Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________20.11.2017
н/п 1-в/490/275/2017
УХВАЛА

Іменем України
20 листопада 2017 року м. Миколаїв
Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 та засудженого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду заяву ОСОБА_4 , засудженого вироком від 16.03.2017 Центрального районного суду м. Миколаєва за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, до покарання у виді штрафу у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 8500 грн., з позбавленням строком на два роки права керувати всіма видами механічних транспортних засобів, про його звільнення від відбування вказаних основаного та додаткового покарань на підставі п. "в" ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 № 1810-VIII, який набрав чинності 07 вересня 2017 року (далі Закон України «Про амністію у 2016 році»), -
В С Т А Н О В И В :
Вироком від 16.03.2017 Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, засуджено до покарання у виді штрафу у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 8500 грн., з позбавленням строком на два роки права керувати всіма видами механічних транспортних засобів.
18 квітня 2017 року вказаний вирок набрав законної сили.
28 вересня 2017 року засуджений ОСОБА_4 звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва із заявою про його звільнення від відбування призначених основного та додаткового покарань на підставі п. "в" ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», яку обґрунтовував тим, він має неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо якої його не позбавлено батьківських прав.
Дослідивши матеріали кримінальної справи № 490/11482/16, матеріали особової справи засудженого і надані ним документи, вислухавши пояснення засудженого та думку прокурора, який не заперечував проти звільнення засудженого від відбування призначених покарань на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», приходжу до висновку, що заява ОСОБА_5 підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 85 КК України, на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
З вироку від 16.03.2017 Центрального районного суду м. Миколаєва вбачається, що ОСОБА_4 засуджено за злочин, вчинений ним 10 серпня 2016 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07 вересня 2017 року.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про амністію у 2016 році», дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.
Згідно п. «в» ст. 1 вказаного Закону, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, крім інших, підлягають особи, засуджені за необережні злочини, що не є особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
Зі змісту ст. 12 КК України слідує, що злочин, за який вказаним вище вироком було засуджено ОСОБА_4 , є злочином невеликої тяжкості. Виходячи з диспозиції ч. 1 ст. 286 КК України, цей злочин є необережним.
З досліджених у судовому засіданні свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 та повідомлення служби у справах дітей адміністрації Заводського району м. Миколаєва від 22.09.2017 № 1382 слідує, що засуджений ОСОБА_4 має неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо якої його не позбавлено батьківських прав.
Після роз`яснення у судовому засіданні ОСОБА_4 наслідків його звільнення від відбування призначених покарань у зв`язку із застосуванням п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» та його права заперечувати проти цього, останній заявив, що такі наслідки і право йому зрозумілі, і він не заперечує проти його звільнення від відбування призначених покарань у зв`язку з амністією.
Враховуючи наведене вище, у тому числі й те, що ОСОБА_4 вказаним вище вироком засуджено за необережний злочин невеликої тяжкості, який він вчинив до дня набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», на день набрання чинності цим Законом ОСОБА_4 вже мав дитину, яка не досягла вісімнадцятирічного віку та щодо якої його не позбавлено батьківських прав, він підлягає звільненню від відбування основного та додаткового покарань, призначених йому вироком від 16.03.2017 Центрального районного суду м. Миколаєва, на підставі п. «в» ч. 1 вказаного Закону і ст. 85 КК України.
На підставі викладеного, керуючись п. 14 ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначених вироком від 16.03.2017 Центрального районного суду м. Миколаєва основного покарання у виді штрафу у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 8500 грн., та додаткового покарання у виді позбавлення строком на два роки права керувати всіма видами механічних транспортних засобів на підставі п. «в» ч. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» і ст. 85 КК України.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: