Справа № 463/2544/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/1221/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2018 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 30 вересня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0004160 від 08.12.2015 року, про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України;

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

встановила:
вироком Личаківського районного суду м. Львова від 30 вересня 2016 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 309 КК України та призначено покарання за ч.2 ст. 309 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавленні волі.

На підставі ст.71 КК України до призначеного судом ОСОБА_7 покарання приєднано частково невідбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 25.06.2015 року 2 роки позбавлення волі у вигляді 2 місяців позбавлення волі, остаточно визначено до відбуття 2 (два) роки і 2 (два) місяці позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Строк відбуття покарання ухвалено рахувати з часу звернення вироку до виконання.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що в грудні 2015 року у не встановленої особи незаконно придбав без мети збуту психотропну речовину «Амфетамін» масою 4,9457 грам, яку незаконно зберігав при собі без мети збуту та був затриманий 07.12.2015 року близько 11 год. 00 хв., у м. Львові на пл. Петрушевича, 5. Психотропну речовину «Амфетамін» масою 4,9457 грам у нього було вилучено. та вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 309 КК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Личаківського районного суду м. Львова від 30.09.2016 року змінити. Призначити його підзахисному більш м`яке покарання, оскільки призначене йому покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості злочину та особі засудженого.

Вказує, що судом першої інстанції не повною мірою враховано обставини, що характеризують особу ОСОБА_7 та тяжкість вчиненого ним правопорушення. Суд першої інстанції призначив обвинуваченому покарання, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також за своїм видом є явно не справедливим. Просить призначити ОСОБА_7 покарання не пов`язане з позбавленням чи обмеженням волі, яке буде достатнє та необхідне для його виправлення, оскільки останній усвідомлює суспільну небезпечність його діянь та став на шлях виправлення. Просить застосувати до його підзахисного положення ст. 69 КК України, призначивши більш м`яке покарання, враховуючи всі обставини справи.

Заслухавши доповідача, думку обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали судового провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку злочину відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим, що в апеляційній скарзі обвинуваченого не оспорюється.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, особу обвинуваченого.

Обставинами, що пом`якшують покарання суд першої інстанції визнав щире каяття обвинуваченого, його активне сприяння у розкритті злочину, його молодий вік, наявність вагітної дружини, позитивну характеристику, а також наявність й нього на утриманні малолітньої дитини, якій сплачує аліменти.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до висновку про обрання обвинуваченому ОСОБА_7 в межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі.

Проте, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, внаслідок чого призначив покарання, яке за своєю суворістю не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.

Відповідно до статті 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Як вбачається із матеріалів справи, обвинувачений ОСОБА_7 щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується за місцем проживання, є одруженим. Відсутні обставини, які б обтяжували покарання обвинуваченого.

Поряд з цим, суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_7 активно займається волонтерською діяльністю, є членом ГО «Варта 700», про що свідчить його характеристика, підписана головою Правління ГО «Варта 700».

З огляду на це, колегія суддів вважає за можливе призначити обвинуваченому більш м`яке покарання, ніж передбачено санкцією ч. 2 ст. 309 КК України, на підставі ст. 69 КК України, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та запобіганню вчинення ним нових злочинів.
Крім того, з огляду на те, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 72 КК України, основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно, вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 25.06.2015 року підлягає самостійному виконанню.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 408, 414, 419 КПК, колегія суддів
ухвалила:
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.
Вирок Личаківського районного суду м. Львова від 30 вересня 2016 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки з застосуванням ст.75 КК України на строк 1 рік та штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.
Вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 25.06.2015 року виконувати самостійно.
В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, та на неї може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4