Ухвала
іменем України

18 січня 2018 року

м. Київ
Справа №1-1/2010

Провадження № 51- 722 зп 18
Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати
Касаційного кримінального суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши заяву адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про перегляд ухвали колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 6 липня 2010 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
Вироком Апеляційного суду Чернігівської області від 5 березня 2010 року ОСОБА_5 засуджено за частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років; за частиною четвертою статті 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю; за п.п.1,6,7,12,13 частини другої статті 115 КК до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, за сукупністю злочинів на підставі статті 70 КК остаточно визначено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. Постановлено строк покарання ОСОБА_5 обчислювати з 21 січня 2009 року. Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 , ОСОБА_5 і ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 3 тис. 948 грн 14 коп. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 100 тис. грн, у рахунок відшкодування моральної шкоди.
Цим вироком засуджено також ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , від яких заяви про перегляд рішення суду касаційної інстанції не надходили.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України (далі ? ВСУ) від 6 липня 2010 року в порядку, передбаченому ст.ст.394-396 КПК України 1960 року вирок Апеляційного суду Чернігівської області від 5 березня 2010 року щодо засудженого ОСОБА_5 залишено без зміни, а касаційні скарги захисника ОСОБА_9 і засудженого ОСОБА_5 залишено без задоволення.

До Касаційного кримінального суду Верховного Суду із Верховного Суду України надійшла заява адвоката ОСОБА_4 , на виконання вимог ухвали судді ВСУ від 20 листопада 2017 року.

У заяві адвокат ОСОБА_4 порушує питання про перегляд ухвали колегії суддів Судової палати у кримінальних справах ВСУ від 6 липня 2010 року щодо ОСОБА_5 з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої Кримінальним процесуальним кодексом України 2012 року (далі КПК України 2012 року), а саме, норми права, яка міститься у статтях 20, 21, 22 КПК України 2012 року,що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень. Стверджує, що на початковому етапі досудового слідства порушено право на захист ОСОБА_5 , оскільки явка з повинною була отримана від нього без участі адвоката та із застосуванням незаконних методів слідства, що суд касаційної інстанції розглянув справу за скаргою засудженого без його участі, незалежно від участі захисника, який надавав правову допомогу засудженому «символічного характеру», чим порушено вимоги статті 7 КПК України, п.3 «с» статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На обґрунтування цих доводів адвокат ОСОБА_4 додала до заяви копії ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 серпня 2014 року, 2 березня, 15 серпня, 12 жовтня, 1 листопада 2017 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи заяви та додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку про таке.
Відповідно до п.15розділу XIПерехідних положень КПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року, апеляційні та касаційні скарги, заяви про перегляд судових рішень у кримінальних справах, які були розглянуті до набрання чинності цим Кодексом, або у справах, розгляд яких не завершено з набранням чинності цим Кодексом, подаються і розглядаються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, з урахуванням положень, передбачених § 3 розділу 4 Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів".
Відповідно до п.1 §3 розділу 4 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року №2147-VIII, заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, передаються до Касаційного кримінального суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів, за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

З урахуванням зазначеного, відповідно до вимог статті 444 КПК України 2012 року судові рішення у кримінальних справах переглядаються виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом. У статті 445 цього Кодексу визначено вичерпний перелік підстав для перегляду судових рішень, що набрали законної сили, який розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 445 КПК України 2012 року підставою для перегляду судових рішень, є неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої цим Кодексом, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень.

Кримінально-процесуальний кодекс України 1960 року (далі ? КПК України 1960 року) не передбачав такої підстави перегляду судових рішень як неоднакове застосування касаційним судом кримінальних процесуальних норм. Пунктом 2 статтю 445 КПК України 2012 року було доповнено Законом України від 12 лютого 2015 року №192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд», який набрав чинності з 28 березня 2015 року, і який відповідно до статті 5 КПК України, не має зворотної дії в часі й не охоплює норми КПК України 1960 року.

Таким чином, пункт 2 частини першої статті 445 КПК України 2012 року в редакції Закону № 192-VІІІ підлягає застосуванню з дати набрання цим Законом чинності. Тобто предметом перегляду Суду із зазначеної підстави можуть бути лише ухвали суду касаційної інстанції, постановлені 28 березня 2015 року і пізніше, які були прийняті у порядку та за процедурою КПК України 2012 року.

Така позиція Суду також узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, який неодноразово зазначав про неможливість перегляду судових рішень, постановлених до 28 березня 2015 року з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої Кримінальним процесуальним кодексом України, тобто з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 445 КПК України (рішення у справах № 5-205 кс 15 від 17.12.2015 р., 5-187 кс 15 від 17.12.2015 р., 5-112 кс 15 від 17.12.2015 р., 5-184 кс 15 від 17.12.2015 р., 5-125 кс 15 від 17.12.2015 р., 5-41 кс 15 від 10.12.2015 р., 5-55 кс 15 від 17.12.2015 р., 5-236 кс 15 від 17.12.2015 р., 5-126 кс 15 від 24.12.2015р.).

В той же час, із доданих до заяви матеріалів убачається, що судові рішення щодо ОСОБА_5 постановлені в порядку і за процедурою, регламентованою КПК України 1960 року.

З огляду на викладене та положення статті 445 КПК України в редакції від 12 лютого 2015 року, Суд процесуально позбавлений можливості переглянути оскаржуване рішення касаційної інстанції, постановлене згідно із положеннями КПК України 1960 року, із зазначеної у заяві підстави, та дати свій висновок з питання, порушеного у заяві.

Ураховуючи викладене, Суд не вбачає відмінностей судових рішень у справі щодо ОСОБА_5 від судових рішень, постановлених у зазначених вище справах, а відтак не знаходить підстав відступити від правової позиції ВСУ щодо неможливості перегляду судових рішень, постановлених до 28 березня 2015 року, з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 445 КПК України в редакції від 12 лютого 2015 року.

Керуючись статтями 445, 451 КПК України (в редакції Закону України №192-VIII від 12 лютого 2015 року «Про забезпечення права на справедливий суд»), п.15 Перехідних положень КПК України, п.1 §3 розділу 4 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року №2147-VIII, Суд

постановив:
відмовити адвокату ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 у допуску справи до провадження за її заявою про перегляд ухвали колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 6 липня 2010 року щодо ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_10 ОСОБА_2 ОСОБА_3