Справа № 314/4718/17
Провадження № 1-в/314/1474/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.01.2018 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали за клопотанням засудженого Державної установи «Вільнянська виправна колонія (№ 20)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання за вироком Василівського районного суду Запорізької області від 11.02.2015 року, відповідно до якого його засуджено за ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 23.05.2016 року іспитовий строк скасовано та направлено в місця позбавлення волі строком на 3 роки, початок строку: 16.06.2016 року, кінець строку: 16.06.2019 року,
про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році»

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,
представника колонії ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В :
Засуджений Державної установи «Вільнянська виправна колонія (№ 20)» ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

В судове засідання засуджений не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Представник адміністрації колонії в судовому засіданні вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання засудженого.
Прокурор вважає неможливим задоволення клопотання, оскільки засуджений не надав жодних доказів необхідності та можливості застосування Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому клопотання засудженого слід залишити без задоволення.
Заслухавши думку представника адміністрації установи, прокурора, дослідивши матеріали особової справи, суд приходить до висновку про необхідність залишення клопотання засудженого без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.
Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує, зокрема, за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого. При цьому відповідно до частин 8, 9 даної норми застосування амністії не допускається, якщо обвинувачений (підсудний) або засуджений заперечує проти цього, а також - особа, щодо якої вирішується питання про застосування амністії, дає свою згоду суду в усній чи письмовій формі з обов`язковим зазначенням цього в журналі судового засідання.
Разом з тим, згідно вимог ч. 2 ст. 11 вказаного Закону неявка засудженого в судове засідання не зупиняє розгляду справи.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, зазначені у статті 1 цього Закону, засуджених за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 , засуджений вироком Василівського районного суду Запорізької області від 11.02.2015 року, відповідно до якого його засуджено за ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 23.05.2016 року іспитовий строк скасовано та направлено в місця позбавлення волі строком на 3 роки. Станом на дату набрання законної сили Закону України «Про амністію у 2016 році» не відбув ? частину призначеного строку покарання, ? частина строку покарання настала 16.12.2017 року, а тому не підпадає під дію даного Закону.
В узагальненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду судами деяких питань, які вирішуються судом під час виконання вироків» зазначено, що судовий розгляд клопотань (подань) про вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироку, здійснюється за правилами судового розгляду, визначеними статтями 318-380 КПК України, з чого випливає обов`язковість дотримання судом принципу змагальності сторін та свободи в поданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ст. 22 КПК України). Суд за своєю ініціативою, за відсутності відповідного клопотання сторони, не може витребовувати докази. У випадках неможливості забезпечити подання зазначених документів самостійно сторонам необхідно подавати судам відповідні клопотання.
Засуджений ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, не надав клопотання про відкладення судового засідання чи витребування доказів та не надав суду жодних документів, які б свідчили про те, від відбування якого саме покарання він просить звільнити його та на підставі яких статей та пунктів Закону України «Про амністію у 2016 році».
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність залишення клопотання засудженого ОСОБА_3 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», без задоволення.
Керуючись ст.ст. 85, 86 КК України, ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», Законом України «Про застосування амністії в Україні», ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Клопотання засудженого Державної установи «Вільнянська виправна колонія (№ 20)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» - залишити без задоволення.
Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення через Вільнянський районний суд Запорізької області до апеляційного суду Запорізької області.
Суддя: ОСОБА_1
15.01.2018