Провадження № 1-кп/200/359/18
Справа № 200/2052/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 лютого 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4

перекладача ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0003453, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Грузії, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, мешкаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 29 листопада 2017 року приблизно о 16 годині 15 хвилин, знаходячись біля будинку 32 по вул.М. Грушевського у м.Дніпро, побачив автомобіль марки «Mercedes Bens GLS 350» чорного кольору, держномер НОМЕР_1 , в якому знаходилась шкіряна сумка, яку він визначив як предмет свого злочинного посягання.

Далі, реалізуючи свій раптово виниклий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає умисно, таємно, шляхом розбиття лівого пасажирського скла, викрав із вказаного автомобіля майно, яке належить потерпілому ОСОБА_6 , а саме шкіряну сумку, в якій знаходились грошові кошти в сумі 550 гривень, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , службовий блокнот та записник, які матеріальної цінності для потерпілого не мають та утримуючи при собі викрадене майно, почав відходити від зазначеного автомобіля.

Однак, в цей час злочинні дії ОСОБА_7 були помічені потерпілим ОСОБА_6 та свідком ОСОБА_9 , які стали вимагати від останнього зупинитись.

ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що його злочинні дії стали явними для оточуючих, реалізуючи раптово виниклий умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, утримуючи при собі викрадене майно потерпілого ОСОБА_6 , намагався зникнути з місця скоєння злочину, однак виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, не зміг його закінчити та розпорядитись викраденим майном з причин, які не залежали від його волі, так як був затриманий свідком ОСОБА_9 .

Умисні дії ОСОБА_7 які виразились в закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна ( грабіж), органом досудового розслідування кваліфікуються за ч.2 ст.15 ч.1 ст.186 КК України.
Суд вважає доведеним дане обвинувачення, оскільки встановлені судом обставини повністю підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду.
Показами обвинуваченого ОСОБА_7 , який у судовому засіданні свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що

перебуває в України, оскільки гостює у своїх родичів в м.Дніпро.

29 листопада 2017 року приблизно о 16 годині 15 хвилин, прогулюючись вулицями м.Дніпро, перебуваючи біля будинку 32 по вул.М. Грушевського, помітив автомобіль марки «Mercedes Bens» чорного кольору. З метою викрадення майна, оскільки грошей в нього не було, він ліктем розбив ліве пасажирське скло цього автомобіля і з салону викрав шкіряну сумку. Після скоєного злочину, відійшовши декілька шагів від авто, він почув крики на свою адресу. Він зрозумів, що ці крики адресовані саме йому, оскільки він тільки що скоїв злочин. Тоді він, утримуючи при собі викрадене майно, став бігти, але пробігши десь біля сто метрів, його було зупинено. Все викрадене майно він повернув потерпілому. Під час викрадення майна, він сумку не відкривав, й не бачив, що в ній знаходиться паспорт потерпілого. З переліком викраденого майна згодний.

Під час досудового розслідування з боку працівників поліції, заходи фізичного психологічного примусу до нього не застосовувались.

В скоєному щиросердно покаявся.

Показами потерпілого ОСОБА_6 , який в суді пояснив, що 29 листопада 2017 року прибув на вул. М.Грушевського в м.Дніпро, щоб забрати картридж. Припаркував своє авто марки «Mercedes Bens» біля будинку 32 по вул.М. Грушевського у м.Дніпро, направився в офіс, де знаходився десь п`ять хвилин, й коли виходив, побачив як від його авто відходив невідомий йому чоловік, як згодом він взнав ОСОБА_7 , який в руках ніс його зелену сумку, що перебувала в салоні автомобіля. Це була саме його сумка, оскільки вона зеленого кольору з характерними пасками. Він зрозумів, що цей чоловік викрав сумку із салону його автомобіля, а тому став його наздоганяти й кричати , щоб той зупинився. ОСОБА_7 достеменно чув його крики, оскільки став швидше бігти. Переслідуючи ОСОБА_7 , він підсковзнувся, та впав, але в цей час ОСОБА_7 став наздоганяти ОСОБА_9 . Далі піднявшись, направився до свого авто й впевнився, що скло в його автомобілі розбите, а з салону дійсно викрадена його шкіряна сумка. Потім до нього звернулись працівники поліції та повідомили, що чоловік, який викрав в нього сумку, затриманий, після чого він направився до відділку поліції.

