АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі :
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4
прокурора - ОСОБА_5
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва кримінальне провадження №0000105 від 05.01.2017 року по обвинуваченню,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 11.10.2016 року Оболонським районним судом м. Києва за ч.3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений від відбування призначеного покарання на підставі ст.ст. 75, 76 КК України, з іспитовим строком на 3 роки;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК Україниза апеляційною скаргою захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 23 червня 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ст. 71 КК України, до покарання призначеного обвинуваченому за цим вироком, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 11.10.2016 року та призначено обвинуваченому ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Згідно вироку суду обвинувачений ОСОБА_7 , 05.01.2017 року, приблизно о 20 год. 00 хв., маючи злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до іншого приміщення, піднявся на 7 поверх будинку АДРЕСА_2 , підійшов до вхідних дверей квартири АДРЕСА_3 , які обладнані кодовим замком і, впевнившись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, відкрив їх, після чого проник до коридору вищевказаної квартири.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 , перебуваючи в коридорі зазначеної квартири АДРЕСА_4 , побачив шафу, звідки таємно викрав належне потерпілій ОСОБА_8 майно, що знаходилось в подарунковому пакеті загальною вартістю 380 грн., однак не довів свій злочинний умисел до кінця, оскільки в цей час був викритий та затриманий у даному коридорі свідком ОСОБА_9 , який проживав по сусідству з потерпілою ОСОБА_8 .

На вирок суду захисник обвинуваченого подав апеляційну скаргу, в якій просить повторно дослідити обставини, що стали підставою для визнання ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину за ч.3 ст. 183 КК України, скасувати обвинувальний вирок Оболонського районного суду м. Києва від 23 червня 2017 року, а кримінальне провадження №0000105 від 05.01.2017 року щодо ОСОБА_7 закрити, так як невстановлені достатні докази для доведеності його вини.

Вважає, що оскаржуваний вирок суду ухвалений без повного та всебічного дослідження всіх обставин кримінального провадження і наявних в матеріалах справи доказів, висновки якого не відповідають дійсним обставинам справи, що були встановлені під час судового розгляду, а рішення суду ґрунтується на доказах які єявно неналежними та в більшості своїй є лише припущеннями, а тому оскаржуваний вирок Оболонського районного суду м. Києва від 23.06.2017 року не може бути визнаний законним, вмотивованим та обґрунтованим.

При цьому зазначає, що під час розгляду даного кримінального справдження стороною обвинувачення не надано, а відповідно судом не було досліджено речові докази, у відповідності до приписів ст. 357 КПК України, на підтвердження обставин викладених в обвинувальному акті, проте суд у своєму рішенні, в порушення вимог закону, посилається на докази, що не були ним безпосередньо досліджені.

Також вказує, що показання свідків допитаних в ході судового розгляду, на які послався суд, як на доказ вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину є суперечливими, і на думку захисника, вказані розбіжності в показаннях свідків щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення є істотними та перешкодили суду прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги не подавали.

На стадії апеляційного провадження до Апеляційного суду м. Києва 11.08.2017 року надійшла завірена копія лікарського свідоцтва № 2146 від 20.07.2017 року про смерть обвинуваченого ОСОБА_7 , 1984 року народження, який ІНФОРМАЦІЯ_3 помер від туберкульоза легенів.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 заперечував проти закриття провадження на підставі п.5 ч.1 ст. 284 КПК України, вказавши що провадження є необхідним для реабілітації померлого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника обвинуваченого на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, який наполягав на скасуванні вироку та закритті провадження, так як не встановлені достатні докази для доведеності вини його підзахисного ОСОБА_7 , думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги захисника та вважав, що вирок суду першої інстанції необхідно скасувати та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 у зв`язку з його смертю; перевіривши матеріали кримінального провадження №0000105, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні закінченого замаху на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжці), поєднаного з проникненням в інше приміщення заобставин викладених у вироку, ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та досліджених у судовому засіданні доказах, яким дана належна оцінка з наведенням цих доказів у вироку.

Зокрема, цей висновок підтверджується покладеними в основу вироку показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , даними протоколу огляду місця події від 05.01.2017 року (а.с. 58-61), даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05.01.2017 року (а.с. 66) згідно якого потерпіла ОСОБА_8 повідомила, що 05.01.2017 року приблизно о 20 год. 45 хв. в комунальній квартирі АДРЕСА_4 невідома їй особа ОСОБА_7 намагалась викрасти її особисті речі; даними, які містяться у постанові про визнання та приєднання до справи речових доказів від 05.06.2017 року (а.с. 64-65); даними протоколу передачі речових доказів на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_8 (а.с.68);

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що 05.01.2017 року, перебуваючи у своїй квартирі АДРЕСА_4 ввечері, його дружина повідомила, що в коридорі ходить підозріла людина та заглядає у шафи. Коли він вийшов, то дійсно побачив сторонню особу, яку раніше ніколи не бачив, а тому запитав у цього чоловіка, що він тут робить і як сюди потрапив, на що останній відповів, що прийшов до свого знайомого ОСОБА_11 . Потім цей чоловік увійшов до побутового приміщення, взяв там пакет і попрямував до виходу. Оскільки сусід на ім`я ОСОБА_11 у них не проживає та усвідомлюючи, що пакет, який взяв цей чоловік йому не належить, свідок ОСОБА_12 заблокував шлях до виходу та затримав цього чоловіка, а потім викликав поліцію.

В залі судового засідання свідок ОСОБА_9 впізнав обвинуваченого ОСОБА_7 як особу, яку затримав 05.01.2017 року в загальному коридорі їх квартири.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні також підтвердив, що на початку січня 2017 року ввечері він перебував в коридорі квартири комунального типу АДРЕСА_5 та бачив в коридорі незнайому людину, який щось шукав, при цьому казав, що зайшов до туалету. Оскільки він нетривалий час проживав в цьому будинку і не знав всіх мешканців, він повідомив про підозрілу особу сусідці-жінці свідка ОСОБА_12 , яка покликала свого чоловіка, який вийшов та затримав обвинуваченого під час того, як останній намагався втекти.

Оцінюючи показання вказаних свідків суд вірно зазначив, що у них не має підстав обмовляти обвинуваченого ОСОБА_7 і вони повністю узгоджуються з іншими зібраними у даному провадженні доказами, а тому обґрунтовано поклав ці показання в основу обвинувального вироку, а доводи обвинуваченого про те, що він не вчиняв інкримінованого йому кримінального правопорушення суд правильно розцінив як спосіб захисту останнього з метою уникнути покарання.

Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого про те, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи і ґрунтуються на доказах, які є неналежними доказами і в більшості своїй є лише припущеннями, на думку колегії суддів є безпідставними, оскільки аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить про те, що органи досудового слідства і суд дослідили всі обставини, які могли мати значення для прийняття правильного рішення у справі і висновки суду ґрунтуються на достатніх та допустимих доказах безпосередньо досліджених судом в судовому засіданні від 16.06.2017 року.

Необгрунтованими колегія суддів вважає і доводи апеляційної скарги щодо наявності розбіжностей в показаннях свідків, які на думку захисника є істотними, а тому перешкодили суду прийняти законне і обґрунтоване рішення, оскільки наведені у вироку показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не містять жодних суперечностей, є послідовними та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.

Що стосується клопотання захисника ОСОБА_6 про повторне дослідження апеляційним судом обставин, встановлених під час кримінального провадження, на задоволенні якого останній наполягав під час апеляційного розгляду, то колегія суддів не знайшла підстав для його задоволення, оскільки захисник не навів жодної умови за якої апеляційний суд зобов`язаний повторно дослідити ці обставини, як те установлюють приписи ч. 3 ст. 404 КПК України.

Отже, колегією суддів не виявлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів у справі, які б викликали сумніви в їх достовірності, а тому апеляційні твердження захисника обвинуваченого щодо недопустимості доказів покладених в основу вироку через те, що стороною обвинувачення, в порушення вимог ст. 290 КПК України не було відкрито, а судом, в порушення ст. 357 КПК України не було досліджено речові докази на підтвердження викладених в обвинувальному акті обставин є безпідставними.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання.

З вироку вбачається, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що обвинувачений перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, не працює, раніше судимий, проте належних висновків для себе не зробив і даний злочин вчинив у період іспитового строку, а тому суд, з урахуванням стану його здоров`я призначив покарання необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Також грунтовно до обвинуваченого ОСОБА_7 застосовані і положення ст. 71 КК України та призначено покарання за сукупністю вироків, оскільки злочин за даним вироком він учинив під час іспитового строку, будучи звільненим від відбування покарання з випробуванням, призначеного за попереднім вироком.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дослідивши всі матеріали кримінального провадження в їх сукупності, дійшов ґрунтовного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні закінченого замаху на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжці), поєднаного з проникненням в інше приміщення.

За наведеного, вирок суду є законним та обґрунтованим, покарання необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 про скасування вироку та закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведеності його вини.

Разом з тим, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 , 1984 року народження помер19.07.2017 року, що підтверджується завіреною копією лікарського свідоцтва № 2146 від 20.07.2017 року про смерть ( а.с.146-147), кримінальне провадження №0000105 відносно ОСОБА_7 підлягає закриттю на підставі п.5 ч.1 ст. 284 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 23 червня 2017 року у кримінальному провадженні №0000105 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі п.5 ч.1 ст. 284 КПК України.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: __________________ _________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3