н/п 1-кс/640/7535/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2017 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

Під час досудового розслідування встановлено, що 14.09.2017 близько 21.35 годин, на автодорозі в районі буд. № 40 по пр. Науки стався наїзд автомобілем «Тойота Прадо» р.н. НОМЕР_1 під керуванням невстановленого водія здійснено наїзд на пішохода ОСОБА_6 , в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження та був доставлений до лікарні з діагнозом: ЗЧМТ, СГМ, забійна рана тім`яної області, перелом лівого стегна.
Слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 в ході огляду транспортного засобу від 15.09.2017 вилучив транспортний засіб «Тойота Прадо» р.н. НОМЕР_1 , який є майном що відповідає критеріям п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, тобто є знаряддям вчинення злочину та зберегло на собі сліди правопорушення, а також яке необхідно для проведення відповідних судових експертиз.
Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію, транспортний засіб «Тойота Прадо» р.н. НОМЕР_1 є власністю ОСОБА_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Як зазначено слідчим, відповідно до положень ст. 98 КПК України, транспортний засіб «Тойота Прадо» р.н. НОМЕР_1 визнаний речовим доказом, тобто є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Крім того, зазначений транспортний засіб як речовий доказ необхідний експертній установі для проведення авто-технічних експертиз з метою з`ясування технічного стану транспортного засобу, встановлення механізму дорожньо-транспортної події та дій учасників події.
Слідчий зазначає, що з метою забезпечення збереження слідової та доказової інформації, яка міститься на автомобілі і яка може бути втрачена, шляхом зміни або знищення транспортного засобу, його окремих складових частин, проведення ремонту пошкоджених деталей з боку водія, а також збереження речового доказу, орган досудового розслідування просить накласти арешт на зазначений в клопотанні автомобіль.
У судове засідання слідчий, прокурор не з`явились. Неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.
ОСОБА_5 , власник майна, у судове засідання не з`явився; судом вживались заходи щодо його належного повідомлення про час та місце розгляду клопотання слідчого про арешт вилученого транспортного засобу, про що слідчим ОСОБА_3 суду надано рапорт. Неприбуття власника майна у судове засідання відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 цього Кодексу, а саме: запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до п 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна.
Слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав до задоволення клопотання, оскільки слідчий довів наявність вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, зазначене у клопотанні рухоме майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, оскільки транспортний засіб є речовим доказом, тобто знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, для уникнення загрози зміни або знищення транспортного засобу, його окремих складових частин, втрати слідової інформації, та вважає за доцільне накласти арешт на автомобіль «Тойота Прадо» р.н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони його ремонтування, користування, розпорядження ним та відчуження у будь-який спосіб.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 98, 107, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя
Накласти арешт на транспортний засіб «Тойота Прадо» р.н. НОМЕР_1 , який є власністю ОСОБА_5 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони його ремонтування, користування, розпорядження ним та відчуження у будь-який спосіб.
Місцем зберігання автомобіля «Тойота Прадо» р.н. НОМЕР_1 , визначити майданчик зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 107.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1