А також дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами по справі:
Протоколом огляду від 29 листопада 2017 року, під час якого оглянута місцевість за вул.М.Грушевського, 32 в м.Дніпро, де знаходиться автомобіль«Mercedes Bens GLS 350» чорного кольору, держномер НОМЕР_1 . Під час огляду встановлено, що в даному автомобілі розбите скло задньої лівої двері ( а.с. 4-5)

Протоколом огляду місцевості по вул. м.Грушевського, 15 в м.Дніпро, де на відстані одного метра від стовпа лежить шкіряна сумка, зеленого кольору, в якій виявлено грошові кошти в сумі 550 гривень: дві купюри номіналом по 200 гривень, одна купюра номіналом по 50 гривень, одна купюра номіналом 100 гривень, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , службовий блокнот та записник ( а.с. 7,8)., що визнані речовими доказами ( а.с.16-17) та передані за розпискою потерпілому ( а.с. 18), а також металеве свердло.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 29 листопада 2017 року, під час якого серед пред`явлених осіб, потерпілий ОСОБА_6 за зовнішнім виглядом, рисами обличчя впізнав саме ОСОБА_7 , що 29.11.2017 року викрав його майно ( а.с.19-22).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 29 листопада 2017 року, під час якого серед пред`явлених осіб, свідок ОСОБА_9 за зовнішнім виглядом, рисами обличчя впізнав саме ОСОБА_7 , що 29.11.2017 року викрав майно ОСОБА_6 (а.с.27-30).

Суд вважає повністю доведеним дане обвинувачення ОСОБА_7 , оскільки докази, які є в матеріалах кримінального провадження отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, які мають значення для кримінального провадження та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Суд вважає, що дані свідчення обвинуваченого ОСОБА_7 про обставини скоєння даного злочину, про місце, спосіб їх вчинення, механізм, перелік викраденого, відповідають дійсності та узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_6 .
При цьому, без огляду на дану позицію обвинуваченого, його провина повністю доведена під час судового розгляду вищезазначеними доказами.
Зокрема, як під час досудового розслідування, так і в судовому засіданні,допитаний потерпілий ОСОБА_6 наполягав на тому, що саме обвинувачений ОСОБА_7 вчинив вищезазначений злочин. Потерпілий вказував, що під час скоєння даного кримінального правопорушення добре розгледів та запам`ятав обвинуваченого. Саме йому він кричав зупинитись. Він впевнений, що ОСОБА_7 чув це, оскільки на його вимоги зупинитись, не реагував, продовжував тікати з викраденим майном, прискорив свій біг.
Дані покази не викликають у суду сумнівів, оскільки повністю знайшли своє підтвердження вищезазначеними доказами.
Крім того, потерпілийв ході пред`явлення для впізнання серед пре`явлених осіб, за зовнішніми особливостями та рисами обличчя, впізнав саме обвинуваченого ОСОБА_7 , як особу, котра відкрито заволоділа його майном.
Суд вважає, що дані покази потерпілого можуть свідчити лише про їх правдивість, та не можуть містити у собі жодних елементів надуманості, оскільки події описані потерпілим ОСОБА_6 , відбувались буквально відразу після скоєного злочину, до подій 29.11.2017 року, потерпілий обвинуваченого не знав й відносин не підтримував.
Таким чином, аналіз викладених показів потерпілого ОСОБА_6 щодо виявлення ним скоєної крадіжки його сумки з салону автомобіля обвинуваченим ОСОБА_7 , усвідомлення того, що саме обвинуваченим ОСОБА_7 стосовно його майна вчиняються протиправні дії, та характер дій обвинуваченого, який зрозумівши, що його дії по заволодінню чужим майном, викриті потерпілим, і саме бажаючи утримати це майно, той почав тікати з місця вчинення злочину, свідчить про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 розпочаті як крадіжка та продовжені саме з метою заволодіння чужим майном, містять ознаки відкритого викрадення чужого майна, тобто грабежу. Однак, ОСОБА_7 ,виконавши усі дії, які вважав за необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, не зміг його закінчити та розпорядитись викраденим майном з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий, й чого не заперечував як обвинувачений, так і потерпілий.

Враховуючи наведене, суд визнає обвинуваченого ОСОБА_7 винним у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а його умисні дії, що виразилися в закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна ( грабіж), правильно кваліфіковані за ч.2 ст.15 ч.1 ст.186 КК України.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
У відповідності до ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття й активне сприяння розкриттю злочину.
Відповідно до ст.67 КК України обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у вигляді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 15 ч.1 ст.186 КК України.

Призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 1700 гривень.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_8 у вигляді особистого забов`язання до набрання вироком законної сили - залишити без змін

Речові докази ( а.с.16.17) вважати повернутими власнику ОСОБА_6 .

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1