Справа №580/1200/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/659/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне легке тілесне ушкодження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 580/1200/16-к за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 та прокурора на вирок Лебединського районного суду Сумської області від 02 червня 2017 року, за яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , раніше не судимий

визнаний винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_9

потерпілого ОСОБА_10

представника потерпілого адвоката ОСОБА_11

обвинуваченого ОСОБА_12

захисника адвоката ОСОБА_13 ,

ВСТАНОВИЛА:
В поданих апеляційних скаргах:

- обвинувачений ОСОБА_14 просить скасувати вирок суду, а кримінальне провадження закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину, оскільки його дії були правомірними, ніяких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 він не наносив, свідків події не було;

- захисник обвинуваченого ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_7 також просить скасувати вирок суду, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_12 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину. Посилаючись на ті ж самі обставини, захисник зазначає про те, що висновок експерта є недопустимим доказом, і судом не були взяті до уваги показання свідків щодо здійснення ОСОБА_10 тиску на ОСОБА_12 ;

- прокурор ОСОБА_15 просить скасувати вирок суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, оскільки судом не було повністю спростовані твердження сторони захисту про відсутність у обвинуваченого умислу на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, не було з`ясовано поведінку потерпілого, а також те, на яких підставах він знаходився в приміщенні навчального закладу. Крім того, прокурор зазначає, що після повторного автоматизованого перерозподілу матеріалів кримінального провадження новий склад не постановив ухвалу про прийняття їх до свого провадження та не з`ясував думки учасників судового провадження щодо можливості продовжити розгляд без повторного дослідження доказів, які вже досліджувалися попереднім складом суду, при цьому вмотивованої ухвали з цього приводу постановлено також не було.

За вироком Лебединського районного суду Сумської області від 02.06.2017 ОСОБА_12 був визнаний винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України і йому призначено покарання у виді громадських робіт на строк сто годин.

Вироком суду ухвалено стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_10 492,50 грн. матеріальної шкоди та 1200 грн. моральної шкоди.

Відповідно до вироку суду ОСОБА_12 29.10.2015 близько 14 год. 30 хв., перебуваючи на другому поверсі навчального корпусу Маловисторопського коледжу Сумського національного аграрного університету по вул. Рибалка в с. Малий Вистороп Лебединського району Сумської області, під час сварки із ОСОБА_10 , яка виникла на ґрунті неприязних стосунків, наніс останньому не менше п`яти ударів ногами по нижніх кінцівках, в результаті чого спричинив йому легкі тілесні ушкодження.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_12 та його захисника ОСОБА_13 , а також прокурора ОСОБА_9 , які підтримали свої апеляційні скарги, доводи потерпілого ОСОБА_10 та його представника ОСОБА_11 , які заперечили проти апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вказані вище апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_12 та його захисника ОСОБА_13 підлягають частковому задоволенню, а апеляційна скарга прокурора задоволенню з таких підстав.

Відповідно до приписів п.п.2-3 ч.1 ст.409 КПК України, підставами для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, а також істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо: висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істоті суперечності (п.п.1-4 ч.1 ст.411 КПК).

Відповідно до положень ч.3 ст.370 КПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу, а згідно ч.2 цієї норми закону, вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ч.1 ст.412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Як вбачається з вироку суду, ОСОБА_12 був визнаний винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України в тому, що під час сварки із ОСОБА_10 , яка виникла на ґрунті неприязних стосунків, наніс останньому не менше п`яти ударів ногами по нижніх кінцівках, в результаті чого спричинив йому легкі тілесні ушкодження.

Під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції ОСОБА_12 свою вину не визнав та пояснив, що в 2014 р. він познайомився ОСОБА_10 , з яким у нього в подальшому складися неприязні стосунки. 29.10.2015 ОСОБА_10 приїхав до Маловисторопському коледжу СНАУ, де на той час він навчався, і намагався нав`язати йому своє спілкування, а також хотів проникнути вслід за ним в роздягальню спортивного залу. Коли він став зачиняти за собою двері, то ОСОБА_10 заблокував їх ногою, після чого наступив йому на ногу, порвавши взуття. Він відштовхував ОСОБА_10 долонями в груди на відстань близько чотирьох метрів, після чого події були припиненні сторонньою особою. При цьому він ударів ОСОБА_10 не наносив.

Визнаючи обвинуваченого ОСОБА_12 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, тобто у заподіянні легких тілесних ушкоджень, та формулюючи у мотивувальній частині свого вироку обвинувачення, визнаного доведеним, суд першої інстанції достовірно не встановив та не виклав обставини, за яких між обвинуваченим та потерпілим виникли неприязні відносини, не проаналізував та не врахував поведінку ОСОБА_10 на предмет правомірності як до, так і під час подій, що відбулися 29.10.2015, а також інших обставин, які мають суттєве значення у даному кримінальному провадженні для ухвалення законного рішення.

