Справа № 645/2816/17
Провадження № 1-кп/645/144/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 березня 2018 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,

малолітнього потерпілого ОСОБА_5 ,

законних представників малолітнього потерпілого - ОСОБА_6 , органу опіки та піклування Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради ОСОБА_7 ,

педагога ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Харкові кримінальне провадження № 0001203 від 26.05.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Молдова, Каушанського району, с. Плоп-Штюбей, громадянина України, що має середню освіту, розлучений, офіційно працює в ТОВ «Кулиничівський хлібозавод» на посаді охоронця, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1

в с т а н о в и в:
ОСОБА_9 , 17 травня 2017 року, приблизно о 16 годині, знаходився на території домоволодіння АДРЕСА_2 , де також знаходився його малолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким на ґрунті особистих неприязних відносин виник конфлікт, в результаті чого ОСОБА_9 , маючи намір, спрямований на спричинення малолітньому потерпілому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти таким чином, схопив ОСОБА_5 руками за горло, спричинивши останньому фізичний біль, після чого долонею руки наніс удари ОСОБА_5 в область голови. Продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на нанесення тілесних ушкоджень малолітньому ОСОБА_5 , ОСОБА_9 схопив потерпілого за одяг та штовхнув на землю спричинивши потерпілому фізичний біль. В результаті злочинних дій ОСОБА_9 , згідно висновку судово - медичної експертизи № 2105-с/17 від 21.06.2017 року ОСОБА_5 були спричинені наступні тілесні ушкодження: синець і садно на голові, синець на тулубі, садно на лівій руці, що відповідно до п.п. 2.3.2 «б», 2.3.5 «Правил судово медичного встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні ОСОБА_9 , посилаючись на щире каяття вину визнав частково, пояснив, що 17.05.2017 року, приблизно о 16 годині, він знаходився на території домоволодіння АДРЕСА_2 , де також знаходився його син ОСОБА_10 . ОСОБА_9 бажав поспілкуватися із сином, але в ході розмови між ним та сином виник словесний конфлікт, в ході якого син замахнувся на нього та намагався вдарити, ОСОБА_9 пояснив, що як захисна реакція на таку поведінку сина він вдарив дитину, після чого між ними виникла бійка. ОСОБА_9 пояснив, що не хапав сина руками за горло. Після чого на крики вибігла бабуся, та була викликана поліція.
Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї вини, його вина підтверджується наступними, дослідженими судом доказами, які заявлені прокурором, а саме:

-показаннями малолітнього потерпілого, який був допитаний в судовому засіданні за участі законних представників, а саме: матері ОСОБА_6 та представника органу опіки та піклування Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради ОСОБА_7 , та педагога, який пояснив, що дійсно 17.05.2017 року за адресою: АДРЕСА_2 , його батько ОСОБА_9 , схопив за горло, після чого вдарив його, потерпілий пояснив, що він був наляканий;

-показаннями свідка ОСОБА_11 , яка допитана в судовому засіданні пояснила, що є бабусею ОСОБА_5 , та 17.05.2017 року, у другій половині дня вона знаходилася за адресою свого мешкання: АДРЕСА_2 , де також знаходився її онук ОСОБА_5 .. Того дня до них прийшов також ОСОБА_9 , як почався конфлікт між ними вона не знає, оскільки ОСОБА_5 та ОСОБА_9 знаходилися на вулиці, але коли почула крики, виглянувши у вікно побачила, як ОСОБА_9 , схопив ОСОБА_12 руками за горло, вона вибігла, та почала лаятися на ОСОБА_9 , після чого була викликана поліція;

-показаннями свідка ОСОБА_13 , яка є класним керівником малолітнього потерпілого ОСОБА_5 , яка характеризувала його як спокійного, урівноваженого, чуйного хлопця. Зазначила, що ОСОБА_12 завжди веде себе як звичайна дитини, відхилення від поведінки не спостерігала. Також класний керівник знає і батька дитини ОСОБА_9 , який приходить до школи, але ніяким чином не змогла характеризувати батька дитини;

-показаннями свідка ОСОБА_14 , яка в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою ОСОБА_11 , та чула, що в травні 2017 року, як ОСОБА_11 кричала: «навіщо, ті б`єш дитину», та згодом зі слів ОСОБА_11 їй стало відомо, що приходив ОСОБА_9 та хапав ОСОБА_5 руками за горло;
-висновками експерта № 2105-С/17 від 21.06.2017 року, згідно з якими у ОСОБА_5 мали місце наступні тілесні ушкодження: синець і садно на голові, синець на тулубі, садно на лівій руці. Ці ушкодження утворилися від впливу тупих твердих предметів, і могли бути отримані в строк в межах до 3-4 діб до огляду. Цей висновок підтверджується видом, характером пошкоджень, а також стадією загоєння саден, і кольором синців. За ступенем тяжкості синці та садна викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2 «б», 2.3.5 «Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року відносяться до легких тілесних ушкоджень. Показання ОСОБА_15 , дані ним при проведенні слідчого експерименту від 21.06.2017 року, в цілому не суперечать наявним судово медичним даним в частині механізму утворення встановлених у нього тілесних ушкоджень.
Відповідно до вимог ст. 94 КПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст. 86 КПК України доказ є допустимим, якщо він отриманий в порядку, передбаченому цим Кодексом. Статтею 87 КПК України визначений вичерпний перелік підстав, за яких доказ може бути визнаний недопустимим. Достовірність та об`єктивність вищенаведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази. У відповідності до вимог ст.ст. 85, 86 КПК України, суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.

Проаналізувавши викладені по даному кримінальному провадженню докази та оцінивши їх в сукупності, суд визнає необґрунтованими ствердження обвинуваченого про часткове визнання у судовому засіданні ним своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки вони спростовуються доказами викладеними у вироку, які об`єктивно узгоджуються з обставинами справи.

Оцінивши у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд кваліфікує дії ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Вину обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд вважає доведеною.

Доводи обвинуваченого про те, що він не хапав сина руками за горло, суд розцінює як спосіб захисту та спробу уникнути кримінальної відповідальності, тому що його доводи спростовуються вищезазначеними доказами.

В ході досудового слідства, так і в судовому засіданні не було встановлено протиправної поведінки малолітнього потерпілого відносно обвинуваченого.

Суд приходить до висновку про відсутність підстав для врахування при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 в якості обставини, що пом`якшує покарання, щире каяття, оскільки щирим каяттям є певний психічний стан особи винного, який полягає у внутрішньому засудженні ним своєї поведінки, у повному усвідомленні та визнанні своєї вини, почутті каяття, прагненні усунути заподіяну шкоду та готовності підлягати кримінальній відповідальність, щире каяття ґрунтується на визнанні особою своєї провини, виявленні жалю з приводу вчинення та бажання виправити ситуацію, тоді як ОСОБА_9 в судовому засіданні, незважаючи на те, що прохав вибачення у свого малолітнього сина, вину у вчиненні вищевказаного злочину визнав частково, критичної оцінки своїй злочинній поведінці не надав.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину щодо малолітньої дитини.

Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_9 встановлено, що він працює, за місцем мешкання характеризується не задовільно, а саме: згідно довідки-характеристики за місце мешкання останній зарекомендував себе з негативної сторони, його колишня дружина неодноразово зверталася з заявами до органів поліції, зловживає спиртними напоями, скарги від сусідів були частковими; також ОСОБА_9 раніше не судим, на обліку у КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває, згідно довідки КЗОЗ «Харківський міський психоневрологічний диспансер № 3», ОСОБА_9 , впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою не звертався.

Судом при призначенні покарання враховуються вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи із вказаних вимог закону, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Також судом беруться до уваги роз`яснення, які містяться у п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання із змінами, відповідно до якихвизначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, тощо). Одночасно суд приймає до уваги, що ОСОБА_9 винуу фактично вчиненому злочині визнав частково, наявність обставини, що обтяжує покарання, відсутність обставин, що пом`якшують покарання. З урахуванням вищевикладеного, враховуючи особу винного, суд вважає необхідним призначити покарання у вигляді 150годин громадських робіт.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових злочинів. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Речові докази відсутні.

Витрати за проведення судово медичної експертизи відсутні.

Цивільний позов - не заявлено.

Запобіжних захід не обривався, клопотань про обрання запобіжного заходу, до набрання вироком законної сили, не надійшло.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 368-371, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді 150годин громадських робіт.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку підлягає врученню прокурору та обвинуваченому негайно після його проголошення.
Суддя -