В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 квітня 2018 року Справа № 608/936/16-к

Номер провадження1-кп/608/10/2018

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові кримінальне провадження, внесене у Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000030 від 12 квітня 2016 року щодо обвинувачення ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, військовозобов`язаного, з вищою освітою, одруженого, на утриманні має одну неповнолітню дитину, не працюючого, не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 Кримінального кодексу України , -

ВСТАНОВИВ:
Згідно пред`явленого прокурором обвинувачення, ОСОБА_9 , працюючи згідно наказу т.в.о. начальника ГУНП в Тернопільській області за № 40 о/с від 07.11.2015 року на посаді старшого інспектора Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області, будучи відповідно до ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» працівником правоохоронного органу, права та обов`язки якого визначені Законом України «Про Національну поліцію», тобто являючись службовою особою - представником влади, та згідно п.п. «д» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» - суб`єктом відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, діючи умисно, використовуючи надану владу усупереч інтересам служби, з метою власного збагачення, в порушення п.п. 1-3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до яких, на нього покладено обов`язок здійснювати превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень, виявляти причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживати у межах своєї компетенції заходів для їх усунення, вживати заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняти виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення, порушуючи при цьому обмеження, встановлені ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції», одержав неправомірну вигоду за виконання дій з використанням наданого йому службового становища, за наступних обставин.

10 квітня 2016 року близько 02 год. ОСОБА_10 рухався на власному автомобілі марки «Ауді 80», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Незалежності в смт. Хоростків, де був зупинений працівником ДПС роти ДПС ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_11 .. В ході перевірки його документів було виявлено, що ОСОБА_10 перебуває в стані алкогольного сп`яніння. При цьому було проведено виміри ступеню тяжкості алкогольного отруєння за допомогою алкотестера «Драгер» та встановлено 1,44 проміллє. За результатами проведеного обстеження, на місці зупинки було складено протокол про вчинення ОСОБА_10 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та вилучено посвідчення водія на ім`я ОСОБА_10 серії НОМЕР_2 .

В подальшому, 10.04.2016 року ОСОБА_10 , з метою повернення вилученого у нього посвідчення водія, домовився про зустріч з старшим інспектором Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 через свого знайомого на ім`я ОСОБА_12 .

Того ж дня, перебуваючи в службовому кабінеті ОСОБА_9 , що знаходиться по АДРЕСА_2 , ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_9 обставини вилучення у нього посвідчення водія та висловив своє бажання повернути їх. ОСОБА_9 повідомив, що подумає щодо можливості повернення посвідчення водія на ім`я ОСОБА_10 серії НОМЕР_2 .

В цей же час, у старшого інспектора Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 виник злочинний намір, спрямований на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_10 в сумі 2000 гривень за повернення вилученого в останнього посвідчення водія на ім`я ОСОБА_10 серії НОМЕР_2 .

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на одержання неправомірної вигоди, старший інспектор Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 повідомив спільному знайомому ОСОБА_13 , про необхідність надання йому неправомірної вигоди ОСОБА_10 в сумі 2000 гривень за повернення посвідчення водія на ім`я ОСОБА_10 серії НОМЕР_2 .

12.04.2016 року до ОСОБА_10 зателефонував ОСОБА_12 та повідомив, що за повернення посвідчення водія потрібно принести 2000 гривень старшому інспектору Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 ..

Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди, старший інспектор Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 13 квітня 2016 року близько 15 год., під час зустрічі з ОСОБА_10 , яка відбулася в службовому кабінеті ОСОБА_9 в приміщенні Чортківського територіального сервісного центру 6145 Регіонального сервісного центру МВС у Тернопільській області, що знаходиться по вул. Копичинецькій, 128 в м. Чорткові, віддав ОСОБА_10 вилучене у нього посвідчення водія на ім`я ОСОБА_10 серії НОМЕР_2 та отримав від останнього неправомірну вигоду в сумі 2000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_9 органом досудового розслідування обвинувачується в одержанні службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дії з використанням наданого їй службового становища.

Обвинувачений ОСОБА_9 своєї вини у інкримінованому йому діянні не визнав. Суду пояснив, що працював у міліції з 1992 року, а з 1999 року - вже безпосередньо у ДАІ на різних посадах.. В 2016 році він перебував на посаді старшого інспектора поліції. В його обов`язки, зокрема, входило здійснення виїзду на місце ДТП, а також направлення, складених працівниками поліції протоколів про порушення правил дорожнього руху до суду, в тому числі і за ст. 130 КУпАП. З вимогами антикорупційного законодавства він був ознайомлений. Також він керувався в роботі наказом № 1395, яким було введено в дію інструкцію про складання адміністративних протоколів та адміністративним кодексом. В інспекції був журнал реєстрації складених адміністративних протоколів, де вони реєструвалися, після цього через канцелярію, направлялися до суду. 10 квітня 2016 року, після обіду до нього телефонували учасники АТО, зокрема, ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , і розповіли, що в ніч на 10 квітня було складено протокол за ст. 130 КУпАП на волонтера ОСОБА_10 за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. В той же день до нього прийшов ОСОБА_16 та просив допомогти з протоколом. Він відповів йому, що протокол вже складено та буде направлено на розгляд до суду. ОСОБА_10 до того він ні разу не бачив, також у нього не було ніякого з ним спілкування, ні безпосередньо, ні через когось. ОСОБА_17 він знає вже десь більше 10 років, перебуває з ним в добрих відносинах. ОСОБА_18 займається торгівлею будівельними матеріалами, і оскільки, він проводив у себе вдома ремонт, то купляв ці будівельні матеріали у нього. Однак, частину купленого матеріалу він повернув ОСОБА_19 і той мав перед ним борг, який обіцяв повернути згодом. Коли ОСОБА_18 прийшов до нього 10 квітня, то він попросив його повернути йому гроші. ОСОБА_18 пообіцяв віддати гроші десь через тиждень. Після цього, 10, 11, 12 квітня йому телефонував ОСОБА_10 та пропонував зустрітися, на що він відмовлявся. 10 квітня 2016 року, ОСОБА_18 та ОСОБА_10 можливо десь і були разом, але до нього не приходили. Також він міг 10 квітня дзвонити до ОСОБА_20 та запитати, чи дійсно складено адміністративний протокол відносно ОСОБА_10 , бо йому телефонували атовці з цього приводу, але, щоб той віддав йому цей протокол, він такого не говорив. Адміністративний протокол щодо ОСОБА_10 був переданий працівниками ОСОБА_21 у їхній відділ, бо через їхню канцелярію він направлявся у Підволочиський районний суд для розгляду по суті. 13 квітня, зранку, йому знову зателефонував ОСОБА_10 та сказав, що буде цього дня у Чорткові і обов`язково хоче зустрітися. Після цього подзвонив ОСОБА_16 і сказав, що ОСОБА_10 поверне його борг, бо сам він поїхав до Львова. Приїхавши на роботу того дня, близько 14 год. 30 хв., він згадав про ОСОБА_10 та зателефонував йому, сказавши, що він вже на місці. ОСОБА_10 відповів, що перебуває в Чорткові та зараз під`їде до нього. Зайшовши в кабінет, ОСОБА_10 привітався з ним та почав розмову про тимчасовий талон та протокол. Він запитав ОСОБА_10 , чи видали йому тимчасовий талон на право водіння, на що той відповів, що ні. Оскільки, тимчасовий талон ОСОБА_10 не було видано під час складання протоколу і вилучення водійського посвідчення, що було порушенням його прав, то він повернув йому посвідчення водія. При цьому він не вирішував питання, чи винен водій у вчиненні правопорушення, а виправив порушення, вчинені працівниками ДПС. ОСОБА_10 витягнув гроші, він зрозумів, що це гроші, які йому передав ОСОБА_16 , а тому взяв їх та положив на стіл. Коли вийшов ОСОБА_10 з кабінету, в кабінет зразу забігли ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , а також люди, яких він не знав. Вони почали бити його, повалили на підлогу, наділи на нього кайданки. Погрожуючи йому, просили дати визнавальні покази про те, що він вимагав гроші у ОСОБА_10 .. Йому ставало погано і він втрачав свідомість. При цьому його відливали водою, бо коли він прийшов до свідомості, то був мокрим. Це все тривало майже дві години, але він точно не пам`ятає тривалості цих дій. Йому погрожували, що він сяде в тюрму, використовуючи при цьому нецензурну лексику, тюремний жаргон. Він пояснював їм, що 2000 гривень - це борг, який йому повернули. При цьому ніяких протоколів не складалось, ніяких понятих не було. Після цього, десь близько 18 год. до нього пустили захисника ОСОБА_25 та двох понятих. Поки всі чекали слідчого, один понятий відмовився приймати участь у слідчій дії, почали шукати другого понятого. Другий понятий прийшов через півгодини після того, як почалася слідча дія. Було проведено огляд кабінету. При огляді він був дуже подавленим, йому було погано, тому він нічого вже не сказав про борг. Гроші лежали на підлозі, він не знає чому, бо він їх поклав на стіл. Вважає, що було проведено обшук його кабінету, а не огляд, що є не законним, оскільки, ухвали слідчого судді на проведення обшуку його кабінету не було. Крім цього зазаначив, що службовий кабінет перебував у його безпосередньому користуванні, і він мав дати письмовий дозвіл на його огляд, що ним зроблено не було. Після цього його було доставлено в Чортківський райвідділ поліції. Там вже було складено протокол про затримання в присутності адвоката ОСОБА_25 та понятих. Всі переміщення відбувалися у власних автомобілях. З райвідділу поліції його посадили у власний автомобіль Грузінського та повезли за межі Чорткова. При виїзді з ОСОБА_26 , дорогу їхньому автомобілю перегородив автомобіль ОСОБА_25 , оскільки, була домовленість про його доставлення в Чортківську лікарню для проведення медосвідування. Затримання його відбулося близько 15 год. 45 хв., оскільки, з того часу він вже був обмежений у пересуванні. Перебував він під вартою до 15 квітня, до розгляду клопотання про обрання міри запобіжного заходу. Підозру йому оголосили, можливо, 14 квітня о 14 год. 45 хв. за ч. 1 ст. 368 КК України. Також не законно було проведено його обшук без ухвали слідчого судді, під час якого було вилучено його мобільний телефон, записник. Копію обвинувального акту йому вручав слідчий, зачитавши його. Однак, розписку про його отримання він написав прокурору ОСОБА_4 , якого не було при врученні, на що він тоді не звернув уваги. Також ним не чинилося ніякого тиску на ОСОБА_10 після квітня 2016 року, ніякої зустрічі він з ним не мав. Він був переконаний, що гроші, які йому дав ОСОБА_10 , це борг, який йому віддав ОСОБА_18 , тому він не ховав їх та був спокійним. Таким чином, ніякого умислу на отримання неправомірної вигоди у нього не було. Вважає, що досудове слідство проведено не законно, а тому просить його виправдати. Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що в квітні 2016 року він разом з дружиною повертались з ОСОБА_27 додому. Близько 1 2 години ночі їх зупинив патрульний автомобіль. Працівник ОСОБА_28 , зупивниши автомобіль, повідомив, що проходить перевірка документів та попросив сісти в службовий автомобіль. В цьому автомобілі був другий працівник ДАІ, який попросив його пройти тест на приладі «Драгер», що він і зробив. Після цього було складено протокол щодо нього за керування автомобілем ніби-то в стані алкогольного сп`яніння, однак, копії протоколу він не отримав. У протоколі він розписався, але добре не ознайомився з ним. Його посвідчення на право керування транспортним засобом залишилось у патрульного, який його зупинив. На другий день, він з товаришем ОСОБА_29 поїхали в Чортків. Перед тим він подзвонив до ОСОБА_30 , який вночі зупинив його на дорозі і сказав, що йому треба приїхати. Коли він приїхав в Чортків, то в той день йому тимчасовий талон на право керування транспортним засобом видано не було, оскільки, була неділя. В цей день він нічого не чув про те, що потрібні кошти. Тоді він почав шукати спосіб повернути водійське посвідчення або отримати тимчасовий талон. У зв`язку з цим він передзвонив до ОСОБА_31 та попросив допомогти. Зустрівся він з ОСОБА_32 між ОСОБА_33 та ОСОБА_26 . ОСОБА_34 сказав, що треба передзвонити на наступний день та дав телефон ОСОБА_9 .. Пізніше ОСОБА_34 повідомив, що треба дати 2000 гривень, щоб повернути посвідчення водія. Разом з тим, він не говорив, що ці гроші треба дати конкретно ОСОБА_9 , а також йому особисто про гроші нічого не говорив і ОСОБА_9 .. Коли йому сказали про гроші, то він був в цей час у м. Скалат. Після цього він поїхав через ОСОБА_35 , при цьому заїхав у відділення внутрішньої безпеки та написав заяву. Заяву у нього прийняв ОСОБА_23 .. Конкретно прізвища у заяві він не вказував, оскільки, кому би він передав кошти, того б і затримали правоохоронці. Це було 12 квітня 2016 року, таку заяву він написав і в прокуратуру Тернопільської області. Йому видали кошти, напевно, мічені. Чи відбулося написання заяви та вручення коштів в один день, він точно не пам`ятає. Під час додаткового допиту свідок вже ствердно повідомив, що гроші йому були вручені 13 квітня в управлінні СБУ для того, щоб він їх заніс ОСОБА_9 .. Також сказав, що при врученні коштів складався протокол, який він підписав на другий день. При ньому гроші не оброблялися, а тільки сказали, що вони мічені. Купюри були номіналом по 50 гривень, але звірки номерів купюр не проводилось. Також йому було вручено апаратуру. У вівторок він приїхав у Чортків близько 13 години. Чекав ОСОБА_9 десь діля 1,5 години. Він зайшов у коридор Чортківського територіального сервісного центру, потім наліво в кабінет, де був присутній ОСОБА_9 .. Зайшовши, він сказав, що прийшов забрати посвідчення водія. Гроші, які не були в конверті, він поклав на стіл, а ОСОБА_9 їх рукою перставив на столі. Після цього він віддав йому посвідчення. Гроші ОСОБА_9 не перераховував. Прізвище « ОСОБА_36 » йому стало відомо в прокуратурі. Після вручення коштів, він поїхав у м. Скалат. На другий чи третій день його викликали в прокуратуру. Допиту перед врученням коштів не було, а допитували його де-кілька разів після цього. Гроші, які йому вручили, здається, були у файлі, але він їх витягнув з файлу та поклав у кишеню, перед тим як їхати у Чортків. Їхав він у ОСОБА_26 разом з ОСОБА_37 , працівники поліції їхали в інших машинах. Він не чув, щоб ОСОБА_18 з ОСОБА_9 розмовляли про якісь кошти. Коли ОСОБА_9 повертав посвідчення, то він запитав, чи приніс я це ? Після того, як він вручив кошти, до ОСОБА_9 в кабінет забігло десь 5 6 чоловік. Вийшовши на вулицю, він зняв спецзасоби, віддав їх працівникам проліції та поїхав по своїх справах.