Так, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки показанням свідка ОСОБА_16 , яка працює директором Маловисторопського коледжу СНАУ і яка пояснила, що неодноразово бачила ОСОБА_10 в приміщенні навчального закладу. При цьому останній намагався з`ясувати як навчається ОСОБА_12 , однак жодних відомостей йому повідомлено не було через те, що він є сторонньою особою.

Не було враховано показань і самого обвинуваченого про те, що попри його небажання спілкуватися з ОСОБА_10 , останній неодноразово та наполегливо намагався нав`язати своє спілкування, вчиняв сварки з надуманих причин, збирав відносно нього інформацію, розповсюджував неправдиві відомості та взагалі своєю агресивною поведінкою провокував на конфлікт, а 29.10.2015 заважаючи навчальному процесу, фактично переслідував його, оскільки хотів проникнути за ним до роздягальні спортивного залу. Коли ж він намагався зачинити за собою двері, то ОСОБА_10 заблокував їх ногою і наступив на ногу обвинуваченого, після чого, схопивши за одежу, намагався притиснути до стіни.

Також судом першої інстанції не було встановлено, на яких підставах ОСОБА_10 перебував в приміщенні навчального закладу, з якою метою та чи було це правомірним. Не було перевірено та достовірно встановлено, чи дійсно ОСОБА_10 викликав працівників поліції ще до початку конфлікту, оскільки у такому разі дана обставина впливає на фактичні обставини кримінального провадження.

Судом першої інстанції не були жодним чином спростовані доводи сторони захисту щодо законності дій ОСОБА_12 у відношенні ОСОБА_10 та перебування ним у стані необхідної оборони внаслідок неправомірних дій останнього, а також не проаналізовано у сукупності з дослідженими доказами.

Крім того, висновок суду містить суперечності між показаннями свідка ОСОБА_17 , згідно яких ОСОБА_12 наніс ОСОБА_10 близько п`яти ударів, та протоколом слідчого експерименту з цим же свідком, який під час проведення слідчої дії вказав на нанесення останньому близько десяти ударів, що впливає на об`єктивну сторону злочину.

Суд першої інстанції не спростував належним чином та не дав вичерпної і однозначної відповіді на твердження захисника про недопустимість як доказу висновку судово-медичної експертизи через його невідповідність вимогам закону, зазначивши натомість часткові (вибірково) вимоги до такого процесуального документа.

Крім того, відповідно до ч.ч.1-2 КПК України, судовий розгляд у кримінальному провадженні повинен бути проведений в одному складі суддів. У разі якщо суддя позбавлений можливості брати участь у судовому засіданні, він має бути замінений іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому ч.3 ст.335 цього Кодексу. Після заміни судді судовий розгляд розпочинається спочатку, крім випадків, передбачених ч.2 цієї статті, згідно якої, суд вмотивованою ухвалою може прийняти рішення про відсутність необхідності розпочинати судовий розгляд з початку та здійснювати повторно всі або частину процесуальних дій, які вже здійснювалися під час судового розгляду до заміни судді, якщо таке рішення не може негативно вплинути на судовий розгляд та за умови дотримання певних вимог, а також у випадку призначення запасного судді (ст.320 КПК).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що після надходження обвинувального акта відносно ОСОБА_12 до суду першої інстанції, визначення складу суду, проведення підготовчого судового засідання, призначення та часткового проведення судового розгляду, був проведений повторний автоматизований розподіл судової справи і визначений новий склад суду.

Однак, в порушення зазначених вимог кримінального процесуального закону новим складом суду не було з`ясовано позицію сторін кримінального провадження щодо того, наполягають вони чи ні на новому проведенні процесуальних дій, які вже були здійснені судом до заміни судді, а також не постановлено відповідної вмотивованої ухвали з цього приводу.

З огляду на вказані вище обставини колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду першої інстанції з мотивів істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції, оскільки під час апеляційного розгляду будь-яких клопотань з приводу дослідження доказів щодо зазначених вище обставин від учасників судового провадження не надходило, а апеляційний суд позбавлений можливості їх дослідити за власною ініціативою, внаслідок чого позбавлений можливості усунути вказані в апеляційних скаргах істотні порушення вимог кримінального процесуального закону і ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду першої інстанції у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, задовольнивши таким чином апеляційну скаргу прокурора та частково апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_12 та захисника ОСОБА_13 .

Що стосується інших доводів апеляційних скарг, то колегія суддів не може прийняти їх до уваги, оскільки порушені цими учасниками судового провадження питання спочатку підлягають ретельній перевірці та безпосередньому дослідженню в судовому засіданні при новому судовому розгляді в суді першої інстанції після скасування вироку, а вже потім при наявності остаточного судового рішення бути предметом перевірки в апеляційному суді, так як суд апеляційної інстанції відповідно до положень ч.2 ст.415 КПК України не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 задовольнити частково, а апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Лебединського районного суду Сумської області від 02 червня 2017 року відносно ОСОБА_18 скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження і призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4