Справа №588/194/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/105/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_10 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_10 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , доповнену заступником прокурора Сумської області ОСОБА_12 , на вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 31 серпня 2017 року, яким

ОСОБА_10 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1

раніше судимого:

- 12 березня 2003 року за ч.ч. 1, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 11 серпня 2005 року за ч. 3 ст. 185, ст. 395, ст. 69, ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі;

- 12 грудня 2008 року за ч. 1 ст. 296 України до 4 місяців 5 днів арешту;

- 17 лютого 2010 за ч. 2 ст. 190, ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 04 жовтня 2012 умовно-достроково на невідбутий строк 1 місяць 20 днів

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України і призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 2 роки;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначене покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки.

Зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_10 строк його попереднього ув`язнення на підставі статті 72 КК України за період з 10.02.2017 року до 20.06.2017 року включно з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі, а з 21.06.2017 по день ухвалення цього вироку, тобто по 31.08.2017 року з розрахунку день за день.

ОСОБА_10 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця м. Тростянець Сумської області

раніше судимого:

- 09 лютого 2016 року за ч. 1 ст. 185 КК України до 120 годин громадських робіт, покарання відбуте повністю після передання обвинувального акту до суду;

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 389 КК України і призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 1 рік;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців;

- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.;

- за ч. 2 ст. 389 КК України у виді обмеження волі строком 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначене покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців.

Зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_10 строк його попереднього ув`язнення на підставі статті 72 КК України за період з 27.09.2016 року до 20.06.2017 року включно з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі, а з 21.06.2017 по день ухвалення цього вироку, тобто по 31.08.2017 р. з розрахунку день за день.

Постановлено стягнути:

- з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_13 1000 грн. моральної шкоди та на користь держави 337,59 грн. процесуальних витрат;

- з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_13 1000 грн. моральної шкоди та на користь держави 680,71 грн. процесуальних витрат, -

ВСТАНОВИЛА:
За вироком суду ОСОБА_10 та ОСОБА_10 визнані винними у вчиненні наступних злочинів.

24 січня 2016 року приблизно о 16:30 год. ОСОБА_10 прийшов до домогосподарства АДРЕСА_1 , щоб повернути ОСОБА_14 грошовий борг. Зайшовши на територію подвір`я вказаного господарства після того, як ніхто не відчинив двері будинку, він зрозумів, що власник за місцем мешкання відсутній, та з двору будинку повторно, таємно викрав майно ОСОБА_15 на суму 280 грн. 00 коп.

В цей же день, 24 січня 2016 року у вечірній час, ОСОБА_10 та ОСОБА_10 перебуваючи на літньому майданчику, розташованому за будівлею магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_1 , за попередньою змовою групою осіб, діючи повторно, таємно викрали майно потерпілого ОСОБА_16 на загальну суму 217 грн. 00 коп.

27 січня 2016 року приблизно о 12:30 год. Піскун ОСОБА_17 та ОСОБА_10 , діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб, таємно, проникли до домогосподарства АДРЕСА_1 , звідки викрали майно потерпілої ОСОБА_13 на суму 267 грн. 00 коп.

20 березня 2016 року, ОСОБА_10 , у вечірній час, проник до подвір`я господарства по АДРЕСА_1 , звідки повторно, таємно викрав належне ОСОБА_18 на загальну суму 383 грн.

30 червня 2016 року близько 15:50 год., ОСОБА_10 , перебуваючи в кімнаті АДРЕСА_2 , діючи повторно, маючи корисливий умисел на заволодіння мобільним телефоном, увівши в оману ОСОБА_19 в тому, що поверне йому телефон, взяв мобільний телефон марки Nokia 105, але після розмови не повернув його власнику та разом з телефоном зник у невідомому напрямку, заволодівши вказаним мобільним телефоном шляхом обману, завдавши потерпілому ОСОБА_19 майнової шкоди на суму 449 грн.

Крім того, ОСОБА_10 , будучи засудженим вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 09 лютого 2016 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт.

14 березня 2016 року він був поставлений на облік до Тростянецького районного сектору кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України в Сумській області, де йому були роз`яснені умови відбування покарання, порядок відбування покарання, він був попереджений про кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 389 КК України за ухилення від відбуття покарання, а 22 березня 2016 року встановлено дні явки на реєстрацію і ОСОБА_10 направлено для відбування призначеного судом покарання до КП ТМР «Чисте місто».

23 та 25 березня 2016 року ОСОБА_10 не з`явився без поважних причин на відпрацювання громадських робіт до КП ТМР «Чисте місто», при цьому 23.03.2016 року на ОСОБА_10 постановою начальника Тростянецького відділення поліції ГУ НП у Сумській області СУ №005159 за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 178 КУпАП було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. В подальшому 30 та 31 березня 2016 року ОСОБА_10 з`явився до відповідальної особи КП ТМР «Чисте місто», отримав завдання, однак його не виконав, чим порушив трудову дисципліну та без дозволу залишив місце відпрацювання. 04 квітня 2016 ОСОБА_10 не з`явився на реєстрацію до Тростянецького районного сектору кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України в Сумській області, 05 квітня 2016 ОСОБА_10 на виконання громадських робіт з`явився в стані алкогольного сп`яніння, внаслідок чого 06 квітня 2016 року Тростянецьким районним судом Сумської області ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 178 КУпАП та накладено стягнення у виді адміністративного арешту строком на три доби. У подальшому 6, 7, 8, 11, 12, 13, 14, 15, 18 квітня 2016 року ОСОБА_10 до КП ТМР «Чисте місто» без поважних причин для відпрацювання громадських робіт не з`являвся. За указані порушення умов відбування покарання до ОСОБА_10 було застосовано п`ять попереджень. Станом на 25 квітня 2016 невідбута ОСОБА_10 частина покарання становила 92 години, а на час ухвалення вироку вказане покарання відбуте повністю.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_10 вказує, що суд не прийняв до уваги, що він має хворобу серця, має на утриманні неповнолітню дитину, яка проживає разом з його батьками, а дружина дитину не відвідує, потерпілі просили не позбавляти його волі і претензій не мають та просить пом`якшити призначене йому покарання. Крім того, просить застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році».

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_11 в апеляційній скарзі зазначає, що при призначенні покарання судом не в повній мірі було враховано дані про особу обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_10 , які раніше неодноразово засуджені за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, вчинили злочини за наявності обставин, що обтяжують покарання, у тому числі щодо особи похилого віку, мають негативні характеристики за місцем проживання, під час судового розгляду були оголошені в розшук, не працюють, а ОСОБА_10 зловживає алкогольними напоями та перебуває на обліку у лікаря-нарколога. Крім того вказує на безпідставність врахування судом у якості обставини, що обтяжує призначене покарання, вчинення ОСОБА_10 у стані алкогольного сп`яніння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, оскільки він мав продовжуваний характер. Зазначає про безпідставне виключення судом з обвинувачення ОСОБА_10 епізоду викрадення майна, належного ОСОБА_15 , оскільки останній визнавав свою провину під час слідчого експерименту на досудовому розслідуванні, а КПК України зобов`язує суд визнати особу винною чи виправдати.

Тому просить визнати винним ОСОБА_10 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України за епізодом викрадення майна, належного ОСОБА_15 , повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Скасувати оскаржуваний вирок та ухвалити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 185 КК України 3 роки позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України 4 роки позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки.

Піскуну ОСОБА_17 призначити покарання за ч. 2 ст. 185 КК України 1 рік позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України 4 роки позбавлення волі, за ч. 2 ст. 190 КК України 2 роки обмеження волі, за ч. 2 ст. 389 КК України 1 рік обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 6 місяців. Виключити обтяжуючу обставину вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, у стані алкогольного сп`яніння.

Заступник прокурора Сумської області ОСОБА_12 в доповненнях до апеляційної скарги прокурора вказує на безпідставне зарахування у строк покарання строк попереднього ув`язнення обвинувачених з розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі після 21 червня 2017 року, оскільки попередня редакція ст. 72 КК України покращує становище обвинувачених, а тому має зворотною дію в часі, тому просить змінити вирок в частині зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання ОСОБА_10 та ОСОБА_10 ..

Заслухавши прокурора на часткову підтримку поданої апеляційної скарги прокурора, в частині зміни вироку суду, обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_8 про суворість призначеного ОСОБА_10 покарання, обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_9 , які заперечили проти апеляційної скарги прокурора в частині призначенні більш суворого покарання, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України та ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 389 КК України за обставин викладених у вироку та правильність кваліфікації дій обвинувачених в цій частині у поданих апеляційних скаргах не оспорюється, а відповідно до ст. 404 КПК України, вирок суду в цій частині суд апеляційної інстанції не переглядається.

Доводи апеляційної скарги прокурора про доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні крадіжки майна ОСОБА_15 обґрунтовуються лише наявністю протоколів проведення слідчого експерименту з його участю та участю ОСОБА_10 , під час яких ОСОБА_10 вказав на спільне з ОСОБА_10 вчинення крадіжки.

Разом з тим, суд дослідив всі надані докази та у сукупності з показаннями обвинувачених, потерпілих та свідків надав їм належну оцінку.

Зокрема, надаючи оцінку протоколу слідчого експерименту за участі обвинуваченого ОСОБА_10 від 11 лютого 2016 року (т.2 а.п. 162-165) та протоколу слідчого експерименту за участі обвинуваченого ОСОБА_10 від 11 лютого 2016 року (т.5 а.п. 10-13) суд зазначив, що викладені в протоколі слідчого експерименту за участю ОСОБА_10 пояснення суперечать поясненням обвинувачених в судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК України метою проведення слідчого експерименту є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для кримінального провадження, а в силу ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Стороною обвинувачення не було надано доказів попередньої змови ОСОБА_10 , та ОСОБА_20 .М на вчинення крадіжки, а з їх пояснень, наданих в суді та протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_10 від 11 лютого 2017 року вбачається, що у ОСОБА_10 виник умисел на вчинення крадіжки санок вже після того, як він самостійно зайшов до господарства ОСОБА_15 та побачив їх.

Колегія суддів вважає, що суд належним чином дослідив докази у справі, обґрунтовано не прийняв до уваги дані протоколу слідчого експерименту, проведеного з участю ОСОБА_10 в частині, що суперечать іншим матеріалам кримінального провадження, та дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність участі обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України по епізоду викрадення належного ОСОБА_15 майна та недоведеність вчинення ОСОБА_10 цього злочину за попередньою змовою групою осіб.

Разом з тим, прийшовши до вказаного висновку, суд вказав в мотивувальній частині вироку на необхідність виключення вказаного епізоду з пред`явленого ОСОБА_10 обвинувачення не прийнявши рішення з цього приводу в резолютивній частині вироку.

Зважаючи на положення ч. 4 ст. 374 КПК України про те, що якщо особі пред`явлено декілька обвинувачень і деякі з них не доведені, то у резолютивній частині вироку зазначається, за якими з них обвинувачений виправданий, а за якими засуджений, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність вирішення питання про зазначення в резолютивній частині вироку вказівки виправдання ОСОБА_10 , а тому вирок суду в цій частині підлягає зміні.

Також обґрунтованими є доводи апеляційної скарги прокурора про безпідставність врахування судом при призначенні покарання ОСОБА_10 обставини, що обтяжує покарання за ч.2 ст. 389 КК України вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч. 4 ст. 67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує, а відповідно до ч. 3 ст. 40 КВК України ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт є, серед іншого, поява на роботі у нетверезому стані.

Тобто, поява на роботі у нетверезому стані, є кваліфікуючою ознакою ухилення від виконання покарання у виді громадських робіт, а тому не може бути повторно врахована при призначенні покарання у якості обставини, що його обтяжує.

Призначаючи покарання ОСОБА_10 та ОСОБА_10 суд врахував характер та ступінь тяжкості вчинених ними кримінальних правопорушень, які є злочинами середньої тяжкості та тяжким злочином, дані про їх особи, характеристику за місцем проживання, їх попередні судимості, проживання Піскуна Віт.М, разом з батьками та неповнолітнім сином.

Крім того, суд врахував у якості обставин, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів ОСОБА_10 за епізодом заволодіння майном ОСОБА_15 , а ОСОБА_10 за епізодами заволодіння майном ОСОБА_18 та ОСОБА_19 ..

Також суд врахував у якості обставини що обтяжує покарання ОСОБА_10 вчинення злочину щодо особи похилого віку за епізодом крадіжки майна у ОСОБА_18 ..

Суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, призначив обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_10 , як за кожен злочин окремо, так і за сукупністю злочинів, покарання необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів. При цьому були враховані і обставини на які посилаються прокурор у кримінальному провадженні та обвинувачений ОСОБА_10 у поданих апеляційних скаргах, а виключення з мотивувальної частини вироку посилання на вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України ОСОБА_10 у стані алкогольного сп`яніння у якості обставини, що обтяжує призначене покарання, не свідчить про суворість призначеного йому покарання, а тому доводи апеляційних скарг прокурора у кримінальному провадженні про м`якість призначеного ОСОБА_10 та ОСОБА_10 покарання та обвинуваченого ОСОБА_10 про суворість призначеного йому покарання є безпідставними.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до п. «а» ст. 9 зазначеного Закону амністія не застосовується до осіб які після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинили умисний злочин.

З матеріалів провадження вбачається, що вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 09 лютого 2016 року, який набрав законної сили 11 березня 2016 року, ОСОБА_10 був засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до 120 годин громадських робіт та до повного відбуття покарання знову вчинив умисний злочин, зокрема, крадіжку майна у ОСОБА_18 , за що і засуджений оскаржуваним вироком, а тому відповідно до п. «а» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» цей закон не може бути застосований до нього.

Крім того, вироком суду на підставі ст. 72 КК України зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі ОСОБА_10 з 10 лютого 2017 року по 20 червня 2017 року та ОСОБА_10 з 27 вересня 2016 року по 20 червня 2017 року, а з 21 червня 2017 року по день ухвалення вироку ОСОБА_10 та ОСОБА_10 зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку день за день.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_10 затриманий 27 вересня 2016 року (т. 1 а.п. 165-166), ОСОБА_10 затриманий 10 лютого 2017 року (т. 3 а.п. 137-138), їм було обрано запобіжні заходи у виді тримання під вартою і в ці ж дні вони були затримані та утримуються в СІЗО по теперішній час.

21 червня 2017 року набули чинності зміни до ст. 72 КК України, внесені Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 08 травня 2017 року №2046-VIII, згідно з якими змінився порядок зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання у виді позбавлення волі.

Згідно чинної редакції ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 58 Конституції України та ч.1 ст. 5 КК України під законом, що іншим чином поліпшує становище особи, слід розуміти закони, які змінюють на користь особи такі визначені в КК наслідки вчинення злочину, які не пов`язані з кримінальною відповідальністю.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції безпідставно не застосував вимоги ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року) після 21 червня 2017 року та вважає необхідним зарахувати ОСОБА_10 та ОСОБА_10 в строк відбування покарання строк їх попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Крім того, зважаючи на положення ч. 1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили та зважаючи на положення ст. 532 КПК України про те, що вирок суду першої інстанції у разі подання апеляційної скарги, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, колегія суддів вважає необхідним зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_10 та ОСОБА_10 у строк відбування покарання по день набрання вироком суду законної сили, а не по день його ухвалення, як про це зазначено в рішенні суду першої інстанції. Таким чином доводи доповненої апеляційної скарги прокурора про неправильне зарахування строку попереднього ув`язнення обвинуваченим також є обґрунтованими.

Отже, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає зміні, оскільки суд належним чином не дослідив всі обставини в даному кримінальному провадженні, що стосуються наявності обставин, що обтяжують призначене покарання ОСОБА_10 та зарахування попереднього ув`язнення обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_10 і не застосував норми матеріального права, які підлягали застосуванню, а також допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону не вказавши в резолютивній частині вироку вказівку про виправдання ОСОБА_10 за одним з епізодів пред`явленого обвинувачення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 392, 404, 405, 407, 408, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , доповнену заступником прокурора Сумської області ОСОБА_12 задовольнити частково.

Вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 31 серпня 2017 року відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_10 , змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку обставину, що обтяжує призначене ОСОБА_10 покарання - вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, у стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_10 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст.185 КК України (за епізодом викрадення майна потерпілої ОСОБА_15 ) та виправдати його за вказаним епізодом, у зв`язку з недоведеністю того, що кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_10 .

Обвинуваченому ОСОБА_10 , на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року), зарахувати час попереднього ув`язнення - з 27 вересня 2016 року по 17 січня 2018 року в строк позбавлення волі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, включно.

Обвинуваченому ОСОБА_10 , на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року), зарахувати час попереднього ув`язнення - з 10 лютого 2017 року по 17 січня 2018 року в строк позбавлення волі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, включно.

В іншій частині вирок залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 без задоволення.

Відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженими, які тримаються під ватрою, у цей же строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5