004 року до Державного виконавця Бабушкінського Шевченківського) району м.Дніпропетровська ( т.21 а.с.213)

Згідно ст. 49 КВК України, конфіскації підлягає майно, що є власністю засудженого, в тому числі його частка у спільній власності, статутному фонді суб`єктів господарської діяльності, гроші, цінні папери та інші цінності, включаючи ті, що знаходяться на рахунках і на вкладах чи на зберіганні у фінансових установах, а також майно, передане засудженим у довірче управління.
При цьому, не підлягає конфіскації майно, що належить засудженому на правах приватної власності чи є його часткою у спільній власності, необхідне для засудженого та осіб, які перебувають на його утриманні. Перелік такого майна визначається законом України.
Спори, пов`язані з конфіскацією майна, вирішуються в порядку, встановленому законом.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 був засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі строком на дев"ять років з конфіскацією всього належного йому майна. При цьому, п.4 ч.1 ст.80 КК України визначено, що в такому випадку особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк десять років.

Згідно інформації Шевченківського ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області №1496/17 від 25.01.2018 року ( а.с.5), за перевіркою Автоматизованної системи виконавчих проваджень (АСВП) станом на 25.01.2018 року в Шевченківському відділі виконавчої служби міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, відсутні відкриті провадження щодо ОСОБА_4 .

Дану довідку суд вважає належним та допустими доказом щодо підстав не виконання вироку суду в частині конфіскації майна ОСОБА_4 оскільки вона підтверджується й опитаним під час судового розгляду заяви свідком ОСОБА_5 , яка вказала суду, що саме нею перевірялась дана система й встановлено про відсутність відкритих проваджень щодо ОСОБА_4 .

Таким чином, станом на 25 січня 2018 року вирок суду щодо конфіскації 1/3 квартири АДРЕСА_1 - не виконано, з моменту набрання чинності обвинувальним вироком щодо ОСОБА_4 пройшло понад десять років.

За змістом ст. 80 КК України визначено, що строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду. При цьому. перебіг давності припиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання.

Втім, ухилення від відбування покарання це умисне діяння засудженого, спрямоване на те, щоб уникнути приведення обвинувального вироку до виконання. При цьому, якщо обвинувальний вирок не приведений у виконання не з вини засудженого, то такі дії не можна кваліфікувати як ухилення від відбування покарання.

Враховуючи наведене, оскільки вирок суду з моменту набрання чинності до цього часу не приведений до виконання, не з вини ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне задовольнити заяву ОСОБА_4 , звільнити його від відбування додаткового покарання у вигляді конфіскації всього належного йому майна - 1/3 квартири АДРЕСА_1 , в зв"язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та скасувати арешт накладений на 1/3 квартири АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.409, 411 КПК України 1960 року, -

УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_4 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у зв"язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку в частині конфіскації всього належного йому майна.

Арешт накладений на 1/3 квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 - скасувати.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти діб з моменту їх проголошення.

Суддя: ОСОБА_1