Справа № 577/847/17
Провадження № 1-кп/577/178/17

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2017 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6

ОСОБА_7

ОСОБА_8

ОСОБА_9

ОСОБА_10

ОСОБА_11

законних представників ОСОБА_12

ОСОБА_13

ОСОБА_14

ОСОБА_15

захисників ОСОБА_16

ОСОБА_17

ОСОБА_18

ОСОБА_19

ОСОБА_20

ОСОБА_21

представника служби у

справах дітей ОСОБА_22

представника сектору

ювенальної провенції ОСОБА_23

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Конотопі кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000014 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 28.03.2014 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ч. 1 ст. 289 КК України до покарання у виді обмеження волі строком 3 роки 6 місяців. Звільнений 04.12.2015 року у зв`язку з відбуттям покарання, судимість не знята і не погашена,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 3 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Конотоп Сумської області, українця, громадянина України, освіта середня, учня ВПУ-4, зареєстрованого АДРЕСА_2 , мешканця АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 3 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та мешканця АДРЕСА_4 , українця, громадянина України, освіта середня, учня ВПУ-20, раніше не судимого,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 3 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця та мешканця АДРЕСА_5 , українця, громадянина України, освіта середня, раніше не судимого,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 3 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця та мешканця АДРЕСА_6 , українця, громадянина України, освіта середня, учня ВПУ-4, раніше не судимого,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 3 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця та мешканця АДРЕСА_7 , українця, громадянина України, освіта середня, учня ВПУ-4, раніше не судимого,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 3 КК України,

ВСТАНОВИВ:

04 січня 2017 року в вечері (точного часу не встановлено), ОСОБА_6 , знаходячись за місцем своєї реєстрації, під час спільного вживання алкогольних напоїв з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 і ОСОБА_11 повідомив останнім, що має боржника - ОСОБА_24 , у якого необхідно забрати грошовий борг, у тому числі шляхом незаконного заволодіння його майном. ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 і ОСОБА_11 погодилися з пропозицією ОСОБА_6 .

Реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, передбачаючи настання суспільних наслідків у вигляді завдання матеріальної шкоди потерпілому та бажаючи настання таких наслідків, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , 04 січня 2017 року близько 23 год 30 хв. прийшли до гуртожитку, що розташований за адресою: АДРЕСА_8 , піднялися на п`ятий поверх, відчинили двері до секції, зачинені на металевий засувний пристрій і підійшли до кімнати №53, де проживає потерпілий ОСОБА_24 . ОСОБА_6 постукав у двері, а коли потерпілий їх відчинив, використовуючи фізичну силу, штовхнув ОСОБА_24 у кімнату. Після цього ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 і ОСОБА_11 незаконно, всупереч волі ОСОБА_24 , проникли до його кімнати.

Знаходячись в кімнаті, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_7 наніс ОСОБА_24 удар кулаком в обличчя, від чого потерпілий присів на диван. Одразу після цього, ОСОБА_8 наніс потерпілому по одному удару кулаками рук в область живота та підборіддя. В подальшому ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 і ОСОБА_11 , застосовуючи до ОСОБА_24 насильство, небезпечне для його життя та здоров`я, шляхом спільного нанесення не менше 10 ударів руками, ногами, а також гумовою палицею, що принесли з собою, в область голови та тулуба, спричинили потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: садна на фоні синця на обличчі в ділянці чола, садна на фоні синця на переніссі, садна на фоні синця у правій щічній ділянці, садна на фоні синців по передньо-внутрішній поверхні обох передпліч, садна на фоні синця у ділянці сьомого ребра по правій лопатковій лінії, садна на фоні синця у ділянці восьмого міжребер`я по лівій середньо- ключичній лінії, що відповідно до висновку експерта №05 від 03.02.2017 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, а також закритого перелому 8-9 ребер зліва по пахвовій лінії, що кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , а також ОСОБА_11 незаконно заволоділи майном потерпілого ОСОБА_24 , а саме: телевізором «Philips» модель 32РНТ4201/12 вартістю 5984 (п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири) гривні; мобільним телефоном «НТS Desire 400 dual sim» вартістю 1428 (одна тисяча чотириста двадцять вісім) гривень, кальяном вартістю 663 (шістсот шістдесят три) гривні. Згідно висновків судових товарознавчих експертиз № 19/119/9-3/231е від 31.01.2017 року, № 19/119/9-3/440е від 13.02.2017 року вартість майна, яким незаконно заволоділи, на момент вчинення злочину могла складати 8075 (вісім тисяч сімдесят п`ять) гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні вказаного злочину визнав повністю, при обставинах, визначених в обвинувальному акті, вказавши, що події, а також час та спосіб скоєння ним злочину, зазначені в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, він їх в повному обсязі підтверджує. Щиро розкаюється у вчиненому, попросив вибачення у потерпілого, добровільно відшкодував шкоду.

Обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні вказаного злочину визнав повністю, при обставинах, визначених в обвинувальному акті, вказавши, що події, а також час та спосіб скоєння ним злочину, зазначені в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, він їх в повному обсязі підтверджує. Щиро розкаюється у вчиненому, попросив вибачення у потерпілого, добровільно відшкодував шкоду.

Обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні вказаного злочину визнав повністю, при обставинах, визначених в обвинувальному акті, вказавши, що події, а також час та спосіб скоєння ним злочину, зазначені в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, він їх в повному обсязі підтверджує. Щиро розкаюється у вчиненому, попросив вибачення у потерпілого, добровільно відшкодував шкоду.

Обвинувачений ОСОБА_9 вину у вчиненні вказаного злочину визнав повністю, при обставинах, визначених в обвинувальному акті, вказавши, що події, а також час та спосіб скоєння ним злочину, зазначені в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, він їх в повному обсязі підтверджує. Щиро розкаюється у вчиненому, попросив вибачення у потерпілого, добровільно відшкодував шкоду.

Обвинувачений ОСОБА_10 вину у вчиненні вказаного злочину визнав повністю, при обставинах, визначених в обвинувальному акті, вказавши, що події, а також час та спосіб скоєння ним злочину, зазначені в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, він їх в повному обсязі підтверджує. Щиро розкаюється у вчиненому, попросив вибачення у потерпілого, добровільно відшкодував шкоду.

Обвинувачений ОСОБА_11 вину у вчиненні вказаного злочину визнав повністю, при обставинах, визначених в обвинувальному акті, вказавши, що події, а також час та спосіб скоєння ним злочину, зазначені в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, він їх в повному обсязі підтверджує. Щиро розкаюється у вчиненому, попросив вибачення у потерпілого, добровільно відшкодував шкоду.

Потерпілий ОСОБА_24 , допитаний в судовому засіданні пояснив, що 04.01.2017 року ввечері перебував вдома в кімнаті гуртожитку за адресою: АДРЕСА_8 . Близько 23 год. 30 хв. у двері кімнати постукали, коли він відчинив двері, то побачив ОСОБА_6 , який штовхнув його в кімнату та разом з ним зайшли ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 і ОСОБА_11 . Вони почали його бити та вимагали повернути борг ОСОБА_6 . Оскільки в нього не було грошей, забрали плазмовий телевізор «Philips», мобільний телефон «НТS», кальян та пішли. Пробачив обвинувачених, матеріальних та моральних претензій до обвинувачених не має, просить суворо їх не карати.

Крім того, винуватість ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 3 КК України підтверджується наступними доказами, які були надані суду стороною обвинувачення та досліджені в судовому засіданні:

з висновку судової товарознавчої експертизи №19/119/9-3/440е від 31.01.2017 року вбачається, що ринкова вартість викраденого у потерпілого ОСОБА_24 майна, а саме: телевізора «Philips» модель 32РНТ4201/12 на момент скоєння кримінального правопорушення, могла складати 5984 грн. (т. 2 а. 120-125 наданих матеріалів).

Згідно висновку судової товарознавчої експертизи №19/119/9-3/440е від 13.02.2017 року вбачається, що ринкова вартість викраденого у потерпілого ОСОБА_24 майна, а саме: мобільного телефону «НТS Desire 400 dual sim» на момент скоєння кримінального правопорушення, могла складати 1428 грн. та кальяна - 663 грн (т. 2 а. 127-137 наданих матеріалів).

Згідно висновку судово-медичної експертизи №05 від 05.01.2017 року у ОСОБА_24 мали місце синець на обличчі в ділянці чола, на фоні якого садно, синець на переніссі, на фоні якого садно, в правій щічній ділянці синець, на фоні якого садно, по передньо-внутрішній поверхні обох передпліч від верхньої третини до нижньої третини синці, на фоні яких садна, синець, на фоні якого садно в ділянці VІІ ребра по правій лопатковій лінії, синець, на фоні якого садно в ділянці VІІІ міжребір`я по лінії середньо-ключичній лінії. Згідно заключення ренгенолога: перелом 8-9 ребер зліва по пахвовій лінії. Згідно заключення ортопеда: закритий перелом VІІІ-ІХ ребер зліва. По ступеню важкості синці, садна згідно Правил судо-медичного визначення ступеню важкості тілесних пошкоджень відносяться до легких тілесних ушкоджень. Перелом ребер не є небезпечним для життя, але потягнули за собою тривалий розлад здоров`я, тому згідно Правил судо-медичного визначення ступеню важкості тілесних пошкоджень відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості (т.2 а. 165-167 наданих матеріалів).

Проаналізувавши та оцінивши досліджені докази, суд приходить до висновку, що вина обвинувачених повністю доведена і їхні дії суд кваліфікує: обвинуваченого ОСОБА_6 за ст. 187 ч. 3 КК України, а саме - розбій, кваліфікуючими ознаками якого є розбій вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло; ОСОБА_7 за ст. 187 ч. 3 КК України, а саме - розбій, кваліфікуючими ознаками якого є розбій вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло; ОСОБА_8 за ст. 187 ч. 3 КК України, а саме - розбій, кваліфікуючими ознаками якого є розбій вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло; ОСОБА_9 за ст. 187 ч. 3 КК України, а саме - розбій, кваліфікуючими ознаками якого є розбій вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло; ОСОБА_10 за ст. 187 ч. 3 КК України, а саме - розбій, кваліфікуючими ознаками якого є розбій вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло; ОСОБА_11 за ст. 187 ч. 3 КК України, а саме - розбій, кваліфікуючими ознаками якого є розбій вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи обвинувачених та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно зі ст. 12 КК України вчинений обвинуваченими злочин за ч. 3 ст. 187 КК України є особливо тяжким злочином.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» рішення суду має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання, передбачених ст. 66 КК України, суд відносить: - обвинуваченому ОСОБА_6 - повне визнання вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, молодий вік обвинуваченого, добровільне відшкодування шкоди, попросив вибачення у потерпілого;

- обвинуваченому ОСОБА_9 - повне визнання вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, молодий вік обвинуваченого, добровільне відшкодування шкоди, попросив вибачення у потерпілого, раніше не судимий;

обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 - повне визнання вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення кримінального правопорушення неповнолітніми, відшкодування шкоди в повному розмірі, попросили вибачення у потерпілого, раніше не судимі.

На думку суду, ціллю зізнання та щирого каяття є можливість отримання більш м`якого покарання, що є природним правом кожного обвинуваченого, яким вони скористались.

Обставинами, що обтяжують покарання, обвинуваченого ОСОБА_6 є рецедив злочинів і вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння, обвинуваченого ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

У відповідності до ст. 8 ч. 1 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права.

Ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Разом з цим, суд при призначенні покарання обвинуваченим враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття, оскільки обвинувачені визнали вину у інкримінованому їм кримінальному правопорушенні, надали показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті, що свідчить про наявність належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки та про готовність нести кримінальну відповідальність. Більш того, під час судового засідання обвинувачені щиро вибачилися перед потерпілим.

До вказаного висновку суд прийшов також, виходячи із висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішенні в справі «Орлов проти України» від 11.02.2016 року, відповідно до яких «… національні суди за жодних обставин не повинні дозволяти випадків, за яких завдання тілесних і моральних страждань залишатиметься безкарним. Це важливо для забезпечення громадської впевненості у принципі верховенства права і його підтримки, а також у попередженні будь-яких ознак толерантності органів влади до незаконних дій або співучасті у них».

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Зазначене узгоджується із положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, якими передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Злочин, вчинений обвинуваченими є дійсно небезпечним, оскільки посягає на власність громадян. Однак мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Уилкокс и Херфорд проти Сполученого Королівства» (заяви № № 43759/10 та 43771/12), зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Приймаючи до уваги вищевказані обставини, при визначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, обставин справи, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання, думку потерпілого, який просить суворо не карати обвинуваченого, виходячи з наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд вважає за можливе призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ст. 187 ч. 3 КК України та не призначати додаткове покарання, що передбачене в санкції ст. 187 ч. 3 КК України.

При визначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, обставин справи, особи обвинуваченого, раніше не судимий, обставин, що пом`якшують покарання, думку потерпілого, який просить суворо не карати обвинуваченого, виходячи з наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд вважає за можливе призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ст. 187 ч. 3 КК України та не призначати додаткове покарання, що передбачене в санкції ст. 187 ч. 3 КК України. При цьому, виходячи із принципів індивідуалізації і співмірності заходу примусу характеру вчинених дій, враховуючи, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання, суд вважає доцільним застосувати ст. 75 КК України і звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, поклавши на ОСОБА_9 виконання обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

При визначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, обставин справи, особи обвинуваченого, раніше не судимий, обставин, що пом`якшують покарання, думку потерпілого, який просить суворо не карати обвинуваченого, виходячи з наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд вважає за можливе призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ст. 187 ч. 3 КК України та не призначати додаткове покарання, що передбачене в санкції ст. 187 ч. 3 КК України. При цьому, виходячи із принципів індивідуалізації і співмірності заходу примусу характеру вчинених дій, враховуючи, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання, суд вважає доцільним застосувати ст. 104, 75 КК України і звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, поклавши на ОСОБА_7 виконання обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. На думку і переконання суду таке покарання ОСОБА_7 буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. При цьому суд також виходить із положень ст. 50 КК України, яка передбачає, що покарання має на меті не лише кару, а й виправлення засуджених. А можливість виправлення існує і про це свідчить ставлення самого обвинуваченого до скоєного, який щиро розкаявся і відсутність будь яких обставин, які б заважали йому вести гідний спосіб життя, не вчиняючи кримінальні правопорушення.

Суд також приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, складену Конотопським міськрайонним відділом з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції України, відповідно до якої орган пробації, вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. На думку органу пробації виконання покарання у суспільстві можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних правопорушень.

При визначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, обставин справи, особи обвинуваченого, раніше не судимий, обставин, що пом`якшують покарання, думку потерпілого, який просить суворо не карати обвинуваченого, виходячи з наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд вважає за можливе призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ст. 187 ч. 3 КК України та не призначати додаткове покарання, що передбачене в санкції ст. 187 ч. 3 КК України. При цьому, виходячи із принципів індивідуалізації і співмірності заходу примусу характеру вчинених дій, враховуючи, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання, суд вважає доцільним застосувати ст. 104, 75 КК України і звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, поклавши на ОСОБА_8 виконання обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. На думку і переконання суду таке покарання ОСОБА_8 , буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. При цьому суд також виходить із положень ст. 50 КК України, яка передбачає, що покарання має на меті не лише кару, а й виправлення засуджених. А можливість виправлення існує і про це свідчить ставлення самого обвинуваченого до скоєного, який щиро розкаявся і відсутність будь яких обставин, які б заважали йому вести гідний спосіб життя, не вчиняючи кримінальні правопорушення.

Суд також приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, складену Конотопським міськрайонним відділом з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції України, відповідно до якої орган пробації, вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. На думку органу пробації виконання покарання у суспільстві можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних правопорушень.

При визначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, обставин справи, особи обвинуваченого, раніше не судимий, обставин, що пом`якшують покарання, думку потерпілого, який просить суворо не карати обвинуваченого, виходячи з наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд вважає за можливе призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ст. 187 ч. 3 КК України та не призначати додаткове покарання, що передбачене в санкції ст. 187 ч. 3 КК України. При цьому, виходячи із принципів індивідуалізації і співмірності заходу примусу характеру вчинених дій, враховуючи, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання, суд вважає доцільним застосувати ст. 104, 75 КК України і звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, поклавши на обвинуваченого виконання обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. На думку і переконання суду таке покарання ОСОБА_10 буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. При цьому суд також виходить із положень ст. 50 КК України, яка передбачає, що покарання має на меті не лише кару, а й виправлення засуджених. А можливість виправлення існує і про це свідчить ставлення самого обвинуваченого до скоєного, який щиро розкаявся і відсутність будь яких обставин, які б заважали йому вести гідний спосіб життя, не вчиняючи кримінальні правопорушення.

Суд також приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, складену Конотопським міськрайонним відділом з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції України, відповідно до якої орган пробації, вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі може становить небезпеку для суспільства, та виконання покарання у громаді можливе лише у винятковому порядку.

При визначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, обставин справи, особи обвинуваченого, раніше не судимий, обставин, що пом`якшують покарання, думку потерпілого, який просить суворо не карати обвинуваченого, виходячи з наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд вважає за можливе призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ст. 187 ч. 3 КК України та не призначати додаткове покарання, що передбачене в санкції ст. 187 ч. 3 КК України. При цьому, виходячи із принципів індивідуалізації і співмірності заходу примусу характеру вчинених дій, враховуючи, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання, суд вважає доцільним застосувати ст. 104, 75 КК України і звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, поклавши на обвинуваченого виконання обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. На думку і переконання суду таке покарання ОСОБА_11 буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. При цьому суд також виходить із положень ст. 50 КК України, яка передбачає, що покарання має на меті не лише кару, а й виправлення засуджених. А можливість виправлення існує і про це свідчить ставлення самого обвинуваченого до скоєного, який щиро розкаявся і відсутність будь яких обставин, які б заважали йому вести гідний спосіб життя, не вчиняючи кримінальні правопорушення.

Суд також приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, складену Конотопським міськрайонним відділом з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції України, відповідно до якої орган пробації, вважає, що за результатами оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення відносно обвинуваченого, не показали високого ризику небезпеки для суспільства у тому числі для окремих осіб, а отже існує ймовірність виконання правопорушника без ізоляції від суспільства, тому з метою його виправлення у майбутньому доцільно застосувати покарання альтернативне позбавлення волі.

У кримінальному провадженні є витрати на залучення експерта, у зв`язку з проведенням судових експертиз в сумі 1936 грн. 32 коп. (т. 2 а. 121, 128 наданих матеріалів), які підлягають стягненню з обвинувачених у відповідності зі ст. 124 КПК України, ст. 1178 ЦК УКраїни на користь держави.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 128, 368, 370, 371 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 187 ч. 3 КК України і призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі строком 3 (три) роки без конфіскації майна.

ОСОБА_6 запобіжний захід до вступу вироку в законну силу, але не більше 18 січня 2018 року, залишити раніше встановлений - тримання під вартою; строк відбування покарання рахувати з 06 січня 2017 року; час перебування під вартою з 06 січня 2017 року до набрання вироком законної сили обраховувати в відповідності зі ст. 72 КК України з розрахунку, що один такий день відповідає 2 дням позбавлення волі.

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 187 ч. 3 КК України і призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі строком 3 (три) роки без конфіскації майна.

У відповідності зі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

На ОСОБА_9 в період іспитового строку у відповідності зі ст.76 КК України покласти виконання слідуючих обов`язків: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_7 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ст. 187 ч. 3 КК України і призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі строком 3 (три) роки без конфіскації майна.

У відповідності зі ст. ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На ОСОБА_7 в період іспитового строку у відповідності зі ст.76 КК України покласти виконання слідуючих обов`язків: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_8 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ст. 187 ч. 3 КК України і призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі строком 3 (три) роки без конфіскації майна.

У відповідності зі ст. ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На ОСОБА_8 в період іспитового строку у відповідності зі ст.76 КК України покласти виконання слідуючих обов`язків: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_10 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ст. 187 ч. 3 КК України і призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі строком 3 (три) роки без конфіскації майна.

У відповідності зі ст. ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

На ОСОБА_10 в період іспитового строку у відповідності зі ст.76 КК України покласти виконання слідуючих обов`язків: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_10 запобіжний захід до вступу вироку в законну силу, але не більше 18 січня 2018 року, залишити раніше встановлений - домашній арешт.

ОСОБА_11 , визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ст. 187 ч. 3 КК України і призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі строком 3 (три) роки без конфіскації майна.

У відповідності зі ст. ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_11 , від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На ОСОБА_11 в період іспитового строку у відповідності зі ст.76 КК України покласти виконання слідуючих обов`язків: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , ідентифікаційний № НОМЕР_1 ), ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешк6 анця АДРЕСА_5 ), законних представників ОСОБА_12 (мешканки АДРЕСА_3 ), ОСОБА_13 (мешканця АДРЕСА_4 ), ОСОБА_14 (мешканки АДРЕСА_6 ), ОСОБА_15 (мешканця, АДРЕСА_7 ) на користь держави 1936 грн. 32 коп. витрат, пов`язаних із залученням експертів, по 322 грн. 72 коп. з кожного.

Речові докази після вступу вироку в законну силу, а саме:

- телевізор «Philips» модель 32РНТ4201/12, який зберігається під збережною розпискою у потерпілого ОСОБА_24 (т. 1 а. 53 наданих матеріалів) - йому і залишити;

- мобільний телефон «НТS Desire 400 dual sim», кальян, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Конотопського ГУ НП в Сумській області (т.1 а. 55 наданих матеріалів) - повернути потерпілому ОСОБА_24 ;

- шість ключів, гроші у сумі 4 гривні, договір про надання фінансового кредиту № ДОН , карта Приватбанку № НОМЕР_2 , карта Приватбанку карта юніора № НОМЕР_3 , які знаходяться в камері зберігання речових доказів Конотопського ВП ГУ НП в Сумській області (т.1 а. 55 наданих матеріалів) - повернути ОСОБА_6 ;

- балаклаву зеленого кольору, яка знаходиться в камері зберігання речових доказів Конотопського ВП ГУ НП в Сумській області (т.1 а. 55 наданих матеріалів) знищити;

- сліди рук на 4 відрізках, що знаходяться у експертному пакеті № 2342273 та дактилоскопічні карти, що знаходяться у пакеті експертної служби № 1829095, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження (т.2 а. 161-163 наданих матеріалів) - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Конотопський міськрайонний суд.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1