Справа № 125/1222/17
Провадження №11-кп/772/1224/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року м. Вінниця

Апеляційного суду Вінницької області
в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
судів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

зі секретарем: ОСОБА_5

розглянув «19» грудня 2017 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000223 від 05.05.2017 року по обвинуваченню
ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_1
уродженця с.Комарівці Барського
району Вінницької області, українця,
громадянина України, раніше не судимого:
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_7
обвинуваченого: ОСОБА_6
захисника адвоката: ОСОБА_8
за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Барського районного суду Вінницької області від 18 липня 2017 року, -
В с т а н о в и в:
Вироком Барського районного суду Вінницької області від 18 липня 2017 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та йому призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі.
Вирішена доля речових доказів.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 4 травня 2017 року біля 23 години 30 хвилин, будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в приміщенні веранди житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_9 , під час конфлікту, маючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень і реалізуючи його, умисно наніс потерпілому ОСОБА_10 один удар кулаком в обличчя в ділянку лівого ока, після чого схопив потерпілого за верхній одяг та витягнув з будинку на подвір`я, де почав наносити удари по різним частинам тіла потерпілого, зокрема, один удар кулаком руки в груди з правої сторони, один удар кулаком руки в обличчя в ділянку рота та один удар кулаком руки в обличчя в ділянку лівої щоки, після чого підняв руками із землі лежачий поруч дерев`яний брус та наніс ним потерпілому один удар по голові від якого потерпілий впав на спину. 5 травня 2017 року біля 8 години 30 хвилин потерпілий ОСОБА_10 від заподіяних тілесних ушкоджень помер.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 ставить питання про зміну вироку Барського районного суду Вінницької області від 18.07.2017 року, а саме перекваліфікувати його дії з ч.2 ст. 121 КК України на 123 КК України.
Свої вимоги обвинувачений мотивував тим, що він не мав бажання позбавляти життя потерпілого, та зазначає, що дійсно він 04.06.2017 року прийшов до свого знайомого, де вже перебувала компанія людей, та через деякий час до них приєднався ОСОБА_10 , який був п`яним. Через деякий час ОСОБА_10 почав ображати його батька та його, а тому він вдарив останнього по обличчю, але після цього він не переставав ображати їх, і тому він вийшов разом з ним на подвір`я, щоб поговорити. Але потерпілий вивів його із рівноваги, оскільки ще більше почав образливо з ним поводитися, а тому він почав бити його, в зв`язку з тим, що на той момент він був в стані афекту, тобто в стані сильного душевного хвилювання. Вказує, що прямого умислу ,на вбивство у нього не було, та як він не передбачав, що удар по голові призведе до смерті потерпілого. Зазначив, що щиро розкаюється у скоєному, готовий понести покарання за ст. 123 КК України.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі в повному обсязі, міркування прокурора , який заперечив проти апеляційної скарги та вважає вирок суду щодо ОСОБА_6 законним та обґрунтованим , дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає до задоволення, разом з тим вирок суду підлягає зміні в частині застосування ч.5 ст. 72 КК України.
Відповідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення має бути законним та обгрунтованим і вмотивованим. Обгрунтоване рішення це таке, що достатньо, добре аргументоване, підтверджене науково, певним досвідом, переконливими доказами, доведеними фактами.
Обґрунтованим є судове рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для кримінального провадження, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Обґрунтованість судового рішення полягає у правильності встановлення фактичних обставин справи та правильній оцінці доказів.
Обґрунтованим судове рішення слід вважати, якщо: 1) суд повністю встановив обставини, що мають значення для кримінального провадження; 2) ці обставини доказані; 3) висновок суду відповідає викладеним у рішенні обставинам кримінального провадження.
На думку апеляційного суду, таке рішення є законним, оскільки відповідає завданням кримінального провадження щодо захисту особи, охорони прав та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений та засуджений, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчинені кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу обвинуваченого, що є ключовими поняттями для демократичної концепції кримінального судового розгляду.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого - є обґрунтованими.
Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст. 121 КК України - є правильною.
Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_6 , що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і ґрунтуються на припущеннях та що його дії необхідно кваліфікувати за ст. 123 КК України - є безпідставними.
Перевіркою матеріалів справи встановлено, що органами досудового слідства і судом по даному провадженню дотримано вимог кримінально процесуального законодавства, спрямованих на встановлення в справі об`єктивної істини.
В судовому засіданні першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України визнав та пояснив, що 4 травня 2017 року біля 22 години він прийшов до житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_9 , де розпивав спиртні напої з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 . Біля 23 години 30 хвилин між ним та ОСОБА_10 під час конфлікту, який виник через образливі висловлювання потерпілим про його покійного батька, він завдав потерпілому один удар в обличчя кулаком правої руки. Після цього він схопив ОСОБА_10 за верхній одяг та витягнув з будинку на подвір`я, де почав наносити потерпілому удари кулаками рук та ногами по різним частинам тулуба. Коли ОСОБА_10 впав на землю та спробував підвестися, він схопив руками дерев`яний брус, довжиною біля 1,20 м та товщиною біля 30 см, який лежав неподалік на землі біля потерпілого, і наніс ним один удар зі спини по голові потерпілому від якого той впав на землю. Додому він пішов під ранок, потерпілий на той час був живий, а зранку його мати повідомила про смерть ОСОБА_10 .

Так, зокрема, мотивуючи висновки про винуватість ОСОБА_6 , суд обґрунтовано послався на показання свідка ОСОБА_14 , яка повідомила, що 05.05.2017 року біля 7 години обвинувачений ОСОБА_6 , який є її сином, прийшов додому в стані алкогольного сп`яніння та попросив її випрати штани, в які він був одягнений, оскільки, як повідомив син, після бійки з односельчанином ОСОБА_10 вони були забруднені пилом, а сам ліг спати. Через деякий час до неї подзвонила їх сусідка ОСОБА_15 та повідомила про смерть потерпілого ОСОБА_10 .

Крім показань самого обвинуваченого, свідків вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, підтверджується іншими матеріалами кримінального провадження, які були предметом дослідження в суді першої існтанції.

В ході слідчого експерименту від 8 травня 2017 року, обвинувачений ОСОБА_6 повідомив, що 4 травня 2017 року перебуваючи в житловому будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , він вчинив кримінальне правопорушення, а саме умисно наніс тяжке тілесне ушкодження ОСОБА_10 від якого потерпілий помер (а.с. 71-81).
Згідно висновку № 27 Барського відділення Вінницького обласного Бюро судово-медичної експертизи від 9 червня 2017 року, на підставі судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , результатів судово-хімічної експертизи крові та сечі ("Висновок експерта" № 1282 від 22-24.05.2017), судово-гістологічної експертизи шматочків внутрішніх органів ("Висновок експерта" № 1127 від 15.05-09.06.2017), виявлено закриту черепно-мозкову травму у вигляді-синців навколо лівого ока, у зовнішнього кута правого ока, на щоці зліва, крововиливів в слизові оболонки верхньої та нижньої губи, слизову оболонку лівої щоки, під м`які тканини голови в ділянці потилиці справа, крововиливу під оболонки правої півкулі головного мозку та стовбур мозку, а також синці під правою ключицею по середньо ключичній лінії, по передній поверхні грудної клітки справа на рівні 5-го ребра по середньо ключичній лінії, по задній поверхні правого ліктьового суглобу, по задній поверхні лівого ліктьового суглобу, по заднє- зовнішній поверхні правого променево-зап`ясткового суглобу; садна по задній поверхні правого ліктьового суглобу, передньої поверхні правого колінного суглобу. Вказані ушкодження виникли від дії твердих тупих предметів незадовго до смерті і мають ознаки прижиттєвого походження. Смерть ОСОБА_10 настала від закритої черепно-мозкової травми, крововиливу під оболонки правої півкулі головного мозку та стовбур мозку, що привело до гострого розладу життєво важливих функцій організму внаслідок зміщення головного мозку та вклинення мигдаликів мозочка у великий потиличний отвір. Закрита черепно-мозкова травма-крововилив під оболонки правої півкулі головного мозку та стовбур мозку, від якої настала смерть ОСОБА_10 , за ознакою загрозливих для життя явищ, належить до тяжкого тілесного ушкодження, і стоїть в причинному зв`язку із смертю.

Таким чином, у справі зібрано достатньо доказів, які прямо і побічно викривають в тому, що він вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого
З аналізу всіх досліджених доказів підтверджується об`єктивна сторона злочину, вчиненого обвинуваченим ОСОБА_6 щодо умисного тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_10 , що характеризується умисним діянням обвинуваченого посяганням на життя останнього.
Апеляційний суд вважає, що ОСОБА_6 умисно вчинив інкримінований злочин, а не внаслідок душевного хвилювання.
Крім того, згідно висновку № 197 Комунального закладу "Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. Ак. О.І. Ющенка" від 12 червня 2017 року ОСОБА_6 не страждав раніше та не страждає в теперішній час на хронічне психічне захворювання, його розумовий розвиток відповідає показникам межової інтелектуальної норми. Про це свідчать дані анамнезу про його деяке відставання в розумовому розвитку від однолітків, що слугувало причиною для направлення його на навчання в допоміжну школу- інтернат та звільнення від служби в армії. Крім того, у вказаному висновку експерта надано відповіді на кожне поставлене питання, зокрема те, що в період часу, до якого відноситься інкриміноване ОСОБА_6 діяння, він на хронічне психічне захворювання не страждав, перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності. В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_6 міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_6 на хронічне психічне захворювання не страждає, перебуває поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, його розумовий розвиток відповідає показникам межової інтелектуальної норми. В теперішній час ОСОБА_6 може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_6 застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 не потребує. Під дію статей 19, 20 КК України ОСОБА_6 не підпадає. В досліджуваний період ОСОБА_6 в стані фізіологічного афекту не перебував.
Інтелектуальні ознаки прямого умислу полягають в усвідомленні суспільно небезпечного характеру свого діяння та передбаченні його суспільно небезпечних наслідків, тому обвинувачений ОСОБА_6 свої дії розумів та повинен був розуміти в момент вчинення злочину.
Суд вважає, що обвинувачений мав чітке уявлення про те, що його удари рукою та дерев`яним брусом в область голови, яка являється важливою ділянкою тіла людини, можуть привести до вбивства потерпілого, тобто враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість і локалізацію поранень, а тому суд вважає недоведеними доводи захисту обвинуваченого ОСОБА_6 , щодо скоєння злочину і перебування в стані афекту.
Невизнання ОСОБА_16 винуватості за ст. 121 ч.2 КК України є, виключно, способом уникнення відповідальності за вчинене ним протизаконного діяння, тому суд розцінює це, як метод захисту обвинуваченого.
Суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно, розглянув усі докази з позиції достовірності та допустимості і оцінив їх в сукупності, правильно кваліфікувавши дії ОСОБА_6 за ч.2 ст. 121 КК України та призначив покарання у виді 7 років позбавлення волі.
Відповідно до вимог ст. 50 і ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, суд повинен врахувати сукупність тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Суд першої інстанції додержався у даному кримінальному провадженні вищевказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність.
Так, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання , суд на виконання вимог ст. 50 і ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.03 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд належно врахував характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке згідно вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, особу ОСОБА_6 зокрема те, що він позбавив людину самої найголовнішої цінності - життя, обставини обтяжуючі покарання, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, крім того вину у скоєному не визнав

Призначене обвинуваченим покарання є справедливим та обґрунтованим, яке грунтується на вимогах закону, а призначене у повній відповідності з вимогами ст. 65 КК України та є необхідним і достатнім для виправлення засудженої та попередження вчинення нею нових злочинів.
Допущення в ході судового розгляду даного кримінального провадження порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність ухваленого судового рішення колегія суддів не убачає.
Разом з тим, вирок суду першої інстанції підлягає зміні, так як судом першої інстанції, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання обвинуваченому зараховано термін перебування його під вартою з 05.05.2017 року до 03 липня 2017 рік включно, та з 04 липня 2017 року , по день набрання вироку , з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що суперечить вимогам ст. 72 КК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 в межах одного кримінального провадження перебував під вартою.
Суд апеляційної інстанції вважає, що на підставі ч. 5 ст. 72 КК України необхідно зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 05 травня 2017 року по день набрання вироком законної сили
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Барського районного суду Вінницької області від 18 липня 2017 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст. 121 КК України змінити, в частині застосування ч.5 ст. 72 КК України.
В строк відбування покарання засудженому ОСОБА_6 на підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі за період з 05.05.2017 року по день набрання вироком законної сили 19.12.2017 рік.
В решті вирок щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим ОСОБА_6 з моменту отримання копії рішення суду.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Згідно з оригіналом: