Справа № 477/1619/17
Провадження № 1-кп/477/170/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 жовтня 2017 року м. Миколаїв
Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, раніше не судимого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працюючого слюсарем в ТОВ Юкрейніан Шугар Компані, уроженця
с. Бармашове Жовтневого району Миколаївської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого в цьому АДРЕСА_2 , м.т. НОМЕР_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України;
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
а також потерпілої ОСОБА_7 ,
20 червня 2017 року, у нічний час у ОСОБА_3 , під час розпиття алкогольних напоїв, через особисту образу, виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень громадянці ОСОБА_7 .
Тоді ж, близько 03:00, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, прибувши до житлового будинку ОСОБА_7 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де розбив камінням вікна її будинку, а після того як потерпіла вийшла до нього, на ґрунті особистих неприязних відносин, наніс їй приблизно 10 ударів кулаками обох рук по обличчю та два удари по тулубу. Після того як ОСОБА_8 почала тікати від нього, він її наздогнав, повалив на землю та наніс ще близько 2-3 удари кулаками рук в обличчя. Своїми діями він заподіяв їй тілесні ушкодження у виді струсу головного мозку, перелому кісток носу без зміщення, перелому 4-го ребра справа, саден на обличчі, забиття грудної клітини, післятравматичного ларингіту, з яких: ушкодження у виді перелому 4-го ребра справа відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, а ушкодження у виді струсу головного мозку, перелому кісток носа без зміщення, післятравматичного ларингіту відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, інші тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
За вчинення даного злочину передбачена кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 122 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Під час судового засідання ОСОБА_3 свою вину визнав повністю та підтвердив, що в ніч з 19 та 20 червня 2017 року він розпивав з друзями спиртні напої, під час чого, через те, що хтось повідомив, що ОСОБА_7 розповсюджувала неправдиві відомості про хворобу його дитини, він вирішив її провчити та побити. Тодіж, приблизно о 3 годині ночі він прийшов до неї додому та почав стукати у двері, розбив в будинку вікна, а після того як вона вийшла на вулицю, то наніс їй близько 10-ти ударів по обличчю, а також декілька ударів по тулубу, а коли вона намагалася втекти до подвір`я свого будинку, то догнав її та наніс ще декілька ударів кулаками обох рук по обличчю. У вчиненому розкаявся, та пояснив, що вчинив це через образу.
Також потерпіла ОСОБА_7 підтвердила в судовому засіданні свої пояснення, відповідно до яких в ночі 20 липня 2017 року до неї додому прийшов пяний ОСОБА_3 , розбив вікна та напав на неї, побивши. Однак на запитання про причини цих дій він повідомив, що мстив за свого друга.
Крім того, вина ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами:
- протоколом від 20 червня 2017 року прийняття заяви від ОСОБА_7 , поданої до Вітовського ВП Корабельного ВП ГУ НП в Миколаївській області про нанесення їй громадянином ОСОБА_3 тілесних ушкоджень в с. Білозірка Вітовського району, яке відбулося близько 20 червня того ж року;
- висновком експерта № 214 від 13 липня 2017 року, згідно з яким у ОСОБА_7 були виявлені тілесні ушкодження у виді струсу головного мозку, перелому кісток носу без зміщення, перелому 4-го ребра справа, забитя, саден на обличчі, забиття грудної клітини, післятравматичного ларингіту; ці тілесні ушкодження могли утворитися від дії тупих твердих предметів, по механізму удару, можливо в строк і за обставин, вказаних вище; з яких ушкодження у виді перелому 4-го ребра справа відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, які потягли тривалий розлад здоров`я; тілесні ушкодження у виді струсу головного мозку, перелому кісток носа без зміщення, післятравматичного ларингіту відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; інші тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень; з врахуванням характеру і особливостей наявних тілесних ушкоджень, експерт прийшов до висновку, що потерпілій було нанесено не менше 4-х травматичних впливів, а їх утворення при падінні з висоти власного зросту малоймовірно.
