Номер провадження 1-кс/643/2518/17
УХВАЛА

03.11.2017 року Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові заяву судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_3 про самовідвід,
ВСТАНОВИВ:
В обґрунтування заяви зазначила, що заявники у самій скарзі заявили їй відвід без зазначення підстав для відводу.
Дослідивши доводи ОСОБА_3 , суд приходить до висновку щодо обгрунтованості заявленого самовідводу з огляду на наступне.
В провадженні слідчого судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_3 перебуває кримінальне провадження № 1-кс/643/2502/17 за скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на постанову слідчого Московського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області про відмову у визнанні потерпілим.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для задоволення самовідводу, суд керується наступним.
Перелік обставин, за наявності яких слідчий суддя, судді, присяжний підлягають відводу (самовідводу), визначений ст. ст. 75, 76 КПК України.
Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Положеннями п. 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів передбачено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
В рішеннях у справах "Ветштайн проти Швейцарії" та "Ферантелі та Сантанжело проти Італії", Європейським судом з прав людини висловлювалась позиція, згідно якої при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною.
В рішеннях у справах "Ветштайн проти Швейцарії" та "Кастілло Альгар проти Іспанії" Європейським судом з прав людини також зазначалось, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.
Таким чином, сам факт недовіри особи може створити враження необ`єктивності та упередженості судді при розгляді справи, а відтак в майбутньому стане причиною сумнівів в об`єктивності, справедливості, неупередженості та законності судового рішення у справі та поставити під сумнів забезпечення реалізації права особи на справедливий судовий розгляд.
Разом з тим, з метою усунення сумнівів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в неупередженості та об`єктивності слідчого судді, та, як наслідок, забезпечення їх впевненості в справедливому розгляді справи незалежним і безстороннім судом, суд вважає за можливе задовольнити заявлений самовідвід.
Керуючись ст. ст. 75, 81, 369-372 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Заяву слідчого судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_3 про самовідвід - задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1