СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр.№1-кс/759/196/18
ун.№759/757/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2018 року м. Київ
слідчий суддя Святошинського районного суду м.Києва ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю: слідчого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
18.01.2018 до Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 за погодженням прокурора Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_4 про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 на час досудового розслідування та судового розгляду.
Клопотання обґрунтоване наступним:
Досудовим розслідуванням встановлено, що 04.09.2017 ОСОБА_5 маючи прямий умисел спрямований на власне незаконне збагачення, шляхом зловживання довірою потерпілого ОСОБА_6 заволодів правом власності на квартиру останнього, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , чим завдав своїми діями останньому значного матеріального збитку.
Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_6 показав, що квартиру за адресою АДРЕСА_2 , останій отримав у спадщину, з тих пір проживав там сам. Приблизно в кінці липня 2017 року у зв`язку із скрутним матеріальним становищем потерпілий ОСОБА_6 вирішив здавати одну кімнату в оренду, та надалі знайшов майбутнього кватиранта ОСОБА_7 . якого ціна та якість влаштовувала повністю. Із плином короткого проміжку часу, з метою майбутніх дружніх та довірливих стосунків ОСОБА_8 запросив потерпілого ОСОБА_6 до себе в гості у м. Одесу, на декілька днів, та сказав шо декілька днів вони відпочинуть, а потім разом приїдуть до м. Києва та в подальшому будуть співмешкати. Потерпілий ОСОБА_6 охоче погодився та поїхав на запрошення ОСОБА_9 спільно зі своєю дівчиною ОСОБА_10 на відпочинок до міста Одеса, який оплачувався за рахунок ОСОБА_9 .
Перебуваючи та відпочинку у місті Одеса, ОСОБА_8 запропонував потерпілому ОСОБА_6 зайнятися бізнесом, а саме торгівлею одягу по всій Україні, у Києві, Одесі, Вінниці та інших містах, та запропонував потерпілому ОСОБА_6 взяти кредит під заставу його квартири, та гроші вкласти в цей бізнес, а кредит з відсотками будуть спільно сплачувати. Потерпілий ОСОБА_6 погодився на цей варіант, і в один із днів, після вживання великої кількості алкоголю ОСОБА_8 спільно із потерпілим ОСОБА_6 поїхали до м. Київ, де останній взяв усі свої документи, а саме паспорт громадянина України, ідентифікаційний код, свідоцтво про народження та смерть, заповіт батьків, будинкову книгу, та передав їх ОСОБА_11 , які в подальшому стали сукупністю для вчинення правочинів від імені потерпілого ОСОБА_6 щодо квартири АДРЕСА_1 .
10.08.2017 потерпілий ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 та його товаришем який назвався ОСОБА_5 який нібито і мав дати кредит на квартиру, поїхали до нотаріуса, де на ОСОБА_5 потерпілий ОСОБА_6 , та в подальшому таким чином ОСОБА_5 отримав право власності на житло потерпілого ОСОБА_6 .
Після укладання договору ОСОБА_5 забрав усі документи потерпілого ОСОБА_6 та сказав що поверне їх згодом та грошові кошти в сумі 15 000 доларів які він нібито дасть в кредит.
Проте наступного дня після укладення правочину щодо житла ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 , останній нібито поїхав у термінових справах за кордон, та більше на зв`язок не виходив, гроші та документи так і не надав.
Потерпілий ОСОБА_6 конкретизував у своїх показах, що він в дійсності усвідомлював всю серйозність ситуації, усвідомлював, що отримані від продажу квартири кошти будуть призначені в розвиток бізнесу, що дані кошти стануть для нього підйомними та він отримає прибуток, про те, жодних коштів від продажу за квартири потерпілий ОСОБА_6 від ОСОБА_5 та будь-кого так і я не отримав.
Допитана в якості свідка ОСОБА_12 підтвердила покази потерпілого ОСОБА_6 з приводу шахрайської схеми вказаної групи осіб.
Як зазначає слідчий, квартира потерпілого ОСОБА_6 є об`єктом кримінально-протиправних посягань, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , виникла необхідність у накладені арешту на дану квартиру з метою подальшої заборони відчуження, у зв`язку з чим слідчий звернувся до суду з даним клопотанням.
У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, посилаючись на обставини, викладені в клопотанні та необхідність застосування заходів забезпечення кримінального провадження, про які він просить суд.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
У силу ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Враховуючи наведене, у задоволенні клопотання необхідно відмовити, оскільки слідчим не доведено необхідності та обґрунтованості арешту майна.
Керуючись ст.ст. 170, 173 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Слідчий суддя Святошинського
районного суду м. Києва ОСОБА_1