Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 року
м. Київ

Провадження № 51-2206ск18

Верховний суд колегією суддів другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 26 жовтня 2017 року стосовно ОСОБА_5 і ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и в:
статтею 427 КПК визначено вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга.
Перевіривши скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що прокурором не дотримано положень п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК, відповідно до яких касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому конкретно полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Формально посилаючись на істотні порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону (419 КПК), прокурор у касаційній скарзі не наводить обґрунтування незаконності ухвали цього суду відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК, а також

не посилається на жодну з безумовних підстав для скасування ухвали апеляційного суду, передбачених ч. 2 ст. 412 цього Кодексу.

Також прокурор у касаційній скарзі не зазначає, які клопотання сторони обвинувачення безпідставно не задовольнив апеляційний суд усупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПК

та які конкретнодоводи апеляційної скарги у порушення ст. 419 цього Кодексу належним чином не дослідив, не перевірив і не оцінив, внаслідок чого визнав їх необґрунтованими.
Формально посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особам засуджених внаслідок м`якості, прокурор у касаційній скарзі

не наводить правового обґрунтування незаконності ухвали апеляційного суду відповідно до ст. 414 КПК. Він не зазначає, у чому полягає явна несправедливість призначеного кожному із засуджених покарання за ч. 3 ст. 289 КК у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців з конфіскацією майна та, чому призначене покарання є недостатнім для кари і виправлення кожного із засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, а покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією майна (яке просив призначити в апеляційній скарзі прокурор), відповідно до ч. 2

ст. 50 КК буде сприяти цій меті.

Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до положень ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків (прокурор має підтвердити, що не пропустив такого строку при повторному зверненні до суду).
Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, суд,
п о с т а н о в и в:
залишити без руху касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 і встановити десятиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3