Справа № 336/5044/17
Провадження № 1-кп/336/102/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2018 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді: ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, з повною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу статті 89 Кримінального кодексу України раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України,-
В С Т А Н О В И В:
29 липня 2017 року у період часу з 04 години 33 хвилин до 04 години 35 хвилин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, знаходячись в кафе «Наливайка», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Полякова, буд. 7, шляхом вільного доступу, усвідомлюючи, що його злочинні дії ніким не помічені, таємно з барної стійки викрав мобільний телефон марки «Lenovo» модель «А6020а46», в корпусі сірого кольору, імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , який належить потерпілій ОСОБА_6 , вартість якого, згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності про ринкову вартість об`єкта незалежної оцінки Товариства з обмеженою відповідальністю «НОТАРІУС», який діє на підставі Сертифіката оціночної діяльності № 16656/14 від 07 липня 2014 року, виданого Фондом державного майна України, складає 5 200 грн. 00 коп., в якому знаходилась сім карта мобільного оператора «Київстар» з номером № НОМЕР_3 , сім карта мобільного оператора «МТС» з номером № НОМЕР_4 та карта пам`яті на 8 гб, які матеріальної цінності для потерпілої не представляють, чим спричинив матеріальну шкоду останній на вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у вчинені інкримінованого йому злочину, щиро розкаявся у вчиненому та повністю підтвердив обставини, зазначені в обвинувальному акті. Просив його суворо не карати та застосувати до нього приписи пункту є) статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки в нього на утриманні перебуває мати, яка досягла 75 років, батько помер, інших працездатних дітей його мати не має.Не заперечував проти задоволення цивільного позову потерпілої.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердила факт скоєння крадіжки належного їй телефону. Заявила цивільний позов та просила стягнути з обвинуваченого на свою користь завдану злочином матеріальну шкоду у розмірі 5 200, 00 грн. та моральну шкоду у розмірі 500, 00 грн., підтримала його в повному обсязі, просить його задовольнити, не заперечує проти задоволення клопотання обвинуваченого.

Захисник в судовому засіданні просив клопотання обвинуваченого задовольнити та застосувати до нього положення пункту є) статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до частин 3, 4 статті 349, статті 351 Кримінального процесуального кодексу України суд, з урахуванням повного визнання вини обвинуваченим, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження інших доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.
Суд роз`яснив наслідки, передбачені частиною 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів, що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив, що вина ОСОБА_4 у вчинені інкримінованого йому злочину знайшла своє підтвердження та кваліфікує дії обвинуваченого за частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При призначенні обвинуваченому покарання суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину та враховує відомості про особу обвинуваченого: в силу статті 89 Кримінального кодексу України раніше не судимого, на обліку у психіатричному диспансері не перебуває, перебуває у наркологічному диспансері на диспансерному обліку з 01.06.1992 року з діагнозом « психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, на лікуванні в КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» ЗОР не перебував», має на утриманні мати похилого віку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
До обставин, які пом`якшують покарання, передбачені статтею 66 Кримінального кодексу України, суд відносить: щире каяття, повне визнання провини.
Обставин, які обтяжують покарання, передбачені статтею 67 Кримінального кодексу України, суд не встановив.
З урахуванням вищенаведеного, суд вважає доцільним призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, передбачене санкцією частини 1 статті 185 Кримінального кодексу України, у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850, 00 грн.).

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про застосування до нього пункту є) статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» та просив звільнити його від відбування покарання, оскільки він на день набрання чинності цим законом має мати, яка досягла 75 річного віку та в якої окрім нього немає інших працездатних дітей.

Прокурор, захисник та потерпіла у судовому засіданні не заперечували проти застосування до ОСОБА_4 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до статті 85 Кримінального кодексу України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» встановлено, що рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом стосовно кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання. Установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07 вересня 2017 року набув чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

Згідно з пунктом є) статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами кримінального провадження, що ОСОБА_4 має на утриманні мати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкає разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 .

Свою вину ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України, який згідно зі статтею 12 Кримінального кодексу України є злочином середньої тяжкості, визнав повністю, щиро кається у вчиненому.
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених частиною 4 статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та статті 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» судом не встановлено, амністія до нього раніше не застосовувалась.

За таких обставин, суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», відтак, він підлягає звільненню від відбування призначеного покарання.

Наслідки застосування амністії обвинуваченому роз`яснено.

Розглянувши цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 матеріальної шкоди у розмірі 5 200, 00 грн. та моральної шкоди у розмірі 500, 00 грн., завданої злочином, в рахунок відшкодування вартості викраденого майна, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

До складу реальних збитків як одного з елементів майнової шкоди відповідно до частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України входять втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які вона зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Частиною 1 статті 23 Цивільного кодексу України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до частини 2 статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

В судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнав заявлений цивільний позов.

Приймаючи до уваги те, що протиправні дії ОСОБА_4 , які виразились у таємному викраденні чужого майна, знаходяться в причинному зв`язку з негативними наслідками, які настали для потерпілої ОСОБА_6 у виді заподіяння шкоди на суму 5 200, 00 грн. та порушення її прав, що стало підставою звернення до суду з позовними вимогами про відшкодування моральної шкоди у розмірі 500,00 грн., цивільний позов останньої підлягає задоволенню.

Витрати на залучення експерта відсутні.
Питання про речові докази судом вирішується у відповідності до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Запобіжній захід відносно ОСОБА_4 на досудовому слідстві не обирався. Під час судового провадження клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому від сторони обвинувачення не надходило. Підстав для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироку законної сили суд не вбачає.

Керуючись частиною 3 статті 349, статтями 368, 370, 371, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, Законом України «Про амністію у 2016 році», суд -
У Х В А Л И В:
Визнати винним ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - 850, 00 грн.
Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного за цим вироком покарання на підставі пункту є) статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоди 5 200 грн. 00 коп. та в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди 500, 00 грн.

Речові докази, а саме:

-Диск з відеозаписом з камер відеоспостереження кафе «Наливайка» розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Полякова, буд. 7, що долучений до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1