Провадження № 1-кс/344/3585/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУ НП України в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000496 від 12.09.2017р.,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого посилався на те, що на початку 2017 року невстановлені слідством особи, з корисливих мотивів, шахрайським способом, придбали право на земельні ділянки з кадастровими номерами 22002016, 220021657, НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , 220020180, 220020164, які перебували власності гр. ОСОБА_5 , що підтверджується наявними в останньої державними актами серії ІФ № 058509, ІФ 2058510, ІФ 058507, ІФ 058508; ІФ 058506, ІФ 102963. Вказані дії невстановлених слідством осіб призвели до спричинення майнової шкоди ОСОБА_5 у великих розмірах.

Матеріалами клопотання зазначено, що земельні ділянки з кадастровими номерами 22000162, 220021657, 220020188, 220020163, 220020180, 220020164 є предметом кримінального злочину та набуті злочинним шляхом тобто отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

14 вересня 2017 року вказані земельні ділянки визнано речовими доказами у кримінальному провадженні. Метою застосування арешту майна слідчий зазначив збереження речових доказів.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задовольнити.

Володілець майна в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду клопотання був повідомлений належним чином, що відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду такого.

Заслухавши слідчого, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Ст. 173 КПК України визначено порядок вирішення питання про арешт майна.

Так, з матеріалів клопотання вбачається, що у провадженні СУ ГУ НП України в Івано-Франківській області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000496 від 12.09.2017р. за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що на початку 2017 року невстановлені слідством особи, з корисливих мотивів, шахрайським способом, придбали право на земельні ділянки з кадастровими номерами 22002016, 220021657, 220020188, 220020163, 220020180, 220020164, які перебували власності гр. ОСОБА_5 , що підтверджується наявними в останньої державними актами серії ІФ № 058509, ІФ 2058510, ІФ 058507, ІФ 058508; ІФ 058506, ІФ 102963. Вказані дії невстановлених слідством осіб призвели до спричинення майнової шкоди ОСОБА_5 у великих розмірах.

14 вересня 2017 року вказані земельні ділянки визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки вони фактично є об`єктом кримінально протиправних дій.

В той же час, згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Слідчим поза розумним сумнівом доведено наявність достатніх підстав вважати, що земельна ділянка в с. Поляниця Яремчанської міської ради з кадастровим номером 220020188, яка на даний час знаходиться у власності ОСОБА_6 є об`єктом злочину, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Отже, на підставі вищенаведеного та враховуючи наявність правових підстав для задоволення клопотання, та з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки, незастосування накладення арешту, може призвести до наслідків, визначених ч. 11 ст. 170 КПК України, зокрема, таких як його зникнення, втрати або пошкодження майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, а також правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, керуючись засадами розумності та співмірності, вважаю,що клопотання слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку в с. Поляниця Яремчанської міської ради з кадастровим номером 220020188, яка на даний час знаходиться у власності ОСОБА_6 , шляхом заборони на її розпорядження та користування.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1