Справа № 524/8224/17
Провадження 1-кс/524/1979/17
УХВАЛА
02.11.2017 року слідчий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна, внесене у кримінальному провадженні № 0003864 від 01.11.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 290 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0003864 від 01.11.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 290 КК України, яке погоджене з прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_4 .

На обґрунтування клопотання зазначив, що 31.10.2017 року на майданчику ТСЦ 5342 м. Кременчука, в ході дослідження автомобіля марки ГАЗ 24, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить гр. ОСОБА_5 згідно технічного паспорту, де було виявлено, що номерне позначення кузова піддавалося зміні, шляхом підробки номерного позначення кузова.

31.11.2017 року в період часу з 13 год. 40 хв. по 14 год. 00 хв. слідчим СВ КВП ГУНП в Полтавській області лейтенантом поліції ОСОБА_6 , проведений огляд місця події та вилучено автомобіль марки ГАЗ 24, д.н.з. НОМЕР_1 , ідент. номерне позначення кузова « НОМЕР_2 », свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 на громадянина ОСОБА_5 .

З огляду на вказане, в ході досудового розслідування виникла необхідність у збереженні доказів, що мають суттєве значення для встановлення істини у провадженні. Збереження вказаного транспортного засобу на час проведення досудового розслідування можливе лише за умови накладення арешту на час проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню.

Слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив задовольнити.

Володілець транспортного засобу у судове засідання не з`явився.

Заслухавши слідчого, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Внесене слідчим клопотання подане в строки та відповідає вимогам ст. 171 КПК України. Додані до клопотання докази доводять наявність підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення.

Положення ч. 2 ст. 131 КПК України передбачає, що одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170, 173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України зазначає, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положення ч. 10 ст. 170 КПК України вказують на те, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2, 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та, в цьому випадку, накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Транспортний засіб марки ГАЗ 24, д.н.з. НОМЕР_1 , у кримінальному провадженні є речовим доказом, який тимчасово вилучений під час огляду місця події 31.10.2017 року, та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження

Отже, слідчим доведена необхідність арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

Таким чином, слідчим суддею встановлена достатність підстав для накладення арешту на зазначене в клопотанні майно шляхом заборони розпорядженням ним з метою забезпечення збереження цього майна як речового доказу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 131,132, 167, 170-175, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна, внесене у кримінальному провадженні № 0003864 від 01.11.2017року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 290 КК України задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб автомобіль ГАЗ 24, д.н.з. НОМЕР_1 , ідент. номерне позначення кузова « НОМЕР_2 », свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , тимчасово вилучений протоколом огляду місця події від 31.10.2017 року, заборонивши ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 розпоряджатися (відчужувати транспортний засіб або його складові), залишивши автомобіль їм на зберігання.

Негайне виконання даної ухвали покласти на слідчого, прокурора.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1