Провадження №1-кп/761/598/2018
В И Р О К
іменем України
13 лютого 2018 року
Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю :

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві

кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0003162 від 16 березня 2017 року,

за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України,з вищою освітою,не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого 13 січня 2009 року Оболонським районним судом м. Києва за ч.2 ст.186,ч.2 ст.296 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,на підставі ст.75 КК України з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки,13 квітня 2009 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч.2 ст.185,71 КК України до 4 років позбавлення волі,звільнився з місць позбавлення волі 4 березня 2013 року за відбуттям строку покарання,15 листопада 2013 року Солом`янським районним судом м.Києва за ч.2 ст.185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився з місць позбавлення волі 19 вересня 2014 року ухвалою Апеляційного суду Київської області від 4 вересня 2014 року на підставі ст.84 КК України за хворобою,9 листопада 2015 року Печерським районним судом м.Києва за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі ,на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 16 березня 2017 року,приблизно о 18 годині 10 хвилин,перебуваючи в салоні маршрутного таксі №114 за адресою : м. Київ,бульвар Тараса Шевченка,11,помітив гаманець,який належить ОСОБА_6 ,керуючись умисним корисливим наміром,спрямованим на таємне викрадення чужого майна,а саме :жіночого гаманця чорного кольору ,який матеріальної цінності для потерпілої не представляє,в якому знаходились грошові кошти в сумі 4308 гривень 45 копійок,три банківські картки ,дев`ять дисконтних карток,сім візитних карток,один подарунковий купон,два видаткові чеки,один квиток на проїзд у міському транспорту,які матеріальної цінності для потерпілої не представляють.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 ,з корисливих мотивів,з метою власного незаконного збагачення,скориставшись тим,що за його злочинними діями ніхто не спостерігає,з жіночої сумки своєю рукою,таємно,повторно,викрав жіночий гаманець чорного кольору ,який матеріальної цінності для потерпілої не представляє,в якому знаходились грошові кошти в сумі 4308 гривень 45 копійок, три банківські картки ,дев`ять дисконтних карток,сім візитних карток,один подарунковий купон,два видаткові чеки,один квиток на проїзд у міському транспорту,які матеріальної цінності для потерпілої не представляють,виконавши усі дії,які вважав необхідними для доведення злочину до кінця,однак свій злочинний намір довести до кінця не зміг з причин,що не залежали від його волі,оскільки відразу його дії були помічені потерпілою ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в подальшому було затримано.

А всього ОСОБА_4 намагався таємно викрасти майно,яке належить ОСОБА_6 на загальну суму 4308 гривень 45 копійок.

Таким чином , ОСОБА_4 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка),вчинений повторно,а саме виконав усі дії,які вважав необхідними для доведення до кінця ,але злочин не було закінчено з причин,які не залежали від його волі,тобто вчинив кримінальне правопорушення ,передбачене ч.2 ст.15,ч.2 ст.185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15,ч.2 ст. 185 КК України визнав повністю та пояснив, що він 16 березня 2017 року,близько 18 годин,перебуваючи в салоні маршрутного таксі №114,яке слідувало в районі бульвару Т.Шевченка,в м. Києві, помітив в сумці у жінки, яка також знаходилась в якості пасажира у маршрутному таксі гаманець,який він вирішив таємно викрасти. Непомітно для потерпілої ,а також оточуючих ,він рукою дістав з сумки жінки її гаманець та тримав його в руці. В цей час жінка побачила,що в сумці немає гаманця та почала кричати на нього,побачивши у його руці свій гаманець. . Пасажири маршрутного таксі затримали його разом з гаманцем,який він намагався викрасти,викликали працівників поліції.

Перелік та вартість майна,яке він намагався таємно викрасти не оспорює. В скоєному щиросердно кається. Просить застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році» ,п. «г» ст.1,та звільнити його від призначеного покарання ,оскільки він як станом на день набрання цим Законом чинності так і на даний час є хворим на СНІД ,ІІІ клінічна стадія .

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України в судовому засіданні, за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувались докази щодо фактичних обставин кримінального провадження, оскільки вони ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка),вчинений повторно,а саме виконав усі дії,які вважав необхідними для доведення до кінця ,але злочин не було закінчено з причин,які не залежали від його волі , а тому ці його дії кваліфікує за ч.2 ст.15,ч.2 ст.185 КК України.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, ставлення ОСОБА_4 до вчиненого, яке полягає у повному визнанні вини, щиросердному розкаянні, особу обвинуваченого, який раніше судимий, перебуває на обліку у лікаря нарколога ,не перебуває на обліку у лікаря психіатра, позитивно характеризується за місцем проживання, стан здоров`я обвинуваченого .

В якості обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує щире каяття ОСОБА_4 у скоєному кримінальному правопорушенні.

Обставин,які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 ,судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових злочинів, призначити покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч.2 ст.15,ч.2 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 просить суд застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році» та звільнити його від призначеного покарання на підставі п.«г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році»,посилаючись на те, що він як станом на день набрання цим Законом чинності так і на даний час є хворим на СНІД ,ІІІ клінічна стадія .

Відповідно до п.«г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» №1810-VІІІ від 22 грудня 2016 року звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України,які на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано хворими на СНІД (ІІІ ,ІУ клінічні стадії за кваліфікацією ВООЗ).

Стаття 10 вищевказаного Закону передбачає, що питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах,а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого,їхніх захисників чи законних представників.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання .

Судом встановлено, що обвинуваченого ОСОБА_4 на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» визнано хворим на СНІД ,ІІІ клінічна стадія за кваліфікацією ВООЗ (а саме :з 21 жовтня 2014 року),що підтверджується довідками Київської міської лікарні №5 від 16 січня 2018 року,№061/108-115, ДУ «Інститут епідеміології та інфекційних хвороб ім. Л.В.Громашевського » від 17 січня 2018 року .

Враховуючи, що ОСОБА_4 на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» є хворим на СНІД, ІІІ клінічна стадія за кваліфікацією ВООЗ , вчинив злочин, який відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», відсутні підстави для не застосування щодо нього амністії, передбачені ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році»,ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» , суд вважає за необхідне на підставі п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році» звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України: гаманець чорного кольору,в якому знаходились грошові кошти в сумі 4308 грн.45 коп., три банківські картки ,дев`ять дисконтних карток,сім візитних карток,один подарунковий купон,два видаткові чеки,один квиток на проїзд у міському транспорту, які знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_6 , слід залишити за належністю потерпілій ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст.368, 370 КПК України, п.«г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» №1810-VІІІ від 22 грудня 2016 року, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15,ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за даною статтею у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі п.«г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» №1810-VІІІ від 22 грудня 2016 року звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання.

Речові докази : гаманець чорного кольору,в якому знаходились грошові кошти в сумі 4308 грн.45 коп., три банківські картки ,дев`ять дисконтних карток,сім візитних карток,один подарунковий купон,два видаткові чеки,один квиток на проїзд у міському транспорту, які знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_6 - залишити за належністю потерпілій ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду міста Києва через Шевченківський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_4 , прокурору.

Суддя ОСОБА_1