Справа № 602/787/17
Провадження № 1-кп/602/104/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" грудня 2017 р. Лановецький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 , законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 , неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 , законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ланівці кримінальне провадження №0000172 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Чайчинці Лановецького району Тернопільської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, що має на утриманні одну неповнолітню дитину, працюючого настоятелем церкви с.Татаринці та Якимівці Лановецького району Тернопільської області, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,-

встановив:
ОСОБА_4 08 липня 2017 року приблизно о 00 годині 10 хвилин, грубо порушуючи вимоги пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_1 та рухався в межах с.Нападівка Лановецького району Тернопільської області, у напрямку м.Ланівці Тернопільської області.
Під час руху вказаною автодорогою, наближаючись до вул.Зелена с.Нападівка Лановецького району Тернопільської області, водій ОСОБА_4 , зокрема у зв`язку із станом алкогольного сп`яніння, не був достатньо уважним, належно не стежив за дорожньою обстановкою, умовами, та відповідно не реагував на їх зміну, не обрав такі прийоми керування транспортним засобом, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, чим порушив вимоги пунктів: 1.5 ч.1, 1.10 (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д) ПДР України, які зобов`язували його своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Рухаючись у вказаному напрямку прямою ділянкою автодороги, водій ОСОБА_4 змінив напрямок свого руху ліворуч, та, в подальшому, виїхав на зустрічну смугу руху, проїхавши яку, виїхав на конструктивно виділений елемент автомобільної дороги, який не призначений для руху транспортних засобів - ліве узбіччя, при цьому виявивши перешкоду для руху, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, чим грубо порушив вимоги пунктів 1.10 (в частині визначення поняття «пішохід» і виконання його вимог), 12.3 Правил дорожнього руху України.
У вказаний час проїздну частину дороги з права на ліво перетинали неповнолітні пішоходи ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 ..
Своїми діями, які не відповідали вищевказаним вимогам пунктів Правил дорожнього руху України, водій ОСОБА_4 поставив себе в такі умови, що не зміг забезпечити безпеку дорожнього руху та допустив наїзд на пішоходів.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді травми нижньої лівої кінцівки у вигляді закритих переломів великогомілкової та малогомілкової кісток на межі середньої та нижньої третин і пошкодження шкірних покривів - «відділення» шкіри по передній та задній поверхнях гомілки; закритої черепно-мозкової травми - струсу головного мозку; «забійної рани тім`яної та садна потиличної ділянок голови, чисельних саден на обличчі та тулубі, які не були небезпечними для життя, однак за ознакою тривалого (більш як 21 день) розладу здоров`я належать до середньої тяжкості, а потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів лівих велико- і малогомілкової кісток на межі їх середніх і нижніх третин та ран, саден і забиття м`яких тканин обличчя, лівих плеча і передпліччя, які не були небезпечними для життя та у своєму клінічному перебігу супроводжувались розладом здоров`я тривалістю більше як 21 день і за цією ознакою належать до середньої тяжкості.
Порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів: 1.5 ч.1, 1.10 (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», «пішохід», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д), 2.9 (а), 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями, перебуває у прямому причинному зв`язку із спричиненням середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_7 ..
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю і пояснив, що дійсно він в ніч з 07 на 08 липня 2017 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, їхав за кермом власного автомобіля в с.Нападівка Лановецького району Тернопільської області. В зв`язку з тим, що на його смузі руху йшли пішоходи, то він виїхав на зустрічну смугу руху і в останній момент побачив, що там також ідуть люди. Він намагався загальмувати, однак не зміг цього робити і допустив наїзд на трьох хлопців. Після цього він відразу зупинився для надання першої медичної допомоги, викликав міліцію і швидку. В даний час він жаліє про свій вчинок, щиро кається і більше такого робити не буде.
Неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 пояснив суду, що в ніч з 07 на 08 липня 2017 року він разом з друзями ОСОБА_7 та ОСОБА_9 поверталися з клубу с.Нападівка Лановецького району Тернопільської області. В певний момент він обернувся і відчув сильний удар, після якого отямився вже в лікарні. Як йому стало відомо пізніше на них автомобілем наїхав обвинувачений ОСОБА_4 ..
Неповнолітній потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні дав покази, аналогічні показам потерпілого ОСОБА_5 ..
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, з врахуванням визнання вини обвинуваченим, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.1 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
В судовому засіданні обвинувачений пояснив, що він примирився із потерпілими, повністю відшкодував заподіяні ним матеріальні та моральні збитки, просить суд закрити дане кримінальне провадження на підставі ст.46 КК України.
Потерпілий ОСОБА_5 просить суд у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 відшкодував йому спричиненні збитки, а також те, що він примирився з ним закрити дане кримінальне провадження на підставі ст.46 КК України.
Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 в судовому засіданні подала заяву, в якій клопотання обвинуваченого про закриття кримінального провадження підтримала, пояснивши при цьому, що обвинуваченим відшкодовано потерпілому всі матеріальні та моральні збитки, будь-яких претензій до обвинуваченого вони не мають.
Потерпілий ОСОБА_7 просить суд у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 відшкодував йому спричиненні збитки, а також те, що він примирився з ним закрити дане кримінальне провадження на підставі ст.46 КК України.
Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 в судовому засіданні подав заяву, в якій клопотання обвинуваченого про закриття кримінального провадження підтримав, пояснивши при цьому, що обвинуваченим відшкодовано потерпілому всі матеріальні та моральні збитки, будь-яких претензій до обвинуваченого вони не мають.
Прокурор в судовому засіданні не заперечила щодо задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження про його обвинувачення за ч. 1 ст.286 КК України у зв`язку із примиренням з потерпілими.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечили щодо звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілими, суд прийшов до висновку, що обвинувачений підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження підлягає закриттю за примиренням винного з потерпілими, виходячи з наступного.
Згідно ст.44 КК України, особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
В силу п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом, зокрема у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно ст.46 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Відповідно до ч.1 ст.286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.
Як вбачається з вимог ч. 4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, раніше не судимий, примирився з потерпілими, про що у судовому засіданні подано відповідні заяви.
Відповідно до ст.12 КК України, злочин вчинений обвинуваченим класифікується, як злочин невеликої тяжкості.
Судом встановлено, що обвинуваченим добровільно відшкодовано потерпілим завдану матеріальну та моральну шкоду, і потерпілі претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не мають.
За таких обставин, суд, прийшов до висновку, що ОСОБА_4 слід звільнити від кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілими, а кримінальне провадження про його обвинувачення підлягає закриттю, з підстав передбачених ст.46 КК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 284, 286, 288 КПК України, ст.ст.12, 44, 46 КК України, суд,-
п о с т а н о в и в :
ОСОБА_10 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілими.
Кримінальне провадження №0000172 від 09 липня 2017 року про обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України закрити.
Речові докази по справі, а саме автомобіль марки «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, який знаходиться на зберіганні в ОСОБА_4 , повернути ОСОБА_4 , як власнику.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області протягом 7 днів з дня її оголошення через Лановецький районний суд Тернопільської області.
Суддя: ОСОБА_1