Провадження № 1-кп/752/727/17
УХВАЛА
11.12.2017 р. м. Київ
Колегія суддів Голосіївського районного суду м. Києва в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Рубіжне, Луганської області, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
з участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И В :
До Голосіївського районного суду м. Києва передано обвинувальний акт відносно обвинуваченої за ч.1 ст.255, ч.4 ст.28 ч.5 ст.191, ч.4 ст.28 ч.2 ст.205, ч.4 ст.28 ч.2 ст.366 КК України ОСОБА_5 разом з угодою про визнання винуватості.
В підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості.
Обвинувачена та захисник підтримали думку прокурора.
З`ясувавши думку учасників, оглянувши угоду про визнання винуватості, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в її затвердженні, виходячи з наступного.
Статтею 472 КПК України визначено основні вимоги до змісту угоди про визнання винуватості.
Відповідно до ч.7 ст.474 КПК Українис суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди.
Крім того, відповідно до ч.1 ст.475 КК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Так, узгоджена сторонами міра покарання не відповідає загальним засадам призначення покарання.
Зокрема, санкція ч.5 ст.191 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна. Санкція ч.2 ст.366 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти з позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, зі штрафом від двохсот п`ятдесяти до семисот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Водночас, сторони угоди узгодили покарання за ч.4 ст.28 ч.5 ст.191 КК України, з урахуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 роки 11 місяців, за ч.4 ст.28 ч.2 ст.366 КК України , з урахуванням ст.69 КК України, у виді 1 року позбавлення волі. При цьому про додаткові покарання, визначені санкціями перерахованих статей, мова в угоді взагалі не йде. Хоча просили звільнити від відбування основного покарання, призначеного за сукупністю злочинів.
Крім того, стаття 205 КК України містить дві частини, проте сторони узгодили покарання у виді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за ч.4 ст.28 ст.205 КК України. При цьому частину статті 205 КК України, за якою узгодили покарання, не вказали.
Отже, вказана угода не відповідає вимогам КПК України, а тому необхідно відмовити в її затвердженні, при цьому обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, для продовження досудового розслідування у загальному порядку.
Керуючись ст.ст.314-317, 472, 474 КПК України, колегія суддів-
У Х В А Л И ЛА :
Обвинувальний акт відносно обвинуваченої за ч.1 ст.255, ч.4 ст.28 ч.5 ст.191, ч.4 ст.28 ч.2 ст.205, ч.4 ст.28 ч.2 ст.366 КК України ОСОБА_5 повернути прокурору Генеральної прокурори України, для продовження досудового розслідування у загальному порядку.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,