Справа № 689/329/17
ВИРОК
Іменем України
21.11.2017 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області -

головуючий - суддя ОСОБА_1
за участю:
секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ярмолинці матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.11.2016за №0007256, які надійшли до суду з обвинувальним актом, про обвинувачення:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Гулі Барського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, непрацюючого, інваліда 3-ї групи загального захворювання, раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

встановив:
6 листопада 2016 року близько 20 години між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які знаходилися в палаті №2 відділення №9 Хмельницької обласної психіатричної лікарні №1, де вони перебували на лікуванні, виникла сварка, ініціатором якої був ОСОБА_10 , який вважав, що нібито ОСОБА_11 викрав в нього грошові кошти в сумі 62 грн., які він зберігав в подушці на своєму ліжку. Під час сварки ОСОБА_10 підійшов до ліжка, де лежав ОСОБА_11 , та умисно наніс останньому два удари кулаком в обличчя, після чого підсудний наніс ще два удари кулаком по тулубу потерпілого, в ділянку грудної клітини. Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_10 наніс ОСОБА_11 два удари коліном в ділянку черевної порожнини, внаслідок чого потерпілий отримав тілесне ушкодження у вигляді розриву селезінки з розвитком масивної крововтрати, яке відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як таке, що було небезпечне для життя в момент заподіяння.
11 листопада 2016 року ОСОБА_11 було госпіталізовано в Хмельницьку обласну лікарню, де він помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Підсудний ОСОБА_10 по суті обвинувачення винним себе визнав повністю, не заперечував факт нанесення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень за обставин, як про це було зазначено вище, щиро розкаявся та показав, що в листопаді 2016 року він перебував на лікуванні в ХОПЛ №1, де також лікувався ОСОБА_11 . Він знав ОСОБА_11 , так як вони раніше вже лікувалися разом. Вечором 6 листопада 2016 року, коли він і ОСОБА_11 залишилися в палаті вдвох, між ним та ОСОБА_11 виник конфлікт, так як останній забрав в нього з подушки грошові кошти в сумі 62 грн. Крім того, ОСОБА_11 погрожував йому своїми друзями та постійно без дозволу брав його речі. Під час сварки він наніс ОСОБА_11 , який лежав на ліжку, декілька ударів руками по обличчю та декілька ударів коліном по тулубу. Після цього ОСОБА_11 пішов до санітарів та повідомив про бійку. Їх перевели в різні палати. ОСОБА_11 до лікарів не звертався, а через п'ять днів ОСОБА_11 стало погано і його забрали до Хмельницької обласної лікарні, де той помер.
Крім визнання підсудним своєї вини, його винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними по кримінальному провадженню та дослідженими в ході судового розгляду доказами.

Потерпілий ОСОБА_6 , який є рідним братом ОСОБА_9 , показав, що в жовтні-листопаді 2016 року його молодший брат перебував на лікуванні в ХОПЛ №1. В один із днів, на початку листопада, до нього зателефонували з ХОПЛ №1 і повідомили, що брата забрали в Хмельницьку обласну лікарню. Коли він приїхав в Хмельницьку обласну лікарню, то брат йому розповів, що в нього болить живіт і що за п`ять днів до цього його побив ОСОБА_10 . Там же лікарі повідомили йому, що у брата розірвана селезінка. Ранком наступного дня брат помер. Також потерпілий ствердив, що ОСОБА_10 повністю відшкодував завдану йому та його батькові матеріальну та моральну шкоду, просив суворо не карати ОСОБА_10 , так як, на його думку, причиною смерті брата є також лікарська помилка, через несвоєчасність надання брату необхідної медичної допомоги.

Під час огляду палати №2 відділення №9 ХОПЛ №1 в с. Скаржинці Ярмолинецького району було встановлено місце, де ОСОБА_8 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_9 , що підтверджується даними протоколу огляду місця події від 18.01.2017 із фототаблицями (а.к.п. 68).
В ході слідчого експерименту свідок ОСОБА_12 в присутності понятих розповів та показав, як ОСОБА_8 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_9 , коли вони перебували на лікуванні в ХОПЛ №1 в с. Скаржинці Ярмолинецького району, що підтверджується даними протоколу проведення слідчого експерименту від 18.01.2017 (а.к.п. 75).

Під час слідчого експерименту ОСОБА_8 в присутності захисника та понятих добровільно розповів і показав, як він наносив тілесні ушкодження ОСОБА_9 , коли вони перебували на лікуванні в ХОПЛ №1 в с. Скаржинці Ярмолинецького району, що підтверджується даними протоколу проведення слідчого експерименту від 31.01.2017 із фототаблицями (а.к.п. 130).