Даючи оцінку показанням свідка ОСОБА_10 , які суд безпосередньо сприймав під час судового засідання, а тому може обґрунтовувати свої висновки на цих показаннях згідно положень ч.4 ст.95 КПК України як достовірних, приходить до висновку, що із вказаних показань не є повністю доведеною обставина по пред`явленому прокурором обвинуваченні в тому, що 13 квітня 2016 року близько 15 год., під час зустрічі з ОСОБА_10 , яка відбулася в службовому кабінеті ОСОБА_9 в приміщенні Чортківського територіального сервісного центру 6145 Регіонального сервісного центру МВС у Тернопільській області, що знаходиться по вул. Копичинецькій, 128 в м. Чорткові, ОСОБА_9 віддав ОСОБА_10 вилучене у нього посвідчення водія на ім`я ОСОБА_10 серії НОМЕР_2 та отримав від останнього неправомірну вигоду в сумі 2000 гривень. Як пояснив свідок, при написанні заяв в правохоронні органи йому не було відомо прізвище особи, яка має отримати неравомірну вигоду, ОСОБА_38 також не казав йому, що ці гроші треба дати ОСОБА_9 , та і сам ОСОБА_9 не говорив йому про гроші за повернення посвідчення водія.

Свідок ОСОБА_20 суду пояснив, що у квітні 2016 року працював у взводі дорожньо-патрульної служби, відповідаючи за ведення адміністративної практики. У його обов`язки входило приймання складених адміністративних протоколів за порушення правил дорожнього руху, внесення їх в програму. Оскільки, канцелярія у них була відсутня, то через районний відділ поліції їх направляли у суди для розгляду. Попередньо, за таку ділянку роботи відповідав ОСОБА_9 .. При направленні протоколів до суду, вилучені під час їх складання, водійські посвідчення залишалися у них. Після рішення суду, у випадку не позбавлення правопорушників прав керування, ці посвідчення їм поверталися. Йому не відомо, чи при складанні протоколу відносно ОСОБА_10 у того вилучалось посвідчення водія. Протокол щодо вчиненя правопорушення ОСОБА_10 , ним було внесено в базу АІС і передано для розгляду в суд. ОСОБА_9 не звертався до нього з проханням про направлення протоколу, складеного на ОСОБА_10 у його підрозділ. Свідок не пам`ятає, щоб він давав свідчення, нібито йому 10 квітня 2016 року дзвонив ОСОБА_9 і розповідав про розмову з ОСОБА_10 та повернення протоколу.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що 10 квітня 2016 року здійснював патрулювання разом з Томиним на дорозі. В другому екіпажі був ОСОБА_9 .. Близько 1 години ночі вони зупинили автомобіль «Ауді», водій якого - ОСОБА_10 був п`яний. Стан алкогольного сп`яніння водія перевірили на приладі «Драгер». Машину передали у керівництво дружині водія, яка зобов`язалася доставити автомобіль на місце. Він склав протокол на водія ОСОБА_10 та вилучив у нього водійське посвідчення. Давши дружині номер телефону, сказав, що тимчасовий талон видасть водію завтра. В кінці зміни він цей протокол здав ОСОБА_20 , який у той час займався адміністративною практикою. З ОСОБА_10 він більше ніколи не зустрічався. ОСОБА_9 до нього щодо складеного протоколу відносно ОСОБА_10 не звертався. При виявленні правопорушення, за яке можливе стягнення у виді позбавлення прав керування, працівники поліції мають право вилучити водійське посвідчення та видати тимчасовий талон на право керування транспортним засобом. Думає, що такий талон ОСОБА_10 було видано, але не ним особисто. При складанні протоколу ОСОБА_10 свою вину визнав повністю, не пропонував якось вирішити це питання, просив тільки не забирати транспортний засіб.

Свідок ОСОБА_39 суду пояснив, що у квітні 2016 року він був начальником сектору відділу поліції, ОСОБА_9 перебував у його підпорядкуванні. В коло обов`язків ОСОБА_9 входило: регулювання дорожнього руху, оформлення дорожньо-транспортних пригод, складення протоколів про порушення правил дорожнього руху. Складені працівниками ДАІ протоколи заносились в базу і передавались в суд. В той час за ведення адміністративної практики відповідали ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_9 .. Йому не відомо, чи у квітні 2016 року працівники поліції мали право вилучати водійські посвідчення у правопорушників.

Свідок ОСОБА_42 суду пояснив, що в квітні 2016 року перебував на посаді начальника відділу кадрового забезпечення Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області. До функціональних обов`язків ОСОБА_9 він ніякого відношення не мав.

Даючи оцінку показанням свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_11 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , які суд безпосередньо сприймав під час судового засідання, а тому може обґрунтовувати свої висновки на цих показаннях згідно положень ч.4 ст.95 КПК України як достовірних, приходить до висновку, що із вказаних показань судом не здобуто підтвердження чи відсутність обставин по пред`явленому прокурором обвинуваченні ОСОБА_9 , а саме: в одержанні службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дії з використанням наданого їй службового становища.

Свідок ОСОБА_45 суду пояснив, що в квітні 2016 року, в неділю до нього подзвонив його знайомий ОСОБА_10 і сказав, що його вночі затримали працівники поліції за керування в нетверезому стані і забрали права, попросив під`їхати та переговорити. З приводу водійських прав ОСОБА_10 він спілкувався з ОСОБА_9 по телефону, сказавши, що під`їде до нього і зразу ж приїхав. ОСОБА_9 сказав, що протокол вже складено і нічого зробити не можна. ОСОБА_10 він не повідомляв, яку суму потрібно заплатити ОСОБА_9 за повернення прав. З ОСОБА_10 він знайомий з 2015 року, так як той був волонтером і приїжджав на схід, де він служив. З ОСОБА_9 він знайомий з 2000 року. Оскільки він займається підприємницькою діяльністю, ОСОБА_9 замовляв в нього ролети і сплатив близько 1990 гривень готівкою в магазині. Однак, через деякий час ОСОБА_9 відмовився від замовлення та попросив повернути гроші, повернувши йому накладну, яку він викинув. Він погодився повернути гроші ОСОБА_9 пізніше. Під час зустрічі з ОСОБА_10 та ним, ОСОБА_9 нагадав йому, що він винен йому гроші, які він йому на той час ще не віддав. Коли він їхав в Яворів, то йому подзвонив ОСОБА_10 та сказав, що може поїде до ОСОБА_9 вирішувати питання. Розмови з ОСОБА_10 про те, що необхідно дати гроші ОСОБА_9 за повернення посвідчення водія між ними не було. З приводу оримання ОСОБА_9 неправомірної вигоди за повернення посвідчення водія йому нічого не відомо.

Оцінюючи показання свідка ОСОБА_46 , які суд безпосередньо сприймав під час судового засідання, а тому може обґрунтовувати свої висновки на цих показаннях згідно положень ч.4 ст.95 КПК України як достовірних, приходить до висновку, що вказані показання узгоджуються з показаннями обвинуваченого ОСОБА_9 з приводу того, що він мав борг перед ОСОБА_9 в сумі близько 2 000 гривень, ОСОБА_9 просив повернути борг і можливо, цю розмову чув ОСОБА_10 ..

Свідок ОСОБА_47 суду пояснив, що він був понятим при вилученні мобільного телефону у ОСОБА_9 .. Все це відбувалося на другому поверсі в райвідділі поліції близько 20 год. 20 год. 30 хв. Там були присутні чергові служби а також ніби працівники СБУ. В черговій частині був наряд у складі двох чоловік. Міліціонер сказав підписати протокол про вилучення телефону у ОСОБА_9 .. Сам момент вилучення телефону він не бачив а також він не чув, щоб ОСОБА_9 щось говорив. Обстановка була спокійною. Пробув у райвідділі він десь хвилин десять.

Свідок ОСОБА_48 суду пояснив, що він йшов з товаришем і до них підійшов міліціонер та запросив бути понятим. Це було ввечері, точної години він не пам`ятає. Коли вони зайшли в райвідділ, то їм сказали, що було вилучено телефон у ОСОБА_9 . Їм показали якісь документи, але які, він не знає. А також дали їм протокол, в якому вони розписались. Ніяких заяв ні від кого не поступало. А також він не пам`ятає, чи був у цей час присутній адвокат.

