Справа № 0603/6506/12
ПОСТАНОВА Провадження № 1/0603/528/12

І м е н е м У к р а ї н и

14.12.2012 року. Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді . . . . . . . . ОСОБА_1

при секретарі . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_2

з участю прокурора . . . . . . . ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві кримінальну справу щодо засудженого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в :

21 серпня 2012 ОСОБА_4 керував технічно справним автомобілем ГАЗ 3307, державний номерний знак НОМЕР_1, і рухався по правій смузі проїзної частини автодороги Бердичів-Погребище-Іллінців напрямку м. Бердичева Житомирської області. Приблизно о 19 год. 20 хв. при наближенні до 14 км зазначеної автодороги водію ОСОБА_4 було погіршено видимість у напрямку руху, що було викликано світлом сонячних променів. Однак, ОСОБА_4, проявляючи безпечність та неуважність до дорожньої обстановки і її змін, в порушення вимог п.п. 2.3 б, 12.2, 19.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.01, продовжував свій рух, не зменшуючи швидкості керованого ним транспортного засобу.

Внаслідок цього на 14 км + 54 м вищевказаної автодороги поблизу с. Садки Бердичівського району водій ОСОБА_4 створив небезпеку для руху іншим учасникам та, маючи технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди з моменту виникнення небезпеки для його руху, своєчасно негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу не вжив та передньою правою частиною керованого ним автомобіля скоїв наїзд на велосипедиста ОСОБА_5, який рухався в попутному напрямку по правому краю проїзної частини.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, переломів IV-X ребер зліва, двобічного гемопневмотораксу, закритої травми черевної порожнини, травматичного розриву селезінки, внутрішньочеревної кровотечі (2000,0 мл рідкої крові), травматичного шоку ІІ-ІІІ ступеню, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.п. 2.3 б, 12.2, 19.3 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв'язку із створенням аварійної обстановки та виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

29 листопада 2012 року у справі було постановлено обвинувальний вирок щодо ОСОБА_4. ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавленням права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

При постановленні вироку судом вирішено питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, однак при цьому в резолютивній частині вироку при вирішенні цього питання не зазначено за чиїм позовом стягуються такі витрати.

У судовому засіданні прокурор зазначила, що в резолютивній частині вироку має бути зазначено, що саме за позовом прокурора стягуються витрати на стаціонарне лікування потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку вирішуються судом, який постановив вирок. В п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.90 Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішення питань, повязаних із виконанням вироківзазначено, що до переліку питань, які виникають при виконанні вироків внаслідок їх недоліків належить, зокрема, питання про визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань, про усунення неточностей, допущених у вироку, коли вони очевидні і виправлення їх не стосується суті вироку і не тягне погіршення становища засудженого тощо. Згідно з п. 12 вказаної Постанови ПВСУ не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ст. 411 КПК України, питання, що стосуються цивільного позову: встановити або змінити розмір задоволеного цивільного позову чи безпідставно одержаного майна; звільнити засудженого від відшкодування матеріальних збитків.

За таких обставин, враховуючи, що судом хоча і було стягнено з ОСОБА_4 на користь Бердичівської центральної міської лікарні Виконкому Бердичівської міської ради 7194 (сім тисяч сто девяносто чотири) грн. 50 (пятдесят) коп. витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6, однак при цьому в резолютивній частині вироку судом не зазначено, що такі витрати стягуються саме за позовом прокурора Бердичівського району, виправлення цієї помилки не стосується суті вироку і не тягне погіршення становища засудженого, суд вважає за необхідне усунути вищевказану помилку в порядку вирішення питань, повязаних з виконанням вироку.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 409, 411 КПК України, п.п. 4, 12, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду № 11 від 21.12.90, суд -

п о с т а н о в и в :

виправити недолік у вироку Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29 листопада 2012 року, яким ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та у резолютивній частині вироку при вирішенні питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого зазначити: Цивільний позов прокурора Бердичівського району про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 - задовольнити. Стягнути з ОСОБА_4 на користь Бердичівської центральної міської лікарні Виконкому Бердичівської міської ради 7194 (сім тисяч сто девяносто чотири) грн. 50 (пятдесят) коп. витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6

На постанову може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 15 діб з дня її оголошення.

Головуючий - суддя О.С. Яковлєв