490/6135/17
н/п 1-кп/490/775/2017

У Х В А Л А
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Херсон, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Херсон, громадянина України, повною загальною середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,
З участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_8 ; представник потерпілого ОСОБА_9
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисники ОСОБА_10 ОСОБА_11 , ОСОБА_12
До обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дія якого спливає 19 лютого 2018 року, до обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, дія якого також спливає 19 лютого 2018 року.
Як випливає зі змісту ч.3 ст.331 КПК України, до спливу продовженого строку тримання під вартою обвинуваченого незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження цього строку, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
У судовому засіданні прокурор просить про продовження обвинуваченим строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та домашнього арешту, вказав, що підстав для зміни запобіжних заходів немає, оскільки наявні ризики не зменшились.
В обгрунтування продовження строку дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 прокурор зазначив, що існує ризик з боку обвинувачених переховуватись від суду, що підтверджується тим, що обвинувачені мають житло у м.Херсоні, після вчинення злочину вони зникли з місця події, не мають міцних соціальних зв`язків у м.Миколаєві; ризик впливати на свідків та потерпілих, з метою дачі ними завідомо недостовірних свідчень; запобігти спробам обвинувачених знищити, сховати або спотворити будь-які із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а саме викраденого майна, місцеперебування якого до даного часу не відомо; запобігти вчиненню іншого кримінального правопорушення.
В обгрунтування продовження строку дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 прокурор зазначив, що існує ризик з боку обвинуваченого переховуватись від суду, що підтверджується тим, що обвинувачений має житло у м.Херсоні, після вчинення злочину він зник з місця події, не має міцних соціальних зв`язків у м.Миколаєві; впливати на свідків та потерпілих, з метою дачі ними завідомо недостовірних свідчень; запобігти спробам обвинувачених знищити, сховати або спотворити будь-які із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а саме викраденого майна, місцеперебування якого до даного часу не відомо; запобігти вчиненню іншого кримінального правопорушення.
ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_11 заявили клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, так як обвинувачений має міцні соціальні зв`язки - дружину та дітей, працевлаштований, не має наміру переховуватись від суду.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_12 вважають клопотання прокурора необґрунтованим, просять застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Обвинувачений ОСОБА_5 і його захисник зазначили, що ОСОБА_5 має на утриманні сім`ю, він наразі працевлаштований у ПП "Єврокомершн Дистрибюшн", не порушував покладених на нього обов`язків, умови його роботи передбачають і роботу у нічний час, тому, з метою забезпечення його права на працю, просять змінити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на особисте зобов`язання.
Прокурор заперечує проти клопотань обвинувачених про зміну запобіжного заходу на більш м`який.
Вислухавши з приводу вказаних питань думки учасників процесу, суд приходить до наступного.
Зі змісту ст.199 КПК України слідує, що суд продовжує строк тримання обвинуваченого під вартою, якщо на момент розгляду клопотання про продовження цього строку ризики враховані при застосуванні такого запобіжного заходу не зменшилися.
Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, є обґрунтованим вважати, що існує ризик, що перебуваючи на свободі обвинувачені можуть переховуватись від суду, впливати на свідків, потерпілих від кримінального провадження, знищити, сховати або спотворити будь-які речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, продовжити вчиняти інші злочини.
Станом на теперішній час обставини, враховані при застосуванні запобіжного заходу не зникли, відповідно, зазначені ризики не зменшилися, а тому подальше тримання цих обвинувачених під вартою є виправданим.
Отже, під час розгляду клопотання вбачається існування ризиків, передбачених п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, та неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування до обвинувачених запобіжного заходу, менш суворого ніж тримання під вартою, що відповідно до ст.ст.183, 194, 199 КПК України є підставою для продовження строку тримання під вартою.
Враховуючи вищевикладене, клопотання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та їх захисників про застосування менш суворого запобіжного заходу не підлягає задоволенню.
Щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід змінено на домашній арешт із забороною залишати житло на весь час дії запобіжного заходу - будинок АДРЕСА_1 - у робочі дні в період доби з 19 годин 30 хвилин до 7 години 30 хвилин, у вихідні та святкові дні - цілодобово.
Враховуючи те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, є обґрунтованим вважати, що існує ризик, що перебуваючи на свободі обвинувачений може переховуватись від суду, впливати на свідків, потерпілих від кримінального провадження, знищити, сховати або спотворити будь-які речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, продовжити вчиняти інші злочини.
Станом на теперішній час обставини, враховані при застосуванні запобіжного заходу не зникли, відповідно, зазначені ризики не зменшилися, а тому подальше застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є виправданим.
Під час розгляду клопотання вбачається існування ризиків, передбачених п.1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, що є підставою для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника про те, що обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у робочі дні в період доби з 19 годин 30 хвилин до 7 години 30 хвилин, у вихідні та святкові дні - цілодобово, порушують право на працю обвинуваченого, у якого трудовий графік передбачає роботу у нічний час, будь-якими доказами не підтверджені.
При цьому, при розгляді вказаних клопотань у попередніх судових засідань саме такі обмеження щодо залишення житла були встановлені за клопотанням обвинуваченого, який пояснив, що робочий час на підприємстві триває з 9 до 18 години.
Враховуючи вищевикладене, клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника про зміну запобіжного заходу не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 331, 376 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання обвинувачених та їх захисників про зміну запобіжного заходу на більш м`який, - відмовити.
Строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжити до 15 квітня 2018 року включно.
Строк тримання під домашнім арештом обвинуваченого ОСОБА_5 з обов`язками, покладеними на нього ухвалами Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.07.2017 року та від 09.11.2017 року - продовжити до 15 квітня 2018 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя
Судді