Справа № 404/5335/17
Номер провадження 1-кс/404/1710/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2017 року Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , слідчого Кропивницького ГУ НП в Кіровоградській області, ОСОБА_3 розглянувши в залі суду в місті Кропивницькому клопотання слідчого поліції по матеріалам кримінального провадження №0007723 з попередньою кваліфікацією за ч. 3 ст. 185, ч.4 ст.185, ч.2 ст.186, ч.3 ст.186 КК України, про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:

06 вересня 2017 року в Кіровський районний суд міста Кіровограда звернувся слідчий поліції Кропивницького ГУ НП в Кіровоградській області з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було вилучене 05.09.2017 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , володільцем якого є ОСОБА_4 . Заявлені ним вимог обґрунтував тим, що необхідно вжити заходи забезпечення в означеному кримінальному провадженні, шляхом накладення арешту на речові докази - плазмовий телевізор TOSHIBA модель 32AV833G, s/n: В40К56Z02539L1; планшет ASUS модель K010, s/n: Е70KCY286201 в чохлі-книжка чорного кольору; відеокамера Panasonic модель SDR-S50ЕE-K, s/n: А0IА14100.

Завданням арешту вказує: запобігання можливості його приховування, передачі, відчуження. Метою арешту зазначає забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий підтримав вимоги заявленого клопотання.

Власники/володільці не викликались, тому що майно не вилучалось.

На підтвердження події кримінального правопорушення до матеріалів клопотання долучена копія протоколу допиту потерпілої, повідомлення про підозру ОСОБА_5 . Крім того, для підтвердження існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, (п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України) слідчий надав витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, який є належним та допустимим докази про проведення досудового розслідування по епізоду крадіжок у потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .

Долучив витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, який є належним та допустимим доказом про проведення досудового розслідування по епізоду за заявою потерпілої ОСОБА_13 про те, що невстановлені особи проникли до її квартири та викрали належні їй речі.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 разом з ОСОБА_18 вчиняють крадіжки з квартир та приватних будинків і викрадені речі збувають ОСОБА_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , де міг зберігати збуті ОСОБА_5 та ОСОБА_18 викрадені речі.

На підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 від 30.08.2017 року, яким надано дозвіл на проведення обшуку квартири АДРЕСА_3 , власником якої є ОСОБА_19 та фактичним володільцем ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У даному випадку, слідчий після складання протоколу огляду предмету та визнання квартири речовим доказом, вмотивовано звернувся з повторним клопотанням про накладення арешту на майно, з метою збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Вартість майна співрозмірна як із розміром можливої шкоди від злочину/цивільного позову, так із потребами/завданнями кримінального провадження.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст.170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

У цьому кримінальному провадженні існують підстави вважати, що майно вилучене під час обшуку у квартирі АДРЕСА_3 , може бути знищене, пошкоджене, тобто застосований захід забезпечення арешт, є обґрунтованим, за наявності для цього достатніх вагомих правових підстав.

Арешт майна за ч.2, 3 ст.170 КПК України по-суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Достатньо встановити наявність обґрунтованої підозри можливого кримінального правопорушення, тому не належить оцінювати, наскільки повно орган досудового розслідування зібрав докази винуватості. Слідчий надав наявні матеріали, які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна. Для забезпечення проведення ефективного досудового розслідування є потреба у збереженні цього майна за титульним власником у такому незмінному стані до встановлення фактичних обставин.

На початковій стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба в тимчасовому втручанні в права та інтереси власників та володільців майна, шляхом накладення арешту, з метою запобігання його відчуження, виникнення штучно створених майнових обтяжень чи нових власників.

Держава гарантує забезпечення проведення ефективного досудового розслідування, захист прав потерпілого, тощо. Слідчий суддя, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинуватою у вчиненні злочину, а лише на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що факт визнання речовим доказом, ризик відчуження майна, є достатніми умовами для застосування щодо житла співрозмірного заходу забезпечення кримінального провадження, яким є накладення арешту на майно. Негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, не встановлено. Арешт суттєво не позначиться на інтересах власника та третіх осіб.

З урахуванням викладеного, керуючись 170-173 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого про накладення арешту на майно, задовольнити.

По кримінальному провадженню №0007723 з попередньою кваліфікацією за ч. 3 ст. 185, ч.4 ст.185, ч.2 ст.186, ч.3 ст.186 КК України, накласти арешт на майно, а саме: плазмовий телевізор TOSHIBA модель 32AV833G, s/n: В40К56Z02539L1; планшет ASUS модель K010, s/n: Е70KCY286201 в чохлі-книжка чорного кольору; відеокамера Panasonic модель SDR-S50ЕE-K, s/n: А0IА14100, - володільцем якого є ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Слідчому СВ Кропивницького відділу поліції ГУ НП в Кіровоградській області, ОСОБА_3 , вчинити дії спрямовані на реєстрацію арешту майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, а при оскарженні ухвали після постановлення ухвали апеляційним судом при відхиленні апеляції.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1