Справа №345/843/17
Провадження № 1-кп/345/353/2017
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.11.2017 року м. Калуш
Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні прокурор просив обрати обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 календарних днів, так як обвинувачені можуть переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, так як раніше вони вже притягувалися до кримінальної відповідальності.
Обвинувачені та їх захисники в судовому засіданні заперечили проти обрання вказаного виду запобіжного заходу, посилаючись на те, що ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 06.11.2017 року не продовжено їм строк дії попередньо обраного запобіжного заходу тримання під вартою. 09.11.2017 року їх було звільнено з УВП №12, а також вони потребують лікування в закладах охорони здоров`я.
Суд, вислухавши думку прокурора, обвинувачених та їх захисників, перевіривши наявні матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.
Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.
За ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 183 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
При обранні запобіжного заходу обвинуваченим судом враховано зокрема те, що інкриміноване їм діяння, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 3 ст. 185 КК України, відноситься до тяжких злочинів, а також ризики що обвинувачені можуть переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також те, що обвинувачені є раніше судимими особами.
Оцінено в сукупності такі обставини: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 у разі доведення їх вини за ч. 3 ст. 185 КК України, зокрема передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років; наявність в обвинувачених не погашеної та не знятої судимості; відсутність постійного місця роботи.
Виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні, застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків та запобігання згаданих ризиків, а задоволення клопотання є доцільним і співмірним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження.
У відповідності до п.«с» ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, допускається взяття особи під варту з метою запобігти цій особі зникнути після скоєння злочину.
При таких обставинах суд приходить до висновку, що клопотання слід задоволити і обрати обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.
Заставу слід визначити відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинувачених, інших даних про їхню особу та ризиків.
У разі внесення застави, слід зобов`язати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора чи слідчого, а також покласти на нього наступні обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 176-178, 182, 184, 193, 194, 196, 198, КПК України, суд -
Клопотання прокурора задоволити.
Обрати обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 запобіжний захід у виглядітримання під вартою на 60 календарних днів.
Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 рахувати з 11год. 00хв. 10.11.2017 року по 11год. 00хв. 08.01.2018 року.
Заставу ОСОБА_4 визначити у розмірі 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 40 000,00 гривень,яку може бути внесено у будь-який момент протягом строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Заставу ОСОБА_5 визначити у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 32 000,00 гривень,яку може бути внесено у будь-який момент протягом строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Заставу ОСОБА_6 визначити у розмірі 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 40 000,00 гривень,яку може бути внесено у будь-який момент протягом строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У разі внесення застави, зобов`язати обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора чи слідчого, а також покласти на них наступні обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому вони проживають, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Визначити 2-х місячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня внесення застави.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що в разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави.
Ухвала в частині обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя