АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1594/17 Справа № 182/7158/17 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2017 року у кримінальному провадженні № 0005024 від 06 грудня 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Марганець Дніпропетровської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий, останній раз: 02.08.2017 року Нікопольським міськрайонний суд Дніпропетровської області за ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА :
В апеляційних скаргах підозрюваного та захисника порушується питання про скасування ухвали слідчого судді та застосування запобіжного заходу для ОСОБА_6 у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_10 та застосовано щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13 год. 00 хв. 03 лютого 2018 року, з визначенням застави у сумі 35 000 грн.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, що підтверджується, зокрема, його пізнавальними показаннями. Також, слідчим суддею враховано репутацію підозрюваного, який повторно вчинив корисливий злочин через короткий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, офіційно не працює, немає постійного законного джерела доходу, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, що доводить ризик того, що ОСОБА_6 може вчинити інші кримінальні правопорушення, у зв`язку з чим прийшов до висновку, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаному ризику та забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

Підозрюваний в апеляційній скарзі зазначає, що суд залишив без належної оцінки визнання вини в повному обсязі, добровільне повернення викраденого майна, а також перебування на його утриманні малолітньої доньки, постійне місце проживання та наявність постійного джерела доходу, оскільки його цивільна дружина працевлаштована. На його думку, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу на слідчого суддю був здійснений тиск, у зв`язку з тим, що потерпілий є другом працівника поліції.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, захисник посилається на безпідставність висновків слідчого судді щодо неможливості застосування відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу. При цьому, сторона захисту не оскаржує обґрунтованість підозри і вважає, що встановленому ризику можна запобігти шляхом домашнього арешту. Вважає, що в ухвалі не вірно викладено обставину, що ОСОБА_6 може впливати на свідка, який нібито проживає за такою ж адресою що і підозрюваний та зауважив, що свідок не проживає у цьому житлі, а родич свідка надала таке житло в оренду підозрюваному. Захисник не погоджується з висновком слідчого судді відносно неможливості застосування домашнього арешту, оскільки гр. ОСОБА_11 , з якою підозрюваний уклав договір оренди не є одноособовим власником всього домоволодіння. Зауважує, що слідчий суддя не надав належну оцінку поясненням гр. ОСОБА_12 , яка пояснила, що є цивільною дружиною підозрюваного і буде його фінансово забезпечувати під час домашнього арешту.

В судовому засіданні ОСОБА_6 , підтримав свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу захисника, надав пояснення аналогічні доводам скарг і просив їх задовольнити, вважав ухвалу слідчого судді необґрунтованою та просив її скасувати, застосувавши до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарг сторони захисту, посилався на їх безпідставність і просив залишити їх без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, думку сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.
З матеріалів провадження вбачається, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого відомості свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, що підтверджується, зокрема, його зізнавальними показаннями, протоколами пред`явлення фотографій для впізнання, протоколами огляду речей, добровільно виданих підозрюваним, протоколом огляду кросівок підозрюваного та іншими матеріалами, доданими до клопотання і не оскаржуються сторонами в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи сторони захисту викладені в судовому засіданні та в апеляційних скаргах щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.

З матеріалів провадження вбачається наявність підстав, передбачений п. 5 ч. 1 ст.183 КПК України для застосування такого запобіжного заходу, так як підозрюваний ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий та обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років.
Перевіряючи наявність ризиків, передбачених п. п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконного впливу на свідка у цьому ж кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та співставивши їх з висновками слідчого судді, які викладені в оскаржуваній ухвалі, приходить до висновку, що вказані ризики об`єктивно існують у кримінальному провадженні і для їх запобігання необхідно застосувати саме такий запобіжний захід, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 178 КПК України, апеляційний суд приймає до уваги вагомість наявних доказів, відомості про особу підозрюваного, який раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних, корисливих злочинів проти власності, проте належних висновків для себе не зробив та після невеликого проміжку часу після звільнення з місць позбавлення волі обґрунтовано підозрюється у вчиненні тотожного злочину.
Апеляційний суд також погоджується з висновками слідчого судді щодо відсутності у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, оскільки останній не одружений, офіційно не працевлаштований та не має легальних джерел доходу, за зареєстрованим місцем проживання не мешкає. При цьому, колегія суддів не може розцінити як доказ наявності постійного місця проживання договір оренди між ОСОБА_6 та гр. ОСОБА_11 , так як в установленому законом порядку, реєстрація тимчасового місця проживання підозрюваного за даною адресою відсутня. Крім того, гр. ОСОБА_11 , як було встановлено в судовому засіданні в суді першої інстанції, є родичем співмешканки гр. ОСОБА_13 , який має статус свідка у даному провадженні, так як був разом з ОСОБА_6 на місці вчинення злочину. Колегія суддів зауважує, що договір оренди житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 датований від 04 грудня 2017 року, тоді як будучи допитами в якості підозрюваного 07 грудня 2017 року та даючи пояснення від 06 грудня 2017 року, ОСОБА_6 зазначав, що проживає за адресою відмінною від місця реєстрації та вказаної в договорі оренди, а саме: АДРЕСА_3 .
Вищевикладеним спростовуються доводи апеляційної скарги захисника щодо наявності постійного місця проживання підозрюваного та можливості застосування домашнього арешту за адресою, вказаною захисником, у зв`язку з чим вони є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Таким чином, відсутність постійного місця проживання, відсутність легального джерела доходу та міцних соціальних зв`язків, а також враховуючи репутацію підозрюваного та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочину, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, колегія суддів приходить до висновку про наявність заявлених прокурором та встановлених в суді першої інстанції, ризиків.
Колегія суддів, вважає обґрунтованими висновки слідчого судді щодо неможливості гр. ОСОБА_12 забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, зокрема, у зв`язку з тим, що вони постійно разом не проживають.
Доводи апеляційної скарги підозрюваного щодо наявності постійного місця проживання, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає безпідставними. Щодо посилання підозрюваного на утримання малолітньої доньки, апеляційний суд розцінює такі доводи, як неприйнятні, оскільки встановлено, що ОСОБА_6 не працевлаштований, а єдиним джерелом доходу є заробітна плата його цивільної дружини гр. ОСОБА_12 .
Посилання підозрюваного в апеляційній скарзі щодо тиску на слідчого суддю, у зв`язку з тим, що потерпілий є другом працівника поліції, колегія суддів розцінює як голослівні, оскільки не мають об`єктивного підтвердження в матеріалах провадження.
Висновки слідчого судді, що прокурором доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні є обґрунтованим та підтверджується матеріалами провадження. Також, вбачається, що слідчим суддею належним чином виконані вимоги ч. 3 ст. 183 КК України, а розмір застави визначений в межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційні скаргу підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2017 року у кримінальному провадженні № 0005024 від 06 грудня 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4