Свідок ОСОБА_49 суду пояснив, що був понятим під час огляду кабінету ОСОБА_9 .. Коли він підійшов до будинку ДАІ, то там стояла жінка і вони разом з нею зайшли в кабінет. Було видно, що з ОСОБА_9 щось зробили, напевно була бійка. ОСОБА_9 сидів у розірваній сорчці, тримаючись за бік. ОСОБА_9 жалівся на стан здоров`я, зняв сорочку, у нього були великі гематоми на руці. ОСОБА_9 сказав, що в його кабінет забігли невідомі йому люди і били його, однак, не вказував на когось конкретно. При цьому була присутня інша понята, склад, який був під час слідства, адвокат. Огляд тривав близько 2, 5 3 годин. Все що було здійснено під час огляду, було відображено в протоколі. З протоколом він ознайомлювався. Своїх показів він не змінював. Під час огляду велася відеозйомка. Під столом лежали гроші. ОСОБА_9 запитували чиї-то гроші, на що він відповів, що це не його гроші. Гроші номіналом 50 гривень світилися світло зеленим кольором. Руки ОСОБА_9 також були освічені лампою, але освітлення на його руках не було. Тієї фарби, яка була на грошах, на руках ОСОБА_9 не було. Гроші було упаковано, опечатано та вилучено. Крім грошей, здається, нічого більше вилучено не було. Він не пам`ятає, чи було відображено у протоколі, що не було світіння на руках ОСОБА_9 .. Він не пам`ятає, чи складався протокол допиту його як свідка. Чи заявлялись якісь клопотання адвокатом під час огляду він також не пам`ятає.

Даючи оцінку показанням свідків ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , які суд безпосередньо сприймав під час судового засідання, а тому може обґрунтовувати свої висновки на цих показаннях згідно положень ч.4 ст.95 КПК України як достовірних, приходить до висновку, що із вказаних показань судом не здобуто підтвердження чи відсутність обставин по пред`явленому прокурором обвинуваченні ОСОБА_9 , а саме: в одержанні службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дії з використанням наданого їй службового становища, оскільки, будь яких показань щодо таких дій ОСОБА_9 із показів свідків не здобуто.

Свідок ОСОБА_24 суду пояснив, що на час інкримінованого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, він працював оперуповноваженим правовохоронних органів. В його обов`язки входило проведення документування фактів вимагання неправомірної вигоди. 12 квітня 2016 року звернувся ОСОБА_10 з заявою про те, що працівники правоохоронних органів вимагають у нього 2 тисячі гривень за повернення йому водійського посвідчення. Його заяву було зареєстровано. Така ж заява ОСОБА_10 була і у прокуратурі. 13 квітня того року вони виїхали і затримали ОСОБА_9 .. На місце події він під`їхав десь через 10 15 хвилин після їхніх працівників. В кабінеті ОСОБА_9 , здається, було: один або два працівники СБУ, один або два працівники прокуратури, ОСОБА_23 , який першим забіг до кабінету ОСОБА_9 після заявника. Слідчого ще не було, він приїхав десь через годину, або дві пізніше. ОСОБА_9 вже був затриманий їхніми працівниками та сидів на кріслі, будучи в пригніченому стані. Все оглянули в кабінеті, описали, проводилось світіння. Ніякого тиску на ОСОБА_9 не було, ніхто його не бив. Гроші лежали на підлозі, між столом та дверима. Вони слідкували, щоб ніхто не заходив до кабінету. ОСОБА_9 в його присутності нічого не робив, він спочатку не хотів давати свідчень, а пізніше пояснював, що ніяких грошей він не брав, що це не його гроші. Працівникам їхнього підрозділу було відомо, що прокуратурою внесено відомості в ЄРДР. Вони ніяких поцесуальних дій без працівників прокуратури і СБУ не проводили. Але письмового доручення йому не було надано для забезпечення документування факту події. Перед проведенням огляду місця події появились поняті, можливо, вони прийшли разом з слідчим. В процесі огляду було оглянуто кабінет, матеріали, проводилось освідування ОСОБА_9 - бралися змиви з рук. Як такого пошуку грошей не було, оскільки, вони лежали на столі. ОСОБА_9 про тілесні ушкодження заявив під час огляду місця події, але видимих слідів тілесних ушкоджень не було. Прибув він у Чортків десь перед 15 16 годиною 13 квітня 2016 року. Коли відбулася зустріч між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 він не пам`ятає. Також він не пам`ятає, через який період з часу затримання ОСОБА_9 появився адвокат, чи був ОСОБА_9 у кайданках. Також не може сказати, чи велася зйомка на місці події до приїзду слідчого, а відтак не може пояснити, як появилися знімки з місця події у цей час в мережі «Інтернет». Особисто він зйомку не проводив.

