Провадження №1-кп/523/747/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(повний текст)

06 жовтня 2017 року

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

в присутності обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт від 29.08.2017 року й додані до нього документи за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.190, ч.4 ст.358 КК України, у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР за №0003110 від 08.04.2016 року, а також цивільний позов представника потерпілого ПАТ «Альфа-Банк» ОСОБА_6 від 22.09.2017 року до вказаної обвинуваченої (в порядку ст.61 КПК України), -

В С Т А Н О В И В:
31.08.2017 року на адресу Суворовського районного суду м.Одеси з Одеської місцевої прокуратури №4 надійшов обвинувальний акт й додані до нього документи за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.190, ч.4 ст.358 КК України, які ухвалою судді від 01.09.2017 року призначені для розгляду в підготовчому судовому засіданні.

У зв`язку з повторною неявкою в підготовче судове засідання представника потерпілого ПАТ «Альфа-Банк» ОСОБА_6 , який 26.09.2017 року надав на адресу суду письмову заяву про проведення підготовчого провадження за його відсутністю та цивільний позов від 22.09.2017 року у цьому ж кримінальному провадженні, суд з урахуванням думки сторін вирішив провести вказане провадження поза участю зазначеного представника.

В підготовчому судовому засіданні, прокурор ОСОБА_3 доповів про можливість призначення зазначеного обвинувального акту та цивільного позову до судового розгляду, але захисник ОСОБА_4 , якого також підтримала й обвинувачена ОСОБА_5 , заперечували таку можливість, у зв`язку з допущеними органом досудового розслідування порушеннями вимог КПК України при складенні, як обвинувального акту, зміст якого за твердженням захисника не узгоджується з положеннями ст.291 КПК України, так і доданого до нього реєстру матеріалів досудового розслідування, внаслідок чого, захисник, за підтримки обвинуваченої, заявив суду усне клопотання про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків.

На думку захисника ОСОБА_4 , викладене в розглядуваному обвинувальному акті обвинувачення його підзахисній ОСОБА_5 , є неконкретним, суперечливим і незрозумілим навіть йому, що у свою чергу позбавляє його можливості роз`яснити вказаній особі таке обвинувачення та здійснювати належний захист від нього під часу судового розгляду, а у самому акті не наведені повні дані потерпілого, яким є юридична особа ПАТ «Альфа-Банк», цивільний позов представника якого до того ж, за позицією ініціатора клопотання, не відповідає вимогам ЦПК України, з огляду на відсутність в ньому розрахунку і конкретики позовних вимог. Крім цього, захисник у своєму клопотанні вказує на суперечності та недоліки у доданому до акту реєстрі, надання йому прокурором не копії обвинувального акту, як це передбачено ст.293 КПК України та яка має бути оформлена за правилами Інструкції з діловодства в органах прокуратури України, а примірника такого акту.

З`ясувавши позицію прокурора ОСОБА_3 , який заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту та висловив думку щодо відсутності підстав про повернення обвинувального акту й цивільного позову, вислухавши думку захисника ОСОБА_4 та обвинувачену ОСОБА_5 на підтримку клопотання їх сторони, дослідивши надані на розгляду суду відповідні процесуальні документи, суд дійшов наступного.
Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має прав повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Положення ст.291 КПК України встановлюють, що обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором, у випадку погодження з ним останнього, а у самому обвинувальному акті, наряду з іншим, повинні бути викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відповідно до ч.1 ст.9 зазначеного Кодексу, у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що виходячи з суті цієї статті має відображатися в обвинувальному акті, а формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, згідно з диспозицією певної статті КК України можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.
З огляду на вимоги ст.7 вказаного Кодексу, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та розумність його строків.
За приписами ч.1 ст.337 означеного Кодексу, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, а за змістом п.13 ч.1 ст.3 цього ж Кодексу, обвинуваченням є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленим цим Кодексом.
Проте, при складенні й погодженні наданого на розгляд суду обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_5 , ані слідчим Суворовського ВП в м.Одесі ОСОБА_7 , ані прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_8 наведені вище вимоги закону дотримані не були, оскільки у зазначеному акті наведені неповні дані щодо особи потерпілого, яким є юридична особа - ПАТ «Альфа-Банк» (відсутнє навіть його місцезнаходження), та викладене формулювання обвинувачення дійсно є суперечливим, неконкретним і незрозумілим, а саме у ньому відсутні час і місце безпосереднього вчинення інкримінованих вказаній обвинуваченій діянь та спосіб заволодіння чужим майном (шляхом обману чи зловживання довірою за диспозицією ст.190 КК України, або «привласненням» - як слідує з абз.4 формулювання обвинувачення, що до того ж передбачає вже відповідальність за ст.191 цього ж Кодексу), не зазначений причинний зв`язок між інкримінованими діями й спричиненими наслідками та які саме завідомо підроблені документи нібито пред`являла обвинувачена (абз.3 дослівно «…з наданням відповідних завідомо підроблених документів…» ), у співучасті з ким заподіяла шкоду потерпілому (дослівно у абз.4 «… чим заподіяли…»).
Зазначені обставини суперечать принципу верховенства права, закріпленому в ст.8 КПК України та практиці Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч.2 зазначеної статті закону, підлягає обов`язковому застосуванню.
Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у пп.«а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного, він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19.12.1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії» №9783/82, п.79). Крім того, суд зазначає, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий розгляд, гарантоване п.1 цієї статі. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див. рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП) №25444/94, п.52; рішення від 25.07.2000 року у справі «Матточіа проти Італії» №23969/94, п.58; рішення від 20.04.2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії» №42780/98, п.34).

Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст.6 Конвенції (див. зазначене рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП) №25444/94, п.54, а також «Даллос проти Угорщини», п.47).

Викладені вище обставини у контексті принципів ст.ст.7, 9 КПК України, унеможливлюють призначення обвинувального акту від 29.08.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 до судового розгляду, а відтак єдиним можливим й законним судовим рішенням, з розгляду зазначеного обвинувального акту уявляється його повернення прокурору Одеської місцевої прокуратури №4 для усунення виявлених недоліків разом із цивільним позовом, поданим до суду представником потерпілого ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні.

Втім, оцінюючи наведені вище інші доводи захисника ОСОБА_4 , на які він посилався в обґрунтування свого усного клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, суд вважає, що зазначені обставини не уявляють собою підстав для повернення обвинувального акту прокурору в розумінні п.3 ч.2 ст.314 КПК України, а тому клопотання вказаного захисника підлягає частковому задоволенню.

Наряду з цим, зазначені доводи захисника ОСОБА_4 підлягають належній перевірці й за наявності відповідних підстав усуненню разом з іншими виявленими судом недоліками обвинувального акту під час виконання органом досудового розслідування і Одеською місцевою прокуратурою №4 цієї ухвали.

Керуючись ст.ст.291, 314, 369-372, ч.2 ст.376 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання захисника ОСОБА_4 про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.190, ч.4 ст.358 КК України, - задовольнити частково.

Обвинувальний акт від 29.08.2017 року й додатки до нього за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.190, ч.4 ст.358 КК України у кримінальному провадженні №0003110 від 29.06.2017 року, разом із цивільним позовом, - повернути керівнику Одеської місцевої прокуратури №4, для усунення в розумні строки виявлених судом порушень вимог КПК України та для вирішення питань, викладених у мотивувальній частині ухвали.

Копії ухвали направити для виконання керівнику Одеської місцевої прокуратури №4, а також надати для відома іншим заінтересованим особам.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Судової палати по кримінальних справах Апеляційного суду Одеської області, протягом 7 днів з дня проголошення.

С у д д я: ОСОБА_1