У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі за участю прокурора захисника засудженого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000445, за обвинуваченням
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20 лютого 2015 року за ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

за касаційними скаргами процесуального прокурора у кримінальному провадженні та прокурора, який брав участь в розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 16 травня 2017 року щодо ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и л а:

Вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26 жовтня 2016 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, і йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 3 місяці.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 16 травня 2017 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 змінено. Дії ОСОБА_7 перекваліфіковано з ч. 2 ст. 121 КК України на ч.1 ст. 119 КК України. Призначено ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 119 КК Українипокарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 5 березня 2016 року по 16 травня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок районного суду щодо ОСОБА_7 залишено без зміни.

У касаційних скаргах прокурорів, які аналогічні за своїм змістом, порушується питання про скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_7 у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням кримінального закону, а як наслідок невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого винним та його особі внаслідок м`якості. Вказують, що апеляційний суд при перекваліфікації дій засудженого з ч. 2 ст. 121 КК України на ч. 1 ст. 119 КК України, не мотивував своє рішення і неправильно встановив фактичні обставини справи, що в свою чергу призвело до неправильної кваліфікації дій засудженого. Вважають, що умисел ОСОБА_7 був направлений саме на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, а тому висновок апеляційного суду про вчинення винним вбивства з необережності є передчасним. Просять ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 4 березня 2016 року приблизно о 23 год. 30 хв., будучи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у кімнаті на другому поверсі будинку за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , під час конфлікту на ґрунті особистих неприязних відносин, що виникли раптово, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень своєму батькові ОСОБА_8 , наніс йому руками численні удари по обличчю, голові та тілу, внаслідок чого потерпілий впав на підлогу. Нанесеними умисно ударами ОСОБА_7 , згідно з висновком експерта № 54 від 4 квітня 2016 року, спричинив ОСОБА_8 тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Після цього ОСОБА_7 зняв з потерпілого штани та светр, помив його у ванній кімнаті від крові та поклав на ліжко у спальній кімнаті, де вранці 5 березня 2016 року ОСОБА_7 виявив ОСОБА_8 без ознак життя.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала касаційні скарги прокурорів, думку засудженого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення касаційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційних скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що скарги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно зі ст. 419 КПК України в ухвалі апеляційного суду, крім іншого, має бути зазначено: короткий зміст вимог, викладених у апеляційних скаргах та зміст судового рішення суду першої інстанції; узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, й узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження; обставини, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій з посиланням на докази; мотиви визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними, та з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, а також положення закону, яким він керувався. При скасуванні чи зміні судового рішення в ухвалі має бути зазначено, які статті закону порушено і в чому саме полягають ці порушення.

Всупереч зазначеним вимогам закону, апеляційний суд змінив вирок суду першої інстанції, перекваліфікував дії ОСОБА_7 з ч. 2 ст. 121 КК України на ч. 1 ст. 119 КК України, не навівши достатні мотиви для прийняття такого рішення.

Як зазначено в судовому рішенні апеляційного суду, перекваліфіковуючи дії ОСОБА_7 з ч. 2 ст. 121 КК України на ч. 1 ст. 119 КК України, суд врахував лише показання самого засудженого, який свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України не визнав, а наполягав на тому, що завдав декілька ударів батьку долонею і кулаком по обличчю від чого батько впав на підлогу. При цьому послався на висновок судово-медичної експертизи та показання експерта щодо причин смерті та механізму отримання черепно-мозкової травми потерпілим.

Разом з тим суд апеляційної інстанції, в порушення роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного суду України від 7 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» не врахував з достатньою повнотою кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Як було встановлено судом, що між батьком та сином були неприязні відносини. Батько докоряв, що син ніде не працює, веде неправильний спосіб життя. Раніше були випадки побиття ОСОБА_7 батька. В день події, 4 березня 2016 року батько був в стані алкогольного сп`яніння, засуджений наносив удари в різні частини тіла від чого батько неодноразово падав. Відповідно до висновків судово-медичної експертизи прикладень сили було щонайменше двадцять п`ять. При цьому, апеляційний суд не взяв до уваги агресивну поведінку засудженого по відношенню до батька.

Також не враховано судом і показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про відносини батька і сина, які передували злочину.

Вказані обставини свідчать про передчасність висновків суду про те, що ОСОБА_7 не мав умислу на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, які потягли його смерть.

Виходячи з наведеного, ухвала апеляційного суду є такою, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, в зв`язку з чим підлягає скасуванню, а матеріали кримінального провадження призначенню нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду апеляційному суду слід врахувати вищезазначене, якщо виникне необхідність, то відповідно до вимог ст. 404 КПК України, повторно дослідити обставини щодо наявності або відсутності в діях засудженого складу злочину передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, ретельно дослідити доводи скарг прокурорів, дати висновкам суду першої інстанції, показанням свідків належну оцінку, і з урахуванням усіх обставин прийняти обґрунтоване рішення та належним чином його мотивувати.

Керуючись статтями 433, 434, 442, 436 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційні скарги процесуального прокурора у кримінальному провадженні та прокурора, який брав участь в розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 16 травня 2017 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ________________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2