Справа № 214/5006/17
1-кп/214/724/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року м. Кривий Ріг
Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі кримінальне провадження №0002026 щодо
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, інваліда 3-ї групи, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, раніше не судимого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України
за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , 25.05.2017 в денний час доби, знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , реалізуючи миттєво виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, діючи з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, таємно викрав з вищевказаної квартири, яка належить ОСОБА_5 , а саме: браслет з золота 585 проби, вага 4,7 гр., сплетіння снейк, вартість якого станом на 25.05.2017 згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2840 від 29.08.2017 становить 5089,49 грн. та праску Phillips gc3109, вартість якої станом на 25.05.2017 згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2840 від 29.08.2017 становить 435 грн. 00 коп. Після чого разом з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд. Таким чином ОСОБА_3 своїми діями спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 5524 грн. 49 коп.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав повністю і показав, що 25.05.2017, перебуваючи у квартирі своєї знайомої ОСОБА_6 , відчув сильну необхідність у вживанні наркотиків, тому знайшовши у неї золотий браслет та праску, викрав їх та вийшов з квартири. Усе продав, а гроші витратив на свої потреби. У вчиненому кається.

Згідно вимог ч.3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд впевнився в правильному розумінні учасниками судового провадження змісту цих обставин і у суду немає сумнівів в добровільності і істинності їх позиції, а також судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати у апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, які не досліджувались у суді.

Таким чином вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена і його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Призначаючи покарання суд, відповідно до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому є щире каяття.

Обставин, відповідно до ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_3 по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України (Т. 2 а.с. 39).

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного правопорушення, особистість обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується з нейтрального боку (Т. 2 а.с. 40), раніше не судимий (Т. 2 а.с. 36-37), на обліку в ОКЗ «Психоневрологічний диспансер» у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебував та не перебуває (Т. 2 а.с. 38, 39), є інвалідом 3 групи за загальним захворюванням (Т. 2 а.с. 42).

При призначенні покарання для ОСОБА_3 , суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи всі ці обставини, суд вважає, що необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, буде покарання у виді позбавлення волі. Але враховуючи обставини, що пом`якшують покарання суд вважає можливим при призначенні покарання застосувати ст. 75 КК України і звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про амністію в 2016 році» № 1810-УІІІ від 22.12.2016. Свою заяву мотивує тим, що він є інвалідом ІІІ групи. Раніше до нього не застосовувалася амністія.

Прокурор не заперечувала проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію в 2016 році», так як той є інвалідом третьої групи.

Враховуючи, що згідно пункту г) ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» № 1810-УІІІ від 22.12.2016 підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: особи, яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин середньої тяжкості відповідно до ст. 12 КК України, але є інвалідом третьої групи з 21.05.2013 безстроково за загальним захворюванням, тому суд вважає можливим звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію в 2016 році» № 1810-УІІІ від 22.12.2016.

Питання речових доказів вирішується судом в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 126, 368, 370, 371 КПК України, Закону України «Про амністію в 2016 році" від 22.12.2016, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробувальним строком на 1 (один) рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбуття покарання, призначеного даним вироком суду, на підставі пункту г) ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» № 1810-УІІІ від 22.12.2016.

Речові докази дві специфікації («Комод» та «Довіра») згідно яких ОСОБА_3 заклав майно, раніше викрадене у ОСОБА_5 , які знаходяться в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження (Т. 2 а.с. 57).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1