1Справа № 335/3276/18 1-кс/335/2329/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ВСТАНОВИВ:
В обґрунтування клопотання зазначила, що 22.03.2018 в ході проведення огляду місця події було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Nokia» моделі «230» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який добровільно видав ОСОБА_4 .
Слідчий зазначає, що вищезазначений мобільний телефон має істотне значення для проведення досудового розслідування, оскільки може зберігати на собі сліди скоєного кримінального правопорушення та можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час досудового розслідування, у зв`язку із чим він підлягає дослідженню у експертних установах.
З наведених підстав просила накласти арешт на вищезазначене майно, вилучене майно передати на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 .
Від слідчого надійшла заява про розгляд клопотання у її відсутність, без проведення фіксації процесу технічними засобами в порядку ч. 4 ст. 107 КПК України.
Власник майна у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до рапорту слідчого від 27.03.2018, потерпілій ОСОБА_5 було повідомлено про розгляд клопотання про арешт майна. Причини неявки у судове засідання власник майна не повідомила, клопотань та заяв слідчому судді від неї не надходило. За таких обставин слідчий суддя вважав за можливе розглянути клопотання про арешт майна за відсутності його власника в порядку ч. 1 ст. 172 КПК України.
Дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як передбачено частиною 3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Поряд із цим, відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Згідно з абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
У даному випадку майно було вилучене 22.03.2018 згідно із протоколом огляду місця події, а клопотання про накладення арешту на це майно подано слідчим 23.03.2018, що підтверджується конвертом, у якому клопотання надійшло до суду, а також експерес-накладною «Нова пошта», тобто у встановлений законом строк.
Надані слідчим матеріали кримінального провадження доводять, що вилучений під час огляду місця події мобільний телефон відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки є доказом злочину, зберіг на собі його сліди та може бути використаний як доказ обставин, які встановлюються під час кримінального провадження, а тому на переконання слідчого судді, наявні законні підстави для накладання арешту на вказаний мобільний телефон.
Що стосується вимоги клопотання про передачу вилученого мобільного телефону на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 , то в цій частині клопотання задоволенню не підлягає, оскільки зазначене питання не охоплюється розглядом клопотання про арешт майна, та може бути вирішене слідчим самостійно в залежності від обставин кримінального провадження, що встановлені на час досудового розслідування.
Підсумовуючи викладене, клопотання слідчого задовольняється слідчим суддею частково.
Керуючись вимогами ст.ст. 98, 100, 117, 131, 132, 170, 172, 173, 175, 369, 372 КПК України, слідчий суддя
Клопотання слідчого задовольнити частково.
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на мобільний телефон марки «Nokia» моделі «230» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який добровільно видав ОСОБА_4 .
У задоволенні іншої частини вимог клопотання відмовити.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Арешт майна може бути скасований у порядку встановленому КПК України. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1