Свідок ОСОБА_23 суду пояснив, що він особисто прийняв заяву від ОСОБА_10 .. Виїхали до Чорткова, заявник зайшов до ОСОБА_9 близько 18 години. Зустрівши заявника вже на сходах, вони зразу зайшли до кабінету ОСОБА_9 . Запропонували тому залишатись на місці, оскільки, він підозрюється у вчиненні злочину. ОСОБА_9 сидів на робочому місці, запитував, що сталося. Він намагався покинути кабінет і викинути гроші з краю стола, з під протоколу. Гроші впали на підлогу, їх ніхто не чіпав. Через 15-20 хвилин прибули поняті, слідчо-оперативна група. Це було вже десь 18 год. 20 хв.. ОСОБА_9 не давав ніяких пояснень щодо грошей. Свідок підписував протокол огляду місця події. Було видно світіння на одному пальці руки ОСОБА_9 .. Заява ОСОБА_10 булла скерована особисто йому, як працівнику оперативного підрозділу. Він повинен виконувати доручення керівника, як письмові, так і усні. Під час огляду місця події він виконував вказівки слідчого щодо огляду місця події: робив змиви, проводив освітлення, вилучав предмети. Почалася слідча дія точно через 15 20 хвилин. На той час не було ні слідчого, ні понятих. Була створена група з ряду працівників СБУ, внутрішньої безпеки. Але чи є постанова про створення такої групи, йому не відомо. На питання про те, що зустріч між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 відбулася о 15 год, а огляд проводився о 18 годині, відповів, що все відбувалося о 18 год. Разом з ним до кабінету ОСОБА_9 зразу зайшов ОСОБА_53 з внутрішньої безпеки і один працівник СБУ. Решта ходили по загальному коридору. Поняті появились через 15- 20 хвилин. До ОСОБА_9 застосовувались кайданки шляхом загину руки за спину, коли той був на підлозі. Застосував їх ОСОБА_22 .. Він не пам`ятає, чи ОСОБА_9 лежав лицем до підлоги. Лежав він на підлозі десь 1 2 хвилини. Свідомості він не втрачав, але йому було погано і тому приносили воду. Понятих тоді ще не було. Учасники спецгрупи не вживали спиртних напоїв перед операцією. Між ними була розмова про те, чому вони прийшли, цікавилися, що за гроші з`явилися в кабінеті ОСОБА_9 .. Вони не пропонували ОСОБА_9 визнати вину, або вирішити питання по іншому. Він виходив у загальний коридор, експерт був з камерою. Чи відбувалась заміна понятих, він не пам`ятає. З ОСОБА_10 він особисто не був знайомий до тієї події. ОСОБА_10 є атовцем, він також їздив в зону проведення АТО. Спільні знайомі подзвонили і сказали, що в ОСОБА_10 вимагають кошти та дали йому його номер телефону. ОСОБА_10 йому передзвонив, і він сказав йому, що зробити. Хто віз ОСОБА_9 в ОСОБА_54 - він не пам`ятає. Під час проведення цієї операції були використані як службові автомобілі, так і приватні, що не заборонено законом. Він точно не пам`ятає, чи був присутнім при освідуванні ОСОБА_9 , але пригадує, що були якісь тілесні ушкодження у того, бо він заходив, коли освідували ОСОБА_9 .. На той час він вже працював у оперативному підрозділі десь півтора року. Особисто в нього були на розгляді скарги щодо бувши працівників ДАІ, однак, особисто він скарги щодо ОСОБА_9 не розглядав. Огляд місця події розпочався згідно протоколу о 18 год 21 хв. Забігли в кабінет близько 18 години. Фіксували сліди огляду 20 хвилин. Прибули вони в Чортків близько 11 години, їздили, планували, як заходити, виходити. Вони не практикують брати відеокамеру. Експерт був з камерою. Був контроль за аудіовідеозаписами спеціаліста, тому не брали відеокамеру.

Даючи оцінку показанням свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_23 , які суд безпосередньо сприймав під час судового засідання, а тому може обґрунтовувати свої висновки на цих показаннях згідно положень ч.4 ст.95 КПК України як достовірних, приходить до висновку, що із вказаних показань судом не здобуто підтвердження чи відсутність обставин по пред`явленому прокурором обвинуваченні ОСОБА_9 , а саме: в одержанні службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дії з використанням наданого їй службового становища, оскільки, будь яких показань щодо таких дій ОСОБА_9 із показів свідків не здобуто.

Також, на обгрунтування винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України, сторона обвинувачення посилається на наступні докази, які в судовому засіданні були безпосередньо досліджені судом.

Заява ОСОБА_10 від 12 квітня 2016 року, скерована до відділу внутрішньої безпеки в Тернопільській області ДВБ МВС України, в якій він просить притягнути до кримінальної відповідальності працівників поліції ( ДАІ) м. Чортків, які вимагають від нього 2000 гривень за не притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП та повернення посвідчення водія, яке вилучили 10.04.2016 року і не повернули на той час, не видавши тимчасового талону щодо дозволу керувати автомобілем.

Заява ОСОБА_10 , подана ним в прокуратуру Тернопільської області також 12 квітня 2016 року, згідно якої він просить вжити заходів щодо притягнення до відповідальності працівників поліції (ДАІ) м. Чортків, які вимагають від нього 2000 гривень за не притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП та повернення посвідчення водія, яке вилучили 10.04.2016 року і не повернули на той час, не видавши тимчасового талону щодо дозволу керувати автомобілем.

Витяг з кримінального провадження № 0000030 від 12 квітня 2016 року, згідно якого 12 квітня 2016 року за заявою ХХХ (код) внесена до ЄРДР правова кваліфікація ч. 3 ст. 368 КК України з фабулою: службові особи ГУНП в Тернопільскій області вимагають в особи ОСОБА_55 неправомірну вигоду за не притягнення його до адміністративної відповідальності та вчинення інших дій, які входять в їх компетенцію.

Витяг з кримінального провадження № 0000030 від 12 квітня 2016 року, згідно якого 12 квітня 2016 року за заявою ОСОБА_10 внесена до ЄРДР правова кваліфікація ч. 1 ст. 368 КК України з фабулою: 13 квітня 2016 року старший інспектор Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області майор поліції ОСОБА_9 одержав неправомірну вигоду від ОСОБА_10 в сумі 2000 гривень за повернення раніше вилученого посвідчення водія.

Даючи, згідно ст.94 КПК України оцінку достовірності цих доказів, суд вважає, що має місце процесуальна невідповідність внесення даних у витяги з кримінального провадження та даних з заяв ОСОБА_10 станом на 12 квітня 2016 року. Суд приходить до висновку, що процесуально є не доведеними обставини згідно ст.214 КПК України про початок досудового розслідування 12 квітня 2016 року при зазначенні у витягах з кримінального провадження по фабулі щодо дій ОСОБА_9 , про які ОСОБА_10 не заявляв, та він і не міг про це заявляти та знати, тому що фактично дії ОСОБА_9 мали місце лише в майбутньому - 13.04.2016 року (на наступний день); та у іншому витягу з кримінального провадження, де у фабулі йдеться про вимагання службовими особами ГУНП в Тернопільскій області в особи ОСОБА_55 неравомірної вигоди за не притягнення його до адміністративної відповідальності та вчинення інших дій, які входять в їх компетенцію, і взагалі не зазначено прізвища ОСОБА_9 ..

