Код суду 233 Справа № 233/4352/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001083 від 05 вересня 2017 року) за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, розлученого, має на утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працюючого за договором у приватної особи, проживає по АДРЕСА_1 , раніше судимого 04 вересня 2017 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч.1, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_5 05 липня 2017 року, приблизно об 11.00 год., прийшов у гості до місця проживання свого батька ОСОБА_9 та його співмешканки ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 . Знаходячись за зазначеною адресою, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна. У вказаний час, перебуваючи у дворі вищезазначеного домоволодіння, ОСОБА_5 помітив, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 знаходяться в приміщенні будинку, та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, у останнього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме слюсарних металевих лещат, які раніше бачив у господарчій будівлі за вищевказаною адресою. Далі ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний намір, зайшов до господарчої будівлі за вищевказаною адресою, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, реалізуючи вищезазначений злочинний умисел, діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу викрав майно, яке належить ОСОБА_10 , а саме слюсарні металеві лещата, вартістю 900,00 грн,, після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_10 матеріальний збиток на вищевказану суму.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою провину у вчиненні кримінального правопорушення за цим вироком визнав та пояснив, що 05 липня 2017 року приблизно об 11.00 год. він прийшов у гості до батька, де з сараю без дозволу власниці домоволодіння взяв слюсарні металеві лещата, які продав за 150 грн. та купив їжі. З вартістю викраденого згодна. Фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, підтвердив повністю. У скоєному щиро розкаявся та просив його суворо не карати. Просив застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році», так як він має на утриманні неповнолітніх дітей і не позбавлений батьківських прав.
Оскільки учасники судового провадження, у т.ч. обвинувачений ОСОБА_5 , вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому судом було роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч.2 ст. 185 КК України, так як він умисно, повторно, таємно викрав чуже майно (крадіжка).
Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відомості щодо особи обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання.

ОСОБА_5 раніше не судимий; під наглядом у лікаря психіатра не знаходиться; на обліку у лікаря нарколога не перебуває; за місцем проживання характеризується посередньо; має на утриманні двох неповнолітніх дітей; у скоєному щиро розкаявся.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд вважає щире каяття в скоєному.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 за вчинене кримінальне правопорушення покарання у виді позбавлення волі, приходячи при цьому до переконання, що його виправлення, в силу тяжкості і обставин вчиненого, з урахуванням даних щодо його особи, щирого каяття і його поведінки в період досудового слідства і судового розгляду, висновку органу пробації, можливо без ізоляції від суспільства, тому в силу ст.ст. 75, 76 КК України вважає за можливе звільнити обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням і покладенням спеціальних обмежень, вважаючи, що саме таке покарання буде найбільш відповідати принципам та цілям його призначення і буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи, що ОСОБА_5 був засуджений 04 вересня 2017 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч.1, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі, а кримінальні правопорушення за цим вироком вчинив до винесення попереднього вироку, остаточне покарання йому слід визначити за правилами ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про застосування до нього п.в) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» та просив звільнити його від покарання, оскільки на день набрання чинності цим Законом він не позбавлений батьківських прав відносно дітей, яким не виповнилося 18 років.

Прокурор у судовому засіданні не заперечувала проти звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі ст. 1 п.в) Закону України «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07 вересня 2017 року набув законної сили Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.

Відповідно до ст. 1 п.в) Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» не позбавлений батьківських прав щодо своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Ці дані підтверджені свідоцтвом про народження дітей та довідкою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області щодо відсутності рішень про позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 амністії, передбачених ч.4 ст. 86 КК України, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_5 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання. Наслідки застосування амністії обвинуваченому роз`яснені і він наполягав на її застосуванні.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів варто вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 в ході досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.
Керуючись ст.ст. 349, 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, -

у х в а л и в :

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим за цим вироком та за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 04 вересня 2017 року остаточно призначити ОСОБА_11 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Обов`язок нагляду за засудженим ОСОБА_5 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

Звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання за цим вироком на підставі ст. 1 п.в) Закону України «Про амністію у 2016 році».

Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази по справі, які передані на зберігання потерпілій, - вважати повернутими за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя