Справа № 301/1463/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" грудня 2017 р. Іршавський районний суд
Закарпатської області
в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , одруженого (має на утриманні трьох малолітніх дітейй), не працюючого, не судимого
за ч.2 ст. 286 та ч. 1 ст. 135 КК України
з участю:
прокурора - ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 26 квітня 2017 року близько 22 години 30 хвилин, він, керуючи технічно справним автомобілем марки «Ауді» моделі «А8», реєстраційний номерний знак Угорщини НОМЕР_1 , рухаючись з перевищенням швидкості 110 км/год. при допустимій 60 км/год автодорогою «Мукачево-Рогатин-Львів» по вулиці Центральній в селі Сільце Іршавського району в напрямку міста Мукачево, проїхавши правостороннє заокруглення, біля будівлі аптеки, не забезпечив безпеку дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки що склалася, грубо порушуючи вимоги п.п. 1.10, 1.5, 2.3«б», 12.1, 12.9 «б» Правил дорожнього руху України, а саме п.1.10 терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення:
безпечна швидкість швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах;
дорожні умови сукупність факторів, що характеризують (з урахуванням пори року, періоду доби, атмосферних явищ, освітленості дороги) видимість у напрямку руху, стан поверхні проїзної частини (чистота, рівність, шорсткість, зчеплення), а також її ширину, величину похилів на спусках і підйомах, віражів і заокруглень, наявність тротуарів або узбіч, засобів організації дорожнього руху та їх стан;
п.1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган.
п.2.3 «б» ПДР - Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
п.12.1 Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
п.12.9 Водієві забороняється:
б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 Знак 3.29 "Обмеження максимальної швидкості", 3.31 Знак 3.31 "Зона обмеження максимальної швидкості" або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил;
перетнувши суцільну лінію дорожньої розмітки, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив наїзд на металеві поручні автомобільного мосту, та з`їзд у річку Іршавка, внаслідок чого пасажир ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження через які сталася його смерть.
Окрім цього, 26 квітня 2017 року близько 22 години 30 хвилин ОСОБА_3 достовірно знаючи, що своїми діями, пов`язаними з порушенням правил дорожнього руху та виїздом автомобіля за межі автодороги «Мукачево-Рогатин-Львів» по вулиці Центральній в селі Сільце Іршавського району, поставив потерпілого ОСОБА_7 в безпорадний та небезпечний для життя стан, при цьому, маючи можливість для надання допомоги, діючи умисно, в супереч вимогам п. 2.10. Правил дорожнього руху України, з метою уникнення кримінальної відповідальності, нехтуючи моральними і правовими нормами, що зобов`язують надати допомогу людині, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, через отримані нею небезпечні для її життя травми, не намагався вжити заходи щодо надання потерпілому медичної допомоги та транспортування його до найближчого медичного закладу, завідомо залишив його у небезпеці і з місця пригоди втік.
Дії підсудного суд кваліфікує за:
?ч.2 ст. 286 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого;
?ч.1 ст. 135 КК України за ознаками: завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через безпорадний стан, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, їх позиція є добровільною та істинною, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 вину свою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286 та ч. 1 ст. 135 КК України, визнав повністю та показав, що 26 квітня 2017 року близько 22 години 30 хвилин, він, керуючи автомобілем марки «Ауді» моделі «А8», реєстраційний номерний знак Угорщини НОМЕР_1 , рухався з перевищенням швидкості 110 км/год. автодорогою «Мукачево-Рогатин-Львів» по вулиці Центральній в селі Сільце Іршавського району в напрямку міста Мукачево, коли біля будівлі аптеки не справився з керування та з`їхав в річку Іршавка, що була зліва про напрямку руху. Пасажиром автомобіля на передньому сидінні був його кум ОСОБА_8 . Після того як автомобіль зупинився він побачив, що в потерпілий був весь у крові і в нього були важкі тілесні ушкодженні. Обвинувачений налякався та пішов додому. Про скоєне шкодує, щиросердечно розкаюється, в майбутньому подібного обіцяє не вчиняти.
Обираючи покарання підсудному суд враховує обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, та те, що обставини, які обтяжують покарання, відсутні.
Суд також враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше не судимий, його вік, посередню характеристику по місцю проживання, наявність утриманців, та приходить до висновку про необхідність призначити підсудному покарання у вигляді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
В судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 заявив клопотання про застосування п. в ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» та звільнення його від кримінального покарання, оскільки має на утриманні трьох малолітніх дітей.
Під час судового розгляду встановлено, що підсудний ОСОБА_3 має на утриманні трьох малолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Вчинені ОСОБА_3 діяння, передбачені ч. 2 ст. 286 та ч. 1 ст. 135 КК України, є злочинами відповідно тяжким, вчиненим з необережності, та невеликої тяжкості згідно статті 12 Кримінального кодексу України.
Відповідно до п. в ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України; у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
За таких обставин суд приходить до висновку, що до підсудного ОСОБА_3 слід застосувати п. В ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році», звільнивши його від призначеного покарання.
Цивільний позов не заявлено.
По справі є судові витрати: 1962,20 гривень - оплата за проведення експертиз, які відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Керуючись ст.ст. 370, 374 та 376 КПК України, суд,
З А С У Д И В:
ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286 КК України до п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, за ч. 1 ст. 135 КК України до двох років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити покарання ОСОБА_3 п`ять років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, звільнивши його на підставі п. В ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від призначеного покарання.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 1962 (тисяча дев`ятсот шістдесят дві) гривень 20 копійок.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана в апеляційний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий: ОСОБА_1