Дата документу 25.10.2017

Справа № 334/6706/17
Провадження № 1-кс/334/1546/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2017 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі

слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

заявника ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши матеріали скарги ОСОБА_4 на неправомірні дії слідчого Слідчого відділу поліції ГУНП в Запорізькій області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР на підставі заяви про вчинення кримінального правопорушення від 22 травня 2017 року

встановив:

Скаржник ОСОБА_4 звернувся до суду із скаргою про невнесення до ЄРДР повідомлення про кримінальне правопорушення та визнання бездіяльності просить встановити особу, яка порушила п.п. 1.2, 1.3, 1.4 Положення «Про порядок ведення ЄРДР», затвердженого наказом Генерального прокурора України № 69 від 17.08.2012 року, та визнати її бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення, незаконною; зобовязати внести відомості про кримінальне правопорушення за заявою від 22.05.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В обґрунтування скарги ОСОБА_4 посилається на те, що 22.05.2017 року він звернувся до Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області з повідомленням про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 190 ч.1 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхлм обману (шахрайство), з долученими достатніми доказами про кримінальне правопорушення. Повідомлення про кримінальне правопорушення було написано в порядку ст. 214 КПК України, а не в порядку Закону України «Про звернення громадян». Заявник вважає, що невнесенням даного повідомлення про кримінальне правопорушення до ЄРДР службові особи Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області створили протиправні умови для приховування кримінального правопорушення з мотивів власного зацікавлення та використовують своє службове становище всупереч інтересам держави.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив та вказав, що 25.10.2017 року заява ОСОБА_4 внесена до ЄРДР відповідно до ст..214 КПК України, тому підстав для задоволення скарги не має. Просить у задоволенні скарги відмовити.

Скаржник ОСОБА_4 в судовому засіданні частково погодився з думкою прокурора, однак наполягає на тому, що працівниками Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області порушено вимоги ст. 214 КПК України, відповідно до якої слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`заний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Представник заявника підтримав позицію ОСОБА_4 .

Заслухавши думку скаржника, його представника, прокурора, оглянувши матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та посадових осіб.

Згідно зі ст. 8 Конституції України норми Конституції є нормами прямої дії. Звернення до суду за захистом конституційних прав і свобод людини гарантується.

При розгляді питання про можливість оскарження бездіяльності прокурора, слідчого під час досудового розслідування, суд враховує також положення міжнародно-правових норм, які є частиною національного законодавства.

При цьому, в ст. 22 і ст. 64 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи гарантуються, не можуть бути скасовані або обмежені, і не є вичерпними.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», яка є частиною національного законодавства, кожен при вирішенні питання про його права та обов`язки або при висуненні проти нього будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий судовий розгляд протягом розумного строку, незалежним і безстороннім судом. Одним з основних складових у системі справедливого судочинства є доступ до суду.

Згідно зі ст. 13 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен, чиї права і свободи, викладені у Конвенції, порушуються, має право на ефективний спосіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які діяли як офіційні особи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому розслідуванні може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.

Кримінальний процесуальний кодекс однаково зобов`язує і слідчого, і прокурора під час кримінального провадження неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана ВР України, вимог інших актів законодавства.

Слідчий і прокурор повинні всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (ст. 9 КПК).

На орган досудового розслідування покладається обов`язок застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування (ст.38 КПК).

В судовому засіданні встановлено, що предметом розгляду скарги слідчого судді є визнання протиправною бездіяльності Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, яким не внесено до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення, та зобовязання внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобовязаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування починається з моменту внесення відомостей про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а відмова слідчого, прокурора у внесенні відомостей про злочин до ЄРДР згідно зі ст. 303 КПК України може бути оскаржена до суду.

Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженим Наказом Генерального прокурора України № 69 від 17.08.2012 року, визначені строки внесення відомостей до Реєстру. Зокрема, відповідно до п. 3.1 розділу 1 зазначеного Положення унесення відомостей до Реєстру здійснюється з дотриманням таких строків: заяву, повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення - у термін, визначений ч. 1 ст. 214 КПК України.

За змістом п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України необхідною умовою внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань є наявність обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Чинним КК України передбачено, які саме діяння є правопорушеннями (злочинами), в чому полягає об`єктивна та суб`єктивна сторона того чи іншого злочину, кваліфікуючі ознаки та інше. У випадках, якщо в заяві чи повідомленні є ті чи інші об`єктивні дані, що свідчать дійсно про ознаки того чи іншого злочину, то є підстави вважати таку заяву чи повідомлення саме заявою чи повідомленням про злочини і тільки такі заяви і повідомлення повинні вноситись до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Якщо ж у повідомленнях чи заявах таких ознак немає, то вони не можуть вважатись такими, які підлягають обов`язковому внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Як вбачається з доводів скарги та встановлено в судовому засіданні, скаржник звернулася до Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області прокурора із заявою-повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, яке полягає у заволодіння його майном шляхом обману (шахрайство), тобто вчинення злочину, передбаченого ст. 190 ч.1 КК України.

25.10.2017 року заяву ОСОБА_4 зареєстровано до ЄРДР за № 0004723 з урахуванням вимог ст. 214 КПК України, Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого Наказом Генерального прокурора України № 69 від 17.08.2012 року з доповненнями, внесеними наказом Генерального прокурора України № 113.

Слідчий суддя, не вдаючись в оцінку доказів та зясування фактичних обставин справи, на даній стадії перевіряє, чи дійсно в повідомленні є ті чи інші об`єктивні дані, що свідчать про ознаки того чи іншого злочину, та враховує, що до компетенції слідчого не належить здійснення оцінки обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а законом передбачено лише обовязок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження, та вважає, що є підстави вважати таке повідомлення саме повідомленням про злочини і таке повідомлення повинне бути внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

На підставі наведеного, слідчий суддя приходить до переконання, що заява-повідомлення скаржника від 22.05.2017 року повинна розглядатись у порядку кримінального процесуального законодавства як повідомлення про кримінальне правопорушення, а відтак, обєктивний аналіз викладеного свідчить про те, що у слідчого не було законних підстав не внести невідкладно, але не пізніше 24 годин після повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, відповідних відомостей до ЄРДР.

Таким чином, з наведеного вбачається, що дії Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_4 слід визнати незаконними.

Однак, враховуючи те, що заява ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.1 КК України зареєстровано до ЄРДР за номером 0004723, слідчий суддя приходить до висновку, що слід відмовити в задоволенні вимог скаржника щодо зобовязаня належної процесуальної особи згідно з вимогами ст. 214 КПК України внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 303-304, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_4 на неправомірні дії слідчого Слідчого відділу поліції ГУНП в Запорізькій області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР на підставі заяви про вчинення кримінального правопорушення від 22 травня 2017 року - задовольнити частково.

Визнати дії слідчого Слідчого відділу поліції ГУНП в Запорізькій області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР на підставі заяви про вчинення кримінального правопорушення від 22 травня 2017 року - незаконними.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`яти днів до Апеляційного суду Запорізької області.

Суддя: ОСОБА_1