Справа № 676/1443/18
Провадження № 1-кп/676/235/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2018 року м. Камянець-Подільський

Камянець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю прокурора військової прокуратури Чернівецького гарнізону ОСОБА_2 , обвинуваченого ОСОБА_3 , при секретарі судового засідання ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_5 , батька чотирьох неповнолітніх дітей, військовослужбовця, не судимого,

обвинуваченого за ч.4ст. 407 КК України,

встановив:
Військовослужбовець, молодший сержант ОСОБА_3 проходячи військову службу за контрактом у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 ( військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_3 ) на посаді водія інженерно-маскувального відділення інженерно-маскувального взводу інженерно-маскувальної роти цієї військової частини, у порушення вимог ст.ст. 17,65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст.1, ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11.16,17,30,37,127,128,129,130,199,126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи сіспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи намір ухилитись він несення обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, о 8-й год. 00 хв. 15 травня 2017 року самовільно, діючи умисно, залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( військова частина НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) та вибув до свого постійного місця проживання ( АДРЕСА_1 ), де перебував до 20 лютого 2018 року, тобто до моменту з`явлення до військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( військова частина НОМЕР_2 АДРЕСА_3 ), де проводив службовий час на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав та повідомив, що в період часу з 15 листопада 2016 року по 16 квітня 2017 року перебував в зоні проведення АТО. Повернувшись додому хотів примиритися з дружиною з якою розлучені, тому поїхав додому в АДРЕСА_1 . З 15 травня 2017 року по 20 лютого 2018 року самовільно залишив територію військової частини, проводив час на власний розсуд, командування про причини залишення частини і причини неявки на службу не повідомив. 20 лютого 2018 року повернувся у військову частину.

Обставини справи учасниками не оспорюються, обвинувачений правильно розуміє зміст обставин інкримінованого кримінального правопорушення, сумнівів у добровільності позиції немає, наслідки визнання вини і обмеження у оскарженні рішення в апеляційному суді учасникам роз`яснено, тому, з підстав, передбачених у ч.3 ст. 349 КПК України, суд ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які не оспорюються.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 , як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч.4ст.407 КК України.

При призначені покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений вчинив тяжкий злочин, позитивно характеризується, на утриманні четверо малолітніх дітей, приймав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на території Донецької та Луганської областей. Ці обставини суд визнає пом`якшуючими.

Обставин, які обтяжує покарання не встановлено.

За наявності цих кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з врахуванням особи винного, суд вважає призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі ближче до мінімальної межі зазначеної у санкції статті та звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком, тобто, суд застосовує вимоги ст.ст.75, 76 КК України. Суд вважає, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд, -

ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік, зобов`язавши його: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок можна оскаржити через суд, який його ухвалив, до апеляційного суду Хмельницької області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення вироку.
Вирок не може бути оскарженим в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому. Інші учасники кримінального провадження вправі отримати у суді копію вироку.
Суддя
Кам`янець-Подільського міськрайонного суду ОСОБА_1