Справа №505/2979/17
пр. №1-кп-505/223/17
ВИРОК
28.11.2017 року Котовський міськрайсуд Одеської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Стратіївка, Тростянецького району, Вінницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, проживаючого АДРЕСА_1 , а зареєстрованого АДРЕСА_2 , розлученого, військовозобов`язаного, в силу ст. 89 КК України не маючого судимості,
-обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,
Відповідно до виконавчого листа Котовського міськрайонного суду, Одеської області від 25 червня 2009 р. ОСОБА_4 зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ? з усіх видів його заробітку (доходів), але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 20 травня 2009 року та до досягнення ОСОБА_7 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
З вказаним рішенням суду ОСОБА_4 ознайомлений та неодноразово попереджався державним виконавцем про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів.
Проте, ОСОБА_4 за період часу з 01.10.2013 р. по 01.10.2017 р. умисно кошти на утримання сина не сплачує, навмисно не став на облік у Подільський центр зайнятості населення, як безробітний, працював по найму у приватних осіб, за що отримує кошти, але з них також аліменти не сплачує, тобто матеріальної допомоги у будь-якій формі на утримання сина не здійснював та став злісно ухилятися від сплати аліментів.
В судовому засіданні ОСОБА_4 визнав себе винним у вчиненні даного кримінального правопорушення. Показав, що дійсно згідно виконавчого листа Котовського міськрайонного суду, Одеської області від 25 червня 2009 року зобов`язаний платити аліменти на утримання свого сина щомісячно у розмірі ? частини всіх видів заробітку, починаючи з 20 травня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак до теперішнього часу ніяких грошових коштів на утримання сина не надавав, продукти харчування та одяг не купував, оскільки допомагав на лікування онкохворій матері, а також у нього у нього помер син від другого шлюбу. Його викликали до державної виконавчої служби та попереджали про кримінальну відповідальність за несплату аліментів.
Покази ОСОБА_4 , ОСОБА_5 відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються.
В зв`язку з повним визнанням ОСОБА_4 своєї вини, за згодою учасників судового провадження, дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються визнано судом недоцільним відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За результатами судового розгляду суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.
Оцінивши в сукупності надані по кримінальному провадженню докази, досліджені у судовому засіданні, суд дійшов висновку про повне підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні зазначених судом діянь, і суд його умисні дії кваліфікує за ч. 1 ст. 164 КК України - як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).
При визначенні виду й міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини справи й особу ОСОБА_4 - позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Відповідно досудової доповіді, складеної 23.11.2017 року інспектором Подільського МРВ з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції ОСОБА_8 у ОСОБА_4 встановлено середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення і низький ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб.
Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає щиросердне каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наявність неповнолітньої дитини.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд в діях останнього не вбачає.
Виходячи із загальних принципів призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, з урахуванням обставин справи, висновку досудової доповіді і даних про особу ОСОБА_4 , а також думку прокурора, обвинуваченого, потерпілої, щодо покарання і його виду, суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_4 у вигляді обмеження волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, вважаючи, що таке покарання буде відповідати вчиненому обвинуваченим й достатнім для його виправлення.
Запобіжний захід ОСОБА_4 під час досудового слідства не обирався.
Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України і призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.
Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання, якщо протягом 1 (одного) року іспитового строку він не скоїть нового злочину.
На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Засудженому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Вирок може бути оскаржений, до апеляційного суду Одеської області через Котовський міськрайсуд, Одеської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_9