Ухвала
Іменем України

15 січня 2018 р.

м. Київ
справа 455/127/17
провадження № 51-321ск18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Старосамбірського районного суду Львівської області від 12 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 14 вересня 2017 року,
встановив:
Вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 12 квітня 2017 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 135 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк 3 роки. На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Вирішено питання про судові витрати і долю речових доказів.
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 14 вересня 2017 року апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_4 залишено без задоволення. Вирок районного суду в частині стягнення судових витрат змінено, стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 5725,20 грн.
Не погоджуючись із вищезазначеними судовими рішеннями, захисник ОСОБА_4 подала касаційну скаргу.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 , посилається на незаконність постановлених щодо її підзахисного ОСОБА_5 судових рішень, просить їх скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного засудженому покарання тяжкості злочину та даним про його особу, внаслідок суворості. В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що суди не врахували наявних у матеріалах кримінального провадження даних про особу засудженого й обставин, що пом`якшують покарання.
Перевіривши касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає поверненню на таких підставах.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПКУкраїни касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, апеляційний розгляд кримінального провадження проводився за участі захисника ОСОБА_4 , оскаржувана ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_5 була проголошена 14 вересня 2017 року, тобто останнім днем подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції є 15 грудня 2017 року.

Проте захисник ОСОБА_4 з касаційною скаргою звернулась до суду касаційної інстанції 28 грудня 2017 року (згідно відмітки поштового відділення на конверті), тобто після закінчення встановленого ст. 426 КПК строку касаційного оскарження.
Водночас, клопотання про поновлення пропущеного строку ОСОБА_4 не заявлено.
При цьому, згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
Отже, з урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід повернути захиснику ОСОБА_4 .
Враховуючи викладене та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд,

постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Старосамбірського районного суду Львівської області від 12 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 14 вересня 2017 року разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути останній.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_6 ОСОБА_3