- протоколом слідчого експерименту від 14 серпня 2017 року (з фототаблицями) за участю потерпілої ОСОБА_9 , згідно з яким вона показала та підтвердила свої раніше надані покази про те, яким чином ОСОБА_3 наніс їй тілесні ушкодження, в тому числі показала як він наніс їй удари кулаками в обличчя і по голові, по носу, в грудну клітину та по ребрам;
- протоколом слідчого експерименту від 14 серпня 2017 року (з фототаблицями) за участю підозрюваного ОСОБА_3 , згідно з яким він показав яким чином наніс ОСОБА_7 тілесні ушкодження;
- чеками про купівлю потерпілою ліків та медпрепаратів при її лікуванні від побиття.
Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд вважає вину обвинуваченого
ОСОБА_3 доказаною, а його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено. Обставиною, яка обтяжує його покарання, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи обставини та ступінь тяжкості діяння ОСОБА_3 , обставини справи, його особистість, в тому числі позитивні характеристики, наявність неповнолітніх дітей та постійної роботи, суд прийшов до висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченого санкцією інкримінуємого йому злочину.
Потерпілою був заявлений цивільний позов по справі про стягнення з обвинуваченого відшкодування збитків, завданих злочином: матеріального на суму
2177 грн. 18 коп, та морального у сумі 3000 грн.
Обвинувачений позов визнав повністю.
При цьому, під час провадження в справі, обвинуваченим було добровільно відшкодовано 1000 грн. матеріального збитку, що потерпіла підтвердила, але заяв про зменшення позовних вимог не подавала, тому виходячи з положень ст. 1166 та ст. 1167 ЦК України позов підлягає частковому задоволенню, за мінусом відшкодованої частини збитків.
Крім того, прокурором був заявлений до ОСОБА_3 цивільний позов в інтересах держави про стягнення з нього на користь Вітовської центральної районної лікарні вартості понесених витрат на лікування потерпілої в сумі 2682 грн. 48 коп., який обвинувачений визнав повністю.
Згідно з ч. 1 і ч. 3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
З врахуванням встановленої під час розгляду даної справи вини
ОСОБА_3 , відповідно до ст. 1166 та ст. 1206 ЦК України заявлений цивільний позов прокурора підлягає задоволенню.
Судові витрати та речові докази по справі відсутні.
Крім того, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про застосування до нього Закону України Про амністію у 2016 році, у зв`язку з тим, що він має на утриманні двох неповнолітніх дітей.
Так, згідно з п. в) ст. 1 Закону України Про амністію у 2016 році, який набрав чинності 7 вересня 2017 року, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших злочинів, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, які на день набрання чинності цим Законом не позбавлені батьківських прав та мають на утриманні дітей, яким не виповнилося 18 років.
Оскільки ОСОБА_3 на час набрання Законом України Про амністію у 2016 році має двох неповнолітніх дітей, яким не виповнилося 18-ть років, і він не позбавлений батьківських прав відносно них, вчинив не тяжкий злочин, тому він підпадає під дію зазначеного закону про амністію і його слід звільнити від відбування покарання на підставі п. в) ст. 1 Закону України Про амністію у 2016 році.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373 374 КПК України, суд
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання за його вчинення у виді позбавлення волі строком на один рік.
Застосувати до ОСОБА_3 п. в) ст. 1 Закону України Про амністію у 2016 році, звільнивши його від призначеного покарання.
Цивільний позов прокурора в інтересах лікарні задовольнити і стягнути з ОСОБА_3 на користь Вітовської центральної районної лікарні Миколаївської області відшкодування витрат на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_7 в сумі 2682 (дві тисячі шістсот вісімдесят дві) грн. 48 коп.
Цивільний позов потерпілої задовольнити частково і стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 відшкодування матеріального збитку в сумі 1177 (одна тисяча сто сімдесят сім) грн. 18 коп. та відшкодування моральної шкоди в сумі 3000 (три тисячі) грн.
До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу ОСОБА_3 не обирати.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1