Справа № 216/6339/17
Провадження № 1-кп/216/372/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.01.2018 м. Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,
В С Т А Н О В И В:
У провадженні Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебувають матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 грудня 2017 року обвинуваченому ОСОБА_4 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 06 лютого 2018 року.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 подав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою, оскільки підстав для скасування або зміни обраного запобіжного заходу на інший більш м`який відсутні, тому що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, на теперішній час не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 , кожен окремо, заперечували проти продовження строку тримання під вартою та просили суд змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі, а саме на домашній арешт, враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, зокрема, що останній перебуває під вартою з жовтня 2017 року, свою вину у вчиненні злочину визнає повністю й добровільно надав показання, раніше не судимий, працює, перебуває у цивільному шлюбі, має малолітню дитину, зареєстроване місце проживання та постійне фактичне місце проживання, характеризується позитивно.

Заслухавши думки учасників судового провадження та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про те, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місяця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого, а також наявність у нього судимостей.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Разом з цим, тривале тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості.

Також згідно із пунктом 3 статті 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Суд враховує, що сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 жовтня 2017 року ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого продовжено ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 грудня 2017 року до 06 лютого 2018 року.

У судовому засіданні 29 січня 2018 року, після з`ясування думки учасників судового провадження, судом без видалення до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про обсяг доказів та порядок їх дослідження, а саме, у зв`язку з повним визнанням обвинуваченим своєї вини, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо всіх фактичних обставин вчинення злочину, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом ОСОБА_4 і дослідженням матеріалів, що характеризують його особу. У цьому ж судовому засіданні обвинуваченого було допитано, останній свою вину визнав повністю та щиро кається у вчиненому.

Таким чином, на теперішній час ризики, які існували під час обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема щодо незаконного впливу на свідків, а також можливості іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, відпали.

Разом з тим обвинувачений ОСОБА_4 майже чотири місяці перебуває під вартою, раніше не судимий, працює, перебуває у цивільному шлюбі, має малолітню дитину, зареєстроване місце проживання та постійне фактичне місце проживання, характеризується позитивно.

З огляду на наведене суд вважає за необхідне змінити обвинуваченому ОСОБА_4 раніше обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, а саме на домашній арешт.

Застосовуючи такий запобіжний захід, суд виходить із необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, щодо можливості обвинуваченого переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

За таких обставин суд вважає, що в задоволенні клопотання прокурора про продовження тримання під вартою слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 181, 183, 194, 197, 201, 205, 331 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відмовити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт строком на два місяці, тобто до 29.03.2018 року.

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатись із м. Кривого Рогу Дніпропетровської області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та реєстрації, а також роботи;

- не залишати приміщення квартири АДРЕСА_1 у період часу з 20.00 год. до 06.00 год.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з метою контролю передати для виконання до Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню в частині звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 з-під варти із зобов`язанням невідкладно прибути до місця свого проживання й застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений та оголошений 30.01.2018 року о 16 год. 00 хв.

Суддя ОСОБА_1