АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 вересня 2017 року, якою застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 60 діб, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, з середньою освітою, не працює, неодруженого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимий,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и л а :
Слідчий СВ Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0007579 від 18.09.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Клопотання погоджено прокурором Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_9 .

Клопотання мотивує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , будучи у співучасті з ОСОБА_11 , 18.09.2017 близько 14 год. 30 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом розбиття скла вікна, проникли в приміщення будинку, що за адресою: АДРЕСА_3 , де впевнившись, що власник помешкання відсутній, і за їх діями ніхто не спостерігає, таємно умисно з корисливих мотивів викрали чуже майно, що належить ОСОБА_12 , а саме: кольоровий телевізор «Toshiba» 1480RD» вартістю 500 грн. Однак, факт викрадення майна був помічений випадковим прохожим ОСОБА_13 , який побачив, що ОСОБА_7 та ОСОБА_11 з викраденим телевізором пішли в сторону вул. Університетської у м. Черкаси.

18.09.2017 р. був затриманий ОСОБА_7 в порядку ст. 208 КПК України.

Наступного дня ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 вересня 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого та застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем проживання, а саме: АДРЕСА_2 , в період з 20 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. щоденно строком на 60 (шістдесят) діб. Строк домашнього арешту вирішено обчислювати з моменту постановлення ухвали суду. Домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло у певний період доби.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою. Органом досудового розслідування не доведено, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування та уникати явки за викликами.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.09.2017 р. та постановити нову, якою, задовольнивши клопотання слідчого, обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, невмотивованою та постановлена внаслідок невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Викладені в ухвалі доводи не з`ясовувались та не досліджувались під час судового розгляду клопотання слідчого. Не наведено належні, достатні мотиви та підстави постановлення ухвали, що є грубим порушенням вимог ч. 4 ст. 370 КПК України.

Вказує, що, враховуючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 , тяжкість покарання, а саме те, що злочин відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання до шести років позбавлення волі, вік та стан здоров`я підозрюваного, відсутність у підозрюваного постійного місця роботи та наявності офіційного джерела доходу; репутацію підозрюваного, негативну характеристику за місцем проживання, до підозрюваного необхідно застосувати найбільш суворий запобіжний захід, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні, підтримавши подану апеляційну скаргу, вказав, що існує надто великий ризик того, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може зникнути з метою ухилення від відповідальності та перешкоджати судовому провадженню.

Підозрюваний та його захисник просили відхилити апеляційну скаргу прокурора. Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, підозрюваного, його захисника, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 183, 194, 200 КПК України та п. «е» ч. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод (Рим, 1950 року), міра запобіжного заходу у виді взяття під варту обирається підозрюваному, обвинуваченому судом при наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню ним правопорушення чи його втечі після його вчинення, що вказана особа може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати провадженню іншим чином, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Згідно ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя в повній мірі дотримався вимог норм міжнародного права та кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого; врахував, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, і, що прокурором не доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів на даному етапі не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що обраний слідчим суддею запобіжний захід є достатнім для запобігання указаним вище ризикам.

Колегія суддів вбачає, що слідчий у клопотанні та прокурор в засіданні не наводять достатніх мотивів на обґрунтування того, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може перешкоджати встановленню істини у справі, ухилятися від слідства й суду, а також ними не зазначено підстави для обрання найбільш суворого запобіжного заходу, та у чому полягає винятковість цього випадку.

Колегія суддів враховує, що підозрюваний має постійне місце проживання, молодий вік та відсутність судимостей у нього, а також, що останній виконує всі вимоги слідчого, адже в матеріалах справи відсутні дані на противагу зазначеному.

Твердження прокурора про те, що підозрюваний не працює, не може об`єктивно свідчити про неможливість запобігання спробам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи дію більш м`якого запобіжного заходу, обраного щодо нього місцевим судом. Крім цього, документальне підтвердження фактів порушення підозрюваним умов домашнього арешту в матеріалах справи відсутнє.

Посилання апелянта на негативну характеристику підозрюваного за місцем його проживання колегія суддів відхиляє, адже на обґрунтування наведеного прокурором не надано будь-якого підтвердження.

Лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , на що є посилання у апеляційній скарзі прокурора, не є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Також немає об`єктивних даних про те, що підозрюваний впливає або буде впливати на свідків, іншого співучасника злочину чи потерпілу при безпосередньому спілкуванні чи опосередковано через інших осіб, за допомогою засобів зв`язку.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що застосування до ОСОБА_7 саме такого запобіжного заходу як домашній арешт строком на 60 діб зможе забезпечити виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, та не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді і задоволення клопотання слідчого.

Виходячи з цього, колегія суддів вбачає, що прокурором була доведена необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу взагалі, однак не була доведена необхідність застосування виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою зокрема. Тому слідчий суддя обґрунтовано відмовив у задоволені клопотання слідчого і застосував до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Керуючись ст.ст. 181, 193, 194, 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 вересня 2017 року, якою застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 60 діб, відносно ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :