Ухвала

Іменем України

Справа № 712/6878/17

Провадження № 1кп/712/130/18

СОСНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ЧЕРКАСИ
15січня 2018 м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі колегії:

головуючого судді ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

судді ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3ст.307,ч.2ст.309,ч.1ст.311,ч.1ст.313 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
В провадженні Соснівського районного суду м. Черкаси перебуває кримінальне провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч.3ст.307,ч.2ст.309,ч.1ст.311,ч.1ст.313 КК України.

Згідно матеріалів кримінального провадження відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання п ід вартою.
Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Захисник просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора. Заявив в судовому засіданні клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, мотивуючи тим, що подальше перебування ОСОБА_7 під вартою не має об`єктивного сенсу та негативно впливає на стан його здоров`я, оскільки обвинувачений не може отримувати належного лікування в умовах медичної частини СІЗО.
Обвинувачений підтримав думку свого захисника.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового розгляду, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Суд враховує вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Пунктом 3 ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визначено право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Крім того, згідно довідки МСЕК ОСОБА_7 , є інвалідом 2 групи, з листа начальника медичної частини « Черкаський слідчий ізолятор» , начальника СІЗО вбачається, що ОСОБА_7 , перебуває на диспансерному обліку в медичній частині ДУ « Черкаський слідчий ізолятор» з діагнозом : анкілозуючий спондилоартрит, центральна форма, акивність 1ст., хронічний прогресуючий перебіг 3ст. зі стійким больовим корінцевим синдромом. Захворювання мають тенденцію до постійного прогресування з погіршенням стану його здоров`я, обвинувачений потребує стаціонарного довготривалого лікування в умовах спеціалізованого закладу МОЗ України.

У відповідності до Рішення ЄСПЛ «Харченко проти України» Стосовно права на розгляд питання законності тримання під вартою, що гарантується пунктом 4 статті 5 ( 995 004 ),
Суд зазначає, що в цій справі та інших подібних справах, які розглядалися раніше,
він стикнувся з проблемою відсутності адекватного реагування з боку національних
судів на аргументи заявників про необхідність звільнення їх з-під варти. Незважаючи на
існування національних судів, компетентних вирішувати такі питання і ухвалювати
рішення про звільнення з-під варти, без чіткої процедури розгляду питання законності
тримання під вартою суди часто залишаються теоретичним, а не практичним засобом
для цілей пункту 4 статті 5 (див. згадане вище рішення у справі «Молодорич проти
України" (Molodorych V. Ukraine), п. 108, неостаточне). Крім того, вбачається, що забез-
печенню невідкладності розгляду питання законності тримання під вартою заважає те,
що такий розгляд пов`язаний з іншими процесуальними заходами, що вживаються у
кримінальній справі заявника протягом розслідування і судового розгляду справи, хоча
такі процесуальні заходи необов`язково можуть збігатися з необхідністю без зволікан-
ня і з розумною періодичністю вирішувати питання про подальше тримання заявника під
вартою (див., серед багатьох інших джерел, згадані вище рішення у справах Свершова (
974 428 ), пп. 70-72, і ОСОБА_8 , пп. 52-59). Нарешті, чинне законодавство не
захищає заявників від свавілля, коли, як це мало місце у справі Єлоєва, національний
суд відмовляється повторно дослідити обґрунтованість тримання заявника під вартою,
посилаючись на те, що раніше він уже неодноразово вирішував питання щодо закон-
ності тримання під вартою, тим самим позбавляючи заявника права, гарантованого
пунктом 4 статті 5, на розгляд питання законності його ув`язнення (див. згадане вище рі-
шення у справі "Слоев проти України" ( 974 433 ), п. 65). Суд вважає, що національ-
ні органи повинні розв`язати ці проблеми, щоб не допустити подальших повторюваних
скарг щодо цього питання.
На даний час прокурором в судовому засіданні не наведено наявності ризиків, які б давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, суд вважає, що клопотання прокурора не вмотивовано. Окрім того, суд при вирішенні даного питання, відповідно до ст.178 КПК України враховує вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, тяжкість покарання за вчинення кримінальних правопорушень, у яких він обвинувачується, особу обвинуваченого, зокрема стан його здоров`я, сімейний і матеріальний стан.

А тому суд приходить до переконання, про зміну запобіжного заходу ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з покладенням на нього наступних обов`язків , тобто :
1) прибувати до суду за першою вимогою;
2) не залишати місце постійного проживання квартиру АДРЕСА_1 без дозволу суду цілодобово;
3) утримуватись від спілкування зі свідками по даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 178, 181, 331 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ

У задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою- відмовити .

Клопотанння захисника про зміну запобіжного заходу ОСОБА_7 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт задоволити.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 - тримання під вартою змінити, на цілодобовий домашній арешт з покладенням на нього наступних обов`язків , тобто :
1) прибувати до суду за першою вимогою;
2) не залишати місце постійного проживання - квартиру АДРЕСА_1 без дозволу суду цілодобово;
3) утримуватись від спілкування зі свідками по даному кримінальному провадженні.

Ухвала суду підлягає до негайного виконання після її проголошення із звільненням ОСОБА_7 із-під варти з арештного дому державної установи « Черкаський слідчий ізолятор» негайно.
Контроль за виконанням ухвали покласти на начальника Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області та прокурора Черкаської місцевої прокуратури, який здійснює процесуальне керівництво.
Конвоювання обвинуваченого ОСОБА_7 до місця відбуття цілодобового домашнього арешту покласти на працівників Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області.
Строк дії ухвали - два місяці, тобто до 15 березня 2018.
Копію ухвали вручити учасникам процесу негайно після її проголошення та направити начальнику Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області для виконання.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий : ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2
Суддя ОСОБА_3