26 вересня 2017 р. Справа № 625/89/16-к провадження № 1-кп/632/31/17
У Х В А Л А

26 вересня 2017 року Первомайський міськрайонний суд Харківської області колегіально у

складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглядаючи в судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Первомайського міськрайонного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , якому висунуто обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 263 КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_7 ухвалою слідчого судді Валківського районного суду Харківської області від 17.12.2015 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 09.02.2016 було продовжено, а згодом продовжено і ухвалами Коломацького районного суду Харківської області від 15.03.2016, 05.05.2016, 23.06.2016, 11.08.2016, а також Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 06.10.2016, Валківського районного суду Харківської області від 02.12.2016, Первомайського міськрайонного суду Харківської області 13.12.2016, 06.02.2017, 05.04.2017, 22.06.2017, 18.08.2017. Строк дії запобіжного заходу закінчується 16 жовтня 2017 року.

Прокурором в судовому засіданні заявлено клопотання про зміну відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, пославшись на похилий вік та незадовільний стан здоров`я.

Захисник та обвинувачений підтримали клопотання прокурора.
Заслухавши сторони, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Так, згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

На даний час у кримінальному провадженні виникли та стали достатніми підстави для висновку про можливість зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , що тримається під вартою, на більш м`який.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є, зокрема, запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні.

Згідно п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України № 475/97 ВР від 17 липня 1997 року, кожен має право на доступ до правосуддя та на справедливий і відкритий розгляд його справи впродовж розумного строку.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини в кримінальних справах розумний строк, про який йдеться у п. 1 ст. 6 Конвенції, починається з моменту обвинувачення особи, тобто з часу, коли компетентні органи офіційно її повідомили, що вона вчинила злочин. Стосовно закінчення цього строку у кримінальних справах період, про який йдеться у п.1 ст. 6 Конвенції, охоплює все провадження, включаючи оскарження (Рішення Європейського суду з прав людини «Меріт проти України»).

Згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою (Рішення Європейського суду з прав людини «Яблонський проти Польщі»).

Незважаючи на тяжкість санкції статті кримінального закону згідно обвинувачення, суд безпосередньо керується нормою прямої дії ст. 62 Конституції України щодо презумпції невинуватості обвинуваченого.

Суд вважає, що подальше перебування обвинуваченого під вартою буде суперечити п.п. «c» п. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини та принципу правової держави, оскільки за час, який особа знаходиться під вартою, стороною обвинувачення не надано доказів беззаперечної вини обвинуваченого.

Такий висновок суду сприятиме гуманізації та підвищенню гарантій захисту прав особи, згідно з якими тримання особи під вартою має бути винятковим запобіжним заходом.

У відповідності до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Таким чином, враховуючи стадію розгляду кримінального провадження, тривалість знаходження обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, особу обвинуваченого, наявність постійного місця проживання, постійні соціальні зв`язки, похилий вік останнього та незадовільний стан здоров`я, суд вважає за необхідне змінити міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Наявність однієї лише обґрунтованої підозри та того факту, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за відсутності інших достатніх ризиків для продовження найбільш суворого запобіжного заходу, з урахуванням часу знаходження обвинуваченого під вартою, не є співмірним із застосованим запобіжним заходом.

Разом з тим, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту унеможливить неналежну процесуальну поведінку ОСОБА_7 та сприятиме меті кримінального судочинства в частині заборони застосування необґрунтованого процесуального примусу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 5, 6 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ст. 331 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Змінити відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт із забороною цілодобово залишати місце проживання будинок АДРЕСА_1 , встановивши строк дії запобіжного заходу 60 днів - по 24 листопада 2017 року, включно.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до суду;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає села Шелестове Коломацького району

Харківської області без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

-носити електронний засіб контролю;

-утриматися від спілкування з потерпілими та свідками у кримінальному провадженні.
Строк дії обов`язків, покладених судом, визначити по 24 листопада 2017 року, включно.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Контроль за виконанням обвинуваченим обов`язків покласти на прокурора.

Ухвала підлягає негайному виконанню відділенням поліції.

Копію ухвали вручити обвинуваченому для відома та ознайомлення з покладеними на нього обов`язками.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:ОСОБА_1