Справа №489/4095/17 12.04.2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 004111

за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 2 листопада 2017 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимого:
- 17.03.2008 р. Баштанським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, 69, 70 КК України до 3 років обмеження волі, звільнився 03.04.2009 р. умовно-достроково на 4 місяці 29 днів.

- 04.11.2010 р. Баштанським районним судом Миколаївської області за ч. З ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнився 19.09.2012 р. умовно-достроково на 10 місяців 19 днів;
- 17.01.2013 Баштанським районним судом Миколаївської області за ч. З ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, звільнився 30.04.2015 р. умовно-достроково на 7 місяці 20 днів,

-
-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_6

захисник ОСОБА_8 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 2 листопада 2017 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Вирішено долю речових доказів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Прокурор просить вирок скасувати в частині призначення покарання з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 з 16.08.2017 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, вважає зазначений вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню в частині призначеного ОСОБА_6 покарання з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Зазначає, що призначаючи покарання, суд першої інстанції, хоча і послався, але не повною мірою врахував, що ОСОБА_6 , маючи непогашену судимість за вчинення тяжких корисливих злочинів, знову вчинив умисний тяжкий злочин, більш того, - поєднаний із застосуванням насильства до потерпілої.

Просить врахувати, що ОСОБА_6 , починаючи з 2008 року тричі був судимий за вчинення аналогічних тяжких злочинів проти власності, до покарання у виді позбавлення волі, тричі до нього застосовувалося умовно-дострокове звільнення із місць позбавлення волі. Водночас, після звільнення із місць позбавлення волі, обвинувачений ніде не працевлаштовувався, а знову ставав на шлях незаконного збагачення злочинним шляхом, що свідчить про відсутність у останнього наміру стати на шлях виправлення.
Також апелянт вказує на те, що судом не прийнято до уваги, що поведінка обвинуваченого щодо обрання ним часу, місця та способу скоєння злочину, а саме вчинення грабежу у нічну годину, поєднане із побиттям безпорадної жінки, свідчить про його стійку антисоціальну поведінку та особливу небезпечність для суспільства.
За таких обставин, вважає, що призначення ОСОБА_6 покарання у мінімальному розмірі явно не відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого, не сприятиме його виправленню, може створити у обвинуваченого та інших осіб, схильних до вчинення аналогічних злочинів, хибне уявлення про безкарність за вчинення злочинів, і не буде запобігати вчиненню ОСОБА_6 нових кримінальних правопорушень.
Крім того, прокурор вказує на те, що судом першої інстанції допущено порушення вимог кримінального процесуального закону й неправильне застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність, що полягає у незастосуванні закону, який підлягав застосуванню.
Так, відповідно до ст. 374 КПК України у резолютивній частині обвинувального вироку, зазначається, окрім іншого, рішення суду про залік досудового тримання під вартою. Проте, суд першої інстанції, ухвалюючи вирок відносно ОСОБА_6 , вказані вимоги кримінального закону не застосував, у резолютивній частині вироку не вказав про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк призначеного покарання.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
6 жовтня 2017 року приблизно о 23:00 год., діючи повторно, знаходячись у лісосмузі, розташованій неподалік АЗСМ «АМІК» по вул. Херсонське шосе, 100-А в м. Миколаєві, з корисливих мотивів, із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої ОСОБА_9 , що виразилось у нанесенні трьох ударів в область голови, від чого остання впала на землю, відкрито шляхом ривку заволодів мобільним телефоном «Алкатель», золотими сережками та ланцюжком з хрестиком, спричинивши потерпілій майнову шкоду на загальну суму 3663 грн.
Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винним у відкритому викраденні чужого майна із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого (грабежу), вчиненого повторно та його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, заперечення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника проти апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційній суд вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, є правильними та апелянтом в цій частині не оспорюються.

Доводи прокурора про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого при призначенні покарання ОСОБА_6 є не обґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Як передбачено ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На думку апеляційного суду, зазначені вимоги закону суд першої інстанції дотримався.

Як слідує з наведених судом першої інстанції мотивів призначення покарання, суд врахував дані про особу винного, який раніше судимий, на обліку в МОПЛ та ОНД не перебуває, характеризується негативно. Крім того, суд першої інстанції зазначив про врахування ступеню тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжкого злочину та обставини справи.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 раніше судимий за вчинення тяжких злочинів проти власності, до покарання у виді позбавлення волі, і до нього тричі застосовувалося умовно-дострокове звільнення із місць позбавлення волі. Востаннє, ОСОБА_6 звільнився з місць позбавлення волі 30.04.2015 р. умовно-достроково на 7 місяці 20 днів.
Разом з тим, під час судового розгляду встановлено обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття ОСОБА_6 у вчиненому злочині, яке останній також висловив під час апеляційного розгляду.

Крім того, апеляційний суд враховує молодий вік обвинуваченого, часткове відшкодування заподіяної шкоди, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Покарання у виді позбавлення волі, та за розміром, передбаченому санкцією ч.2 ст. 186 КК України.

Та обставина, що обвинувачений офіційно не працює, про що зазначає апелянт, не є підставою вважати його суспільно небезпечним для оточуючих.
За такого, апеляційний суд приходить до висновку, що призначення ОСОБА_6 покарання у мінімальному розмірі, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним злочину.
З огляду на наявність обставини, яка пом`якшує покарання, молодий вік обвинуваченого, а також обставин, за яких вчинено злочин, апеляційний суд вважає, що призначене йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Як вбачається з вироку, ОСОБА_6 вирішено рахувати строк відбування покарання з 16.08.2017 р., тобто з моменту фактичного затримання. Хоча у резолютивній частині вироку не вказано про зарахування строку попереднього ув`язнення у період з 16.08.2017 р. до дня набрання вироком законної сили, але це не є підставою для скасування вироку, про що просить апелянт.
З огляду на наведене, апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 424,425, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 листопада 2017 року у відношенні ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3