Висновком експерта №613 від 12.12.2016 за результатами судово-медичної експертизи стверджується, що смерть ОСОБА_9 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 о 4 годині 05 хвилин внаслідок закритої тупої травми живота із розривом селезінки та масивною крововтратою. При дослідженні трупа ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді перелому 11-ребра справа на рівні середньої пахвової лінії з розривом реберної плеври, розрив селезінки з розвитком масивної (2,6 л) крововтрати.

Вказані тілесні ушкодження утворились від не менше двох дій тупих твердих предметів із обмеженою травмуючою поверхнею (кулаки, ноги людини, інші предмети) - від ударів такими предметами чи ударах по них при падінні, могли мати місце в час та за обставин, які вказані в постанові про призначення судово-медичної експертизи, тобто 06.11.2016. Розрив селезінки за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння є тяжким тілесним ушкодженням, перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Перелом 11-го ребра справа має ознаки тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті не перебуває (а.к.п. 99).

Однак, висновком додаткової судово-медичної експертизи №1 від 06.02.2017 стверджується, що згідно даних спеціальної літератури, летальність внаслідок ушкоджень селезінки при первинному її розриві складає 1-3%, при вторинному розриві 5-25%, а тому, за умови своєчасної діагностики та лікуванні травми селезінки у ОСОБА_9 в день спричинення йому тілесних ушкоджень, а саме 06.11.2016, а також у випадку проведення кваліфікованого та своєчасного оперативного лікування в Хмельницькій обласній лікарні 11.11.2016, існувала можливість врятувати його життя (а.с 112).

Постановою прокурора Городоцької місцевої прокуратури від 10.02.2017 з матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.11.2016за №0007256, були виділені в окреме провадження матеріали досудового розслідування щодо неналежного виконання медичними працівниками своїх професійних обов'язків внаслідок недбалого чи несумлінного до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки смерть ОСОБА_9 (а.к.п. 194).
Таким чином, враховуючи встановлені в ході судового розгляду обставини кримінального провадження, дії ОСОБА_8 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

При цьому, з урахуванням вищевикладеного, суд погоджується з правовою кваліфікацією дій ОСОБА_8 , яка була зроблена стороною обвинувачення під час досудового розслідування, оскільки в ході судового розгляду не було встановлено, що умисел підсудного, з урахуванням сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема способу вчинення злочину, кількості, характеру і локалізації тілесних ушкоджень, причин припинення злочинних дій, поведінки винного і потерпілого, що передувала події, був спрямований саме на нанесення ОСОБА_9 таких тілесних ушкоджень, які б могли спричинити смерть останнього, тим більше за наявності висновку експерта про можливість в разі надання належної медичної допомоги відвернення таких тяжких наслідків, як смерть потерпілого.
Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи №35 від 19.01.2017 ОСОБА_8 на період вчинення кримінального правопорушення виявляв біполярний афективний розлад, текучий епізод змішаний, в стані тимчасового розладу психічної діяльності не знаходився. ОСОБА_8 на теперішній час виявляє біполярний афективний розлад, стан ремісії. ОСОБА_8 на період інкримінованого йому злочину не повною мірою міг усвідомлювати значення своїх дій та не повною мірою міг керувати ними. ОСОБА_8 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.к.п. 105).

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання підсудного, суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, а також добровільне відшкодування завданої шкоди. Також, в силу ч. 2 ст. 66 КК України, суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання підсудного те, що він не повною мірою міг усвідомлювати значення своїх дій та не повною мірою міг керувати ними.

Обставин, які обтяжують покарання підсудного, не встановлено.

Також суд, згідно з вимогами статей 50 та 65 КК України враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який в силу ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, конкретні обставини справи, дані про особу підсудного, який є інвалідом 3-ї групи загального захворювання, до кримінальної відповідальності притягається вперше, позитивно характеризуються за місцем проживання, його майновий та сімейний стан.

За таких обставин суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України та застосувати ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробовуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення підсудного.

У кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_6 до ОСОБА_8 був пред`явлений цивільний позов про відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди в сумі 14050,81 грн. та моральної (немайнової) шкоди в сумі 20000,00 грн.

Під час судового розгляду потерпілий відмовився від позовних вимог в зв`язку з повним відшкодуванням підсудним завданої злочином шкоди.

Судових витрат немає, питання про речові докази необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Речові докази по кримінальному провадженню:

-диск із відеозаписом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 від 18.01.2017, диск із відеозаписом допиту ОСОБА_8 в якості підозрюваного від 16.11.2016, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження - залишити зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Хмельницької області через Ярмолинецький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя підпис

Копія вірна:

Суддя ОСОБА_1