Вказане дає підстави суду згідно ст.89 КПК України, як докази - витяги з кримінального провадження №0000030 від 12.04.2016 року та заяви ОСОБА_10 - визнати недопустимими доказами, які не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень, на них не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Протокол огляду місця події від 13 квітня 2016 року, а саме: службовий кабінет ОСОБА_9 , який знаходиться в приміщенні сервісного центру 6145 Регіонального сервісного центру МВС у Тернопільській області по вул. Копичинецькій, 128 в м. Чорткові, під час якого було виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 2 000 гривень, котрі перед цим вручались ОСОБА_10 працівниками УСБУ в Тернопільській області та відеозаписом огляду місця події. Під час огляду також було проведено освідування ОСОБА_9 , під час якого було проведено змиви з його рук з метою виявлення та фіксації слідів злочину а також вилучено документи щодо адміністративного протоколу стосовно ОСОБА_10 за ст. 130 КУпАП. Крім цього було вилучено мобільний телефон «Nokia», який належить ОСОБА_9 .. Під час цієї дії від захисника ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_25 надійшло клопотання щодо заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 під час затримання його оперативними працівниками, на тілі ОСОБА_9 виявлено два синці. Також міститься зауваження ОСОБА_9 , в якому зазаначено, що під час огляду його рук, ніякого світіння виявлено не було.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Ці дані встановлюються процесуальними діями, які фіксуються відповідно до вимог ст. 104 КПК України протоколом.

Згідно ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом; недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Згідно ч. 2 ст. 234 КПК України, обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться (зареєстрований) орган досудового розслідування як юридична особа.

У статті 87 КПК України зазначено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння, як здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов. Таким чином, даючи оцінку достовірності вказаного доказу, відповідно до ст. 94 КПК України, суд вважає необхідним вказаний доказ протокол огляду місця події від 13 квітня 2016 року, а саме службового кабінету ОСОБА_9 , визнати недопустимим доказом, який не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення, оскільки, він проведений без ухвали слідчого судді, підстав невідкладного проникнення до приміщення, визначених ч. 3 ст. 233 КПК України не вбачається.
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та практика Європейського суду з прав людини відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело доказів.

В рішеннях ЄСПЛ «Балицький проти України» та «Шабельніков проти України» Європейський Суд вказав про подальшу недопустимість доказів, отриманих внаслідок порушення, та доказів, які були отримані, як би не були отримані перші недопустимі докази (доктрина «плодів отруйного дерева»).
На підставі наведеного, суд визнає недопустимими інші докази, які отриманні досудовим слідством в подальшому на підставі первинного недопустимого доказу протоколу огляду місця події від 13 квітня 2016 року, а саме: речові докази грошові кошти в сумі 2000 гривень, які вилучені 13 квітня 2016 року в ході огляду місця події у службовому кабінеті ОСОБА_9 , яке знаходиться в приміщенні Чортківського територіального сервісного центру 6145 Регіонального сервісного центру МВС у Тернопільській області, що по вул. Копичинецькій, 128 в місті Чорткові, довідку УСБУ в Тернопільській області від 20.12.2017 року, згідно якої вказані грошові кошти перебувають на балансі в УСБУ в Тернопільській області; висновок експерта №1.1-169/16 від 28.04.2016 року, за результатами технічної експертизи документів щодо переданих ОСОБА_10 . ОСОБА_9 грошових коштів в сумі 2000 гривень; висновок експерта № 2-174/16 від 27.04.2016 року за результатами судово-хімічної експертизи спеціальних хімічних речовин та речовин хімічних виробництв, щодо банкнот, вилучених під час огляду місця події

13.04.2016 року в службовому кабінеті ОСОБА_9 ; висновок експерта № 7-47/16 від 26.04.2016 року за результатами судово-технічної комп`ютерної експертизи, проведеної щодо телефону «Nokia», який належить ОСОБА_9 та був вилучений під час огляду місця події 13 квітня 2016 року а також протоколи огляду предметів.

Також судом було досліджено : протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 14.04.2016 року з відповідними додатками, згідно якого 13.04.2016 року працівниками УСБУ в Тернопільській області вручено ОСОБА_10 помічені спеціальним препаратом «Промінь-1» з нанесенням букви «К» люмінісцуючим фломастером у верхньому куті лицьової сторони кожної купюри грошові кошти в сумі 2000 гривень номіналом по 50 гривень з відповідними серійними номерами, котрі того ж дня ОСОБА_10 передав ОСОБА_9 у його службовому кабінеті. Згідно цього ж протоколу ОСОБА_10 вручено відео записуючий пристій «Москіт»; протокол про результати аудіо-, відеоконтролю особи від 14.04.2016 року з додатком СО-К №1439 за результатами проведення аудіо-, відеоконтролю особи - ОСОБА_9 , згідно якого 13.04.2016 року у службовому кабінеті ОСОБА_9 повернув ОСОБА_10 посвідчення водія, а ОСОБА_10 передав ОСОБА_9 помічені грошові кошти в сумі 2000 гривень; протокол огляду від 26.04.2016 року, згідно якого оглянуто оптичний диск СО-К. №1439, котрий є додатком до протоколу результати аудіо - відеоконтролю особи від 14.04.2016 року.

Даючи оцінку достовірності вказаних доказів у відповідності до ст. 94 КПК України, суд зазначає наступне. Негласні слідчі дії, згідно ч.2 ст.246 КПК України, можуть проводитись тільки щодо тяжких та особливо тяжких злочинів. За приписами ч.4 ст.246 КПК України, рішення про контроль за вчиненням злочину приймається виключно прокурором.

ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Відповідно до частини другої статті 290 КПК прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання. Сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одна одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду. Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази ( частини одинадцята, дванадцята статті 290 КПК).

Отже, з вищенаведених положень вбачається, що невідкриття матеріалів сторонами в порядку цієї статті є окремою підставою для визнання таких матеріалів недопустимими як докази. При цьому, відкриттю, окрім протоколів, у яких зафіксовано хід та результати проведення певних дій, в обов`язковому порядку підлягають і матеріали, які є правовою підставою проведення таких дій (ухвали, постанови, клопотання), що забезпечить можливість перевірки стороною захисту та судом допустимості результатів таких дій як доказів.

Чинний КПК не містить заборони для сторін кримінального провадження представляти в суді матеріали, не відкриті одна одній. Заборона адресована суду, який згідно з частиною дванадцятою статті 290 КПК не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази. Надання стороною обвинувачення у суді матеріалів, до яких не було надано доступ стороні захисту, і долучення їх як доказів на стадіях судового розгляду порушує право обвинуваченого на захист, оскільки, змушує його захищатися від так званих нових доказів без надання достатніх можливостей і часу для їх спростування. Про це також зазначає Верховний Суд України у своїй постанові від 16.03.2017 року у справі № 671/463/15-к.

Таким чином, вказані докази слід визнати недопустими, оскільки, матеріали, які були правовою підставою проведення таких дій, а саме: витяг з кримінального провадження № 0000030 від 12 квітня 2016 року, згідно якого 12 квітня 2016 року за заявою ХХХ (код) внесена до ЄРДР правова кваліфікація ч. 3 ст. 368 КК України з фабулою: службові особи ГУНП в Тернопільскій області вимагають в особи ОСОБА_55 неправомірну вигоду за не притягнення його до адміністративної відповідальності та вчинення інших дій, які входять в їх компетенцію; клопотання про дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-відеоконтролю особи від 12 квітня 2016 року; ухвала про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) із застосуванням технічних засобів від 12 квітня 2016 року, винесена слідчим суддею апеляційного суду Тернопільської області; постанова про проведення контролю за вчиненням злочину від 12 квітня 2016 року, винесена прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих прокуратури Тернопільської області, не були надані стороні захисту під час відкриття матеріалів кримінального провадження, хоча були у їх розпорядженні на той час.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12рп/2011 від 20 жовтня 2011 року (справа № 1-31/2011) положення статті 62 Конституції України спрямовані на забезпечення прав і свобод людини і громадянина, а саме: обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто обвинувачення у вчиненні злочину не може ґрунтуватися на фактичних даних, одержаних у результаті оперативно - розшукової діяльності уповноваженою на те особою без дотримання конституційних положень або з порушенням порядку, встановленого законом атакож одержаних шляхом вчинення цілеспрямованих дій щодо їх збирання і фіксації із застосуванням заходів, передбачених Законом України № 2135- ХІІ від 18 лютого 1992 року «Про оперативно-розшукову діяльність»), особою, не уповноваженою на здійснення такої діяльності. У вказаному рішенні Конституційного Суду України, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально - процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина у кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Відповідно до приписів ст. 370 КПК України , судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

При цьому, відповідно до ч.2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст.374 КПК України.

Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Суд, безпосередньо дослідивши зібрані під час досудового слідства докази сторони обвинувачення та сторони захисту у їх сукупності, давши їм належну оцінку, відповідно до вимог ст.94 КПК України, дійшов висновку про те, що стороною обвинувачення не доведено, що злочин, передбачений ч.1 ст. 368 КК України вчинений обвинуваченим ОСОБА_9 ..

Так, суд визнає показання обвинуваченого ОСОБА_9 правдивими, так як вони підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

За таких обставин стороною обвинувачення є недоведеною наявність в діях ОСОБА_9 ознак ч.1 ст. 368 КК України в кваліфікації дій, а саме: одержанні службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дії з використанням наданого їй службового становища,

В силу ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Статтею 373 КПК України встановлено, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Згідно з п.2 ч.1 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_9 встановлено, що він раніше не судимий, за місцем роботи та проживання характеризується виключно позитивно.

Оцінюючи та аналізуючи докази в їх сукупності, суд звертає особливу увагу на один із конституційних принципів, закладених в ст. 62 Конституції України, щодо прав, свобод та обов`язків людини і громадянина, де визначено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, тому що доведення вини - це завдання сторони обвинувачення. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стаття 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантує кожному право на справедливий суд.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» визнано неприпустимим обвинувальний ухил при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Так, у справі «Барбера, Мессегу и Хабардо проти Іспании» (Barbera, MesseguandJabardo v. Spain) від 6.12.1998 pоку (п.146), Європейський суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний скоїв злочин, який ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні, і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого». Європейський суд з прав людини також підкреслив, що за змістом пункту 2 статті 6 Конвенції, докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, повинні відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Отже, суд дійшов до висновку, що жоден із перевірених судом доказів, наданих обвинуваченням, не підтверджує пред`явлене ОСОБА_9 обвинувачення за ч.1 ст. 368 КК України (в редакції Закону № 1261-VІІ від 13.05.2014 року із змінами , внесеними згідно із Законом № 1698- VІІ від 14.10.2014 року), а відтак його слід визнати невинуватим та виправдати у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Питання речових доказів вирішити відповідно до положень ст.100 КПК України.

Питання процесуальних витрат вирішити відповідно до положень ст. 122 КПК України.

Питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, а саме: накладення арешту на майно, вирішити відповідно до положень ст. 174 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 368 Кримінального кодексу України (в редакції Закону № 1261-VІІ від 13.05.2014 року із змінами, внесеними згідно із Законом № 1698- VІІ від 14.10. 2014 року) та виправдати у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину.

Речові докази по справі : грошові кошти в сумі 2000 (дві тисячі) гривень повернути законному володільцю УСБУ в Тернопільській області; ; марлеві тампони, якими проведено змиви з обох рук ОСОБА_9 , контрольний відрізок марлевого тампону для проведення змивів - знищити; вилучений у ОСОБА_9 мобільний телефон «Нокія» повернути власнику - ОСОБА_9 ; посвідчення водія серії НОМЕР_2 залишити у ОСОБА_10 ..

Процесуальні витрати по залученню експертів покласти на рахунок держави.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільскої області від 14 квітня 2016 року, на грошові кошти та інше майно, вилучене у ОСОБА_9 13.04. 2016 року під час огляду місця події.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі апеляції через Чортківський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копії вироку суду.

Суддя:/підпис/

Копія вірна

Вирок набрав законної сили "____"________________р.

Оригінал вироку знаходиться в матеріалах справи № 608/936/16-к

Суддя: ОСОБА_1

Копію вироку видано « » року

Секретар: