Дата документу Справа № 310/2946/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/865/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 310/2946/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст.185 КК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, в режимі відеоконференц зв`язку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001303, за апеляційними скаргами першого заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 січня 2018 року,

в с т а н о в и л а:
цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Осипенко, Бердянського району, Запорізької області, не одруженого, громадянина України, не працюючого, на утриманні малолітніх дітей не має, інвалідом не є, урядових нагород не має, має середню технічну освіту, який не має реєстрації, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 25.03.1997 Бердянським міськрайоним судом Запорізької області за ч.2 ст.140, ч.3 ст.81, ст.42 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, з конфіскацією ? майна;
- 09.04.1997 Бердянським міськрайоним судом Запорізької області за ч.3 ст.140 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 42 КК України частково приєднане покарання за вироком Бердянського міськрайоного суду Запорізької області від 25.03.1997 та визначене покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна;
- 23.05.2000 Бердянським міськрайоним судом Запорізької області за ч.3 ст.81 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки. Звільнений 30.01.2003 по відбуттю строку покарання;
- 21.04.2003 Бердянським міськрайоним судом Запорізької області за ст.395 КК України до покарання у вигляді арешту на строк 2 місяця. Звільнений 02.08.2003 по відбуттю строку покарання;
- 29.04.2005 Бердянським міськрайоним судом Запорізької області за ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст.71 КК України частково приєднане покарання за вироком Бердянського міськрайоного суду Запорізької області від 17.03.2004 та визначене покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 23.07.2010 по відбуттю строку покарання;
- 16.06.2015 Бердянським міськрайоним судом Запорізької області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст.75, 76 КК України звільнено від покарання з іспитовим терміном на 1 рік.
- 29.01.2016 Бердянським міськрайонним судом Запорізької області винесена ухвала, згідно якої іспитовий термін відмінений, та направлений в місця позбавлення волі строком на 1 рік. Звільнений 16.12.2016 умовно-достроково, невідбутий термін 2 місяця 14 днів;
визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді арешту строком на 2 місяці.
Строк покарання відраховувати з моменту затримання ОСОБА_7 з 09.01.2018 року.
Обвинувальний вирок суду в частині застосування запобіжного заходу, яким визначено тримання ОСОБА_7 під вартою до набрання вироком законної сили виконується негайно.
Згідно зі змістом вироку, 08 березня 2017 року приблизно в 21 годині знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_2 ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, з двору вказаного домоволодіння повторно, таємно викрав велосипед «Україна» з рамою зеленого кольору, вартістю 650 гривень, який належить потерпілій ОСОБА_10
19.05.2017 року приблизно о 20 годині знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, а також розуміючи, що ОСОБА_11 перебуває в безпорадному стані внаслідок сп`яніння та не усвідомлює протиправних дій проти нього, шляхом вільного доступу повторно, таємно, викрав велосипед «Україна» з рамою червоного кольору вартістю 400 гривень, який належить потерпілій ОСОБА_12 .
В апеляційних скаргах перший заступник прокурора Запорізької області ОСОБА_8 та прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , не оспорюючи обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, вважають, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого, через м`якість. Санкція статті 185 ч.2 КК України передбачає покарання у виді арешту строком від 3 до 6 місяців арешту, натомість суд першої інстанції призначив обвинуваченому покарання у виді 2 місяців арешту, яке є менш суворим, ніж передбачено санкцією статті обвинувачення, підстав застосування ст.69 КК України не зазначив. Крім того, судом першої інстанції в повній мірі не враховано особу обвинуваченого, який раніше 6 разів притягався до кримінальної відповідальності, судимість не знята та не погашена, вчинив крадіжки через 3 місяці після звільнення з місць позбавлення волі, ніде не працював, переховувався від суду та був оголошений у розшук.

На підставі викладеного просять скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 6 місяців арешту. В решті вирок залишити без змін.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; в судових дебатах: прокурора, який підтримав апеляційні скарги; обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарг, колегія суддів, вважає, що апеляційні скарги першого заступника прокурора області ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України колегія суддів не досліджує і не перевіряє вирок в частині доведеності вини ОСОБА_7 та кваліфікації його дій, оскільки питання про це в апеляційних скаргах не порушується.

Згідно до вимог ст.409 КПК України, підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є, окрім іншого, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Санкцією ч.2 ст.185 КК України передбачено покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винним, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України та йому призначено покарання 2 місяці арешту. Підстав для застосування положення ст.69 КК України не зазначено та не враховано під час призначення покарання.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання, судом першої інстанції хоча і зазначено обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також відомості щодо особи обвинуваченого, однак вказані обставини в повній мірі не враховані, що призвело до призначення покарання, яке за своєю м`якістю не відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого.

Суд апеляційної інстанції вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового вироку в частині призначення покарання.

Відповідно до санкції ч.2 ст.185 КК України передбачено покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців, але суд першої інстанції обрав покарання за межами санкції статті обвинувачення, при цьому не виклавши обставин для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, а саме положення ст.69 КК України.

Враховуючи особу обвинуваченого, який щиро покаявся та сприяв розкриттю злочинів, але раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, судимість не знята та не погашена, вчинив крадіжки через 3 місяці після звільнення з місць позбавлення волі, ніде не працює, переховувався від суду та був оголошений у розшук, колегія суддів вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_7 в межах санкції статті обвинувачення у виді арешту на строк 3 місяці. На думку колегії суддів, таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження нових злочинів.

З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів

з а с у д и л а:
апеляційні скарги першого заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 січня 2018 року відносно ОСОБА_7 скасувати в частині призначення покарання.

Постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити за ст.185 ч.2 КК України покарання у виді арешту строком на 3 місяці.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржений безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців, а засудженим, який утримується під вартою, - в той самий строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3