АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/737/18 Справа № 202/16/18 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001330 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2018 року щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ростов-на-Дону Ростовської області Російської Федерації, громадянина України, розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч. 2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України,

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2018 року ОСОБА_7 визнано винним за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України та призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України - у виді 1 року обмеження волі;
- за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді 1 року 6 місяців обмеження волі;
- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 роки обмеження волі.
Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 2 років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.
На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покладено обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Задоволено цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 , стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілої в рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти у сумі 4975 грн.
Вирішено питання щодо речових доказів в порядку ст. 100 КПК України.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат в порядку ст. 118 КПК України.
Згідно з вироком суду, обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

Обвинувачений ОСОБА_7 в лютому 2017 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , в гостях у своєї знайомої ОСОБА_9 , побачив в кімнаті на полиці у шафі мобільний телефон марки «Qumo», який належить ОСОБА_9 . В цей момент, у обвинуваченого ОСОБА_7 , виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону марки «Qumo». Реалізуючи свій злочинний намір обвинувачений ОСОБА_7 , приблизно в лютому 2017 року, точний час не встановлено, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних-наслідків у вигляді спричинення майнової шкоди та бажаючи її настання, шляхом вільного доступу узяв рукою із полиці шафи мобільний телефон марки «Qumo» вартістю 1500 гривень. Після чого обвинувачений ОСОБА_7 , з викраденим майном зник з місця скоєння злочину, в подальшому розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 1500 гривень.
Крім того, в березні 2017 року, точну дату та час не встановлено, обвинувачений ОСОБА_7 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , де знаходився в гостях у своєї знайомої ОСОБА_9 , побачив на полиці у шафі в кімнаті планшет марки «Lenovo А1000 White» та планшет марки «Archer», які знаходились в несправному стані, які належать ОСОБА_9 . В цей момент, у обвинуваченого ОСОБА_7 , виник злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, а саме: планшетом марки «Lenovo А1000 White» та планшетом марки «Archer».
Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, обвинувачений ОСОБА_7 , в березні 2017 року точний час не встановлено, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення майнової шкоди та бажаючи її настання, з метою власного збагачення, під приводом ремонту планшетів та не маючи наміру їх повертати, попросив у потерпілої ОСОБА_9 планшет марки «Lenovo А1000 White» білого кольору, вартістю 1050 гривень та планшет марки «Archer» вартістю 1000 гривень, на що остання, довіряючи обвинуваченому ОСОБА_7 внаслідок дружніх стосунків, погодилась та добровільно передала їх останньому. В подальшому, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, обвинувачений ОСОБА_7 , з викраденим майном зник з місця скоєння кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 2050 гривень.
Крім того, в березні 2017 року, точну дату та час не встановлено, обвинувачений ОСОБА_7 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , де знаходився в гостях у своєї знайомої ОСОБА_9 , побачив на полиці у шафі в кімнаті цифровий фотоапарат марки «Samsung WB202F» чорного кольору, який належить ОСОБА_9 . В цей момент, у ОСОБА_7 , виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме цифрового фотоапарату марки «Samsung WB202F» чорного кольору. Реалізуючи свій злочинний намір обвинувачений ОСОБА_7 , в березні 2017 року, точну дату та час не встановлено, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення майнової шкоди та бажаючи її настання діючи умисно, таємно, повторно з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу узяв рукою із полиці шафи цифровий фотоапарат марки «Samsung WB202F» вартістю 1425 гривень. Після чого обвинувачений ОСОБА_7 , з викраденим майном зник з місця скоєння злочину, в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 1425 гривень.
Дії обвинуваченого ОСОБА_7 виразилися:
- у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України;
- у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України;
- у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
Не погоджуючись з судовим рішенням перший заступник прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 , не заперечуючи доведеність вини обвинуваченого та не оскаржуючи фактичних обставин злочинів, місця, часу, способу їх вчиненні та інших обставин, подав апеляційну скаргу в якій просив змінити вирок суду в частині призначення покарання ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги прокурор посилається на те, що суд першої інстанції порушив вимоги ст.ст. 65, 185 КК України, чим неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність. Зазначив, що санкція ст. 185 ч. 1 КК України передбачає покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або позбавлення волі на строк до трьох років. Санкція частини 1 ст.185 КК України покарання у виді обмеження волі не передбачає. Просив вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.01.2018 року відносно ОСОБА_7 змінити в частині призначення покарання. Вважати засудженим ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.; за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді 1 року 6 місяців обмеження волі; за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 роки обмеження волі.
Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 2 років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.
На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покласти обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора та просив її задовольнити, вирок суду змінити; думку потерпілої ОСОБА_9 , яка не заперечувала проти апеляційної скарги прокурора; думку обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень за вказаних у вироку обставин, а також щодо кримінально-правової кваліфікації його дій сторонами кримінального провадження не оспорюються, а тому не є предметом апеляційного розгляду.
Згідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Твердження прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначеннні покарання обвинуваченому, на думку колегії суддів, заслуговують на увагу, вихадячи з наступного.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст.409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Також відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту, тягне за собою скасування або зміну судового рішення.
Суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.
Санкція ч. 1 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді штрафу від п`ятидесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або позбавлення волі на строк до трьох років.
Як вбачається з резолютивної частини оскаржуваного вироку, суд першої інстанції вищезазначені вимоги закону порушив, призначив ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік, яке не передбачено санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги прокурора та зміні вироку суду першої інстанії в цій частині.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.01.2018 року відносно ОСОБА_7 в частині призначення покарання змінити.

Вважати засудженим ОСОБА_7 :

- за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 грн.;

- за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді 1 року 6 місяців обмеження волі;
- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 роки обмеження волі.
Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 2 років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.
На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покласти обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4