справа № 563/1342/17
провадження № 1-кп/563/177/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.12.2017 року

Корецький районний суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Корець кримінальне провадження № 00000170 від 14.11.2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, уродженця с.Печиводи, Славутського району, Хмельницької області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України,-

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 маючи умисел на привласнення та розтрату майна ТзОВ «Фаворит Агро», перебуваючи на посаді тракториста машиніста сільськогосподарського виробництва згідно наказу № 39-к від 21 березня 2017 року, виконуючи покладені на нього обов`язки, будучи матеріально-відповідальною особою відповідно до договору від 21 лютого 2017 року про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, 12 травня 2017 року здійснив привласнення талону на бензин марки А-95 в кількості 10 літрів вартістю 244 грн. 90 коп., який є власністю ТзОВ «Фаворит Агро» та був переданий диспетчером ТзОВ «Фаворит Агро» ОСОБА_6 обвинуваченому для заправки, помпи, яка належить зазначеному товариству. Надалі, цього ж дня обвинувачений незаконно привласнений ним вищевказаний талон передав своєму сину ОСОБА_7 , який використав його шляхом заправки свого автомобіля на автозаправці «Фактор» в с.Пищів, Новоград-Волинського району, Житомирської області.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та пояснив, що дійсно він працював на посаді водія тракториста машиніста сільськогосподарського виробництва ТзОВ «Фаворит Агро». Був матеріально відповідальною особою за ввірене йому майно, відповідно до договору від 21.02.2017 року про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. 22.03.2017 року для заправлення помпи, йому було надано талон на бензин марки А-95 в кількості 10 літрів. Надалі, цього ж дня обвинувачений незаконно привласнений ним вищевказаний талон передав своєму сину ОСОБА_7 . У вчиненому щиро кається, просить суворо не карати.

Обвинуваченим не оспорюються докази стосовно фактичних обставин справи, які об`єктивно доводять вчинення ним інкримінованого злочину.

Суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. У суду немає сумніву у добровільності та істинності позицій учасників судового розгляду.

Суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України та за згодою обвинуваченого, представника державного обвинувачення, вважає за можливе визнати недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які не оспорюються учасниками судового провадження.

При цьому, суд переконався у тому, що обвинувачений правильно розуміє зміст всіх обставин справи, які підлягали б доказуванню і ним не заперечуються. Сумніву у добровільності та істинності його позицій не має. Обвинуваченому роз`яснено, що він при відмові від дослідження доказів щодо фактичних обставин справи буде позбавлений можливості оспорювати їх в апеляційному порядку. Усвідомивши це, обвинувачений наполіг на істинності позиції у визнанні винуватості і викладених обставинах справи.

Суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена, його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.191 КК України, як привласнення чужого майна, яке йому було ввірене та перебувало у його віданні.

При призначенні обвинуваченим покарання суд у відповідності до ст.65 КК України враховує сукупність обставин, при яких вчинено злочин, характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Відповідно до ст.12 КК України даний злочин відноситься до категорії середньої тяжкості.

Пом`якшуючими покарання обставинами для обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає вчинення злочину вперше, щире каяття, визнання вини та активне сприяння розкриттю злочину.

Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

За місцем проживання обвинувачений ОСОБА_4 характеризується позитивно. На обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді штрафу в межах санкції статті за якою кваліфіковано його дії, оскільки саме такий вид покарання суд вважає необхідним та достатнім для виправлення засудженого.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

ухвалив :
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України та призначити йому покарання в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Вирок суду у відповідності з вимогами ч.2 ст.394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст.349 КПК України .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1