У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 грудня 2017 року м. Ужгород
Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого ОВС СУ НП в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000038 від 03.03.2017 про арешт майна ,-

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з невстановленими слідством особами, достовірно знаючи, що у відповідності до рішення 4 сесії 22 скликання від 13.04.1995 Пилипецької сільської ради вона не отримувала земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства у приватну власність та 10.06.2003 нею не виготовлявся державний акт на право власності на земельні ділянки в урочищах «Пасіка» та «Імхатий» на території Пилипецької сільської ради, заволоділа правом власності на земельні ділянки загальною площею 0, 5860 га. за наступних обставин:

У невстановлений досудовим розслідуванням час на території с.Пилипець, Міжгірського району ОСОБА_4 , домовилась з невстановленою слідством особою про те, що вона стане власником земельної ділянки в с.Пилипець.

Таким чином, при невстановлених слідством обставинах, невстановленими слідством особами було виготовлено завідомо підроблений офіційний документ державний акт на право приватної власності на землю ІІІ ЗК №003886 від 10.06.2003, в який внесено відомості про те, що на підставі рішення 4 сесії 22 скликання від 13.04.1995 Пилипецької сільської ради ОСОБА_4 належить земельна ділянка в урочищі «Пасіка» загальною площею 0,2210 га. та земельна ділянка в урочищі «Імхатий» загальною площею 0,3561 га.

ОСОБА_4 , в кінці січня 2016 року, достовірно знаючи, що зазначений документ є підробленим, звернулася до Приватного нотаріуса Міжгірського районного округу ОСОБА_5 та виготовила нотаріально завірені фотокопії вказаного підробленого документу.

Не зважаючи, що вичерпний перелік підстав набуття права на землю із земель державної та комунальної власності та порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначені ст. 116 та ст. 118 Земельного Кодексу України, 01.02.2016, ОСОБА_4 звернулася до ТзОВ «Землемір» та замовила виготовлення технічних документацій із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для чого надала нотаріально завірені фотокопії підробленого державного акту, з визначенням земельних ділянок на місцевості, достовірно знаючи, що земельні ділянки їй не належать, а також, що земельна ділянка в урочищі «Пасіка» розміром 0,07 га. належить іншій фізичній особі ОСОБА_6 .

За результатами виготовлення технічних документацій, на підставі підробленого державного акту на право приватної власності на землю ІІІ ЗК №003886 від 10.06.2003, державним кадастровим реєстратором відділу Держгеокадастру у Міжгірському районі ОСОБА_7 06.04.2016 внесено дані про формування земельних ділянок на землях комунальної та приватної власності до Єдиної державної геоінформаційної системи - Державного земельного кадастру, присвоєно кадастрові номери, відкрито Поземельні книги та зареєстровано право власності на земельні ділянки площею 0,2210 га. для ведення особистого селянського господарства в с. Пилипець, Міжгірського району урочище «Пасіка» з кадастровим номером :09:002:0045 та площею 0, 3561 га. для ведення особистого селянського господарства в с. Пилипець, Міжгірського району урочище «Імхатий» з кадастровим номером :09:001:0104 .

21.04.2016, ОСОБА_4 , зареєструвала право власності на зазначені земельні ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у Приватного нотаріуса Міжгірського районного нотаріального округу ОСОБА_8 , таким чином довела свій умисел по заволодінню чужим майном шляхом обману до кінця.

27.05.2016 року, перебуваючи в приміщенні приватного нотаріуса Міжгірського нотаріального округу ОСОБА_5 за адресою смт. Міжгіря вул. Шевченка 80-а, усвідомлюючи, що земельні ділянки площею 0,2210 га. для ведення особистого селянського господарства в с. Пилипець, Міжгірського району урочище «Пасіка» з кадастровим номером :09:002:0045 та площею 0, 3561 га. для ведення особистого селянського господарства в с. Пилипець, Міжгірського району урочище «Імхатий» з кадастровим номером :09:001:0104 фактично їй не належать, діючи на виконання спільного злочинного умислу з невстановленими слідством особами, надала приватному нотаріусу Міжгірського районного нотаріального округу ОСОБА_5 підроблений державний акт на право приватної власності на землю ІІІ ЗК №003886 від 10.06.2003 та витяги з Державного земельного кадастру, підписала договори купівлі продажу земельних ділянок, тобто здійснила їх продаж.

Таким чином, ОСОБА_4 , разом з невстановленими слідством особами, заволоділа земельними ділянками, площею 0,2210 га. для ведення особистого селянського господарства в с. Пилипець, Міжгірського району урочище «Пасіка» з кадастровим номером :09:002:0045, вартістю 829 000, 00 гривень та площею 0, 3561 га. для ведення особистого селянського господарства в с. Пилипець, Міжгірського району урочище «Імхатий» з кадастровим номером :09:001:0104, вартістю 1 337 000 гривень, чим спричинила ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 552 000 гривень, а Пилипецькій сільській раді матеріальних збитків всього на загальну суму 1 614 000 гривень.

У сукупності своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України. 21.11.2017 їй повідомлено про підозру у вчиненні вказаних правопорушень.

25.04.2017 у кримінальному провадженні прийнято постанову про визнання речовими доказами земельних ділянок площею 0,2210 га. для ведення особистого селянського господарства в с. Пилипець, Міжгірського району урочище «Пасіка» з кадастровим номером :09:002:0045 та площею 0, 3561 га. для ведення особистого селянського господарства в с. Пилипець, Міжгірського району урочище «Імхатий» з кадастровим номером :09:001:0104, на тій підставі, що по своїй суті земельні ділянки є матеріальними об`єктами, які буде використано як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також є предметами, які були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно Інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка площею 0, 3561 га. для ведення особистого селянського господарства в с. Пилипець, Міжгірського району урочище «Імхатий» з кадастровим номером :09:001:0104 належить на праві приватної власності ОСОБА_9 ( р.н.п.п. НОМЕР_1 ).

У відповідності до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна, в тому числі серед іншого, є також і запобігання можливості його перетворення, відчуження.

Кодекс встановлює прямий обов`язок слідчого та прокурора вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

П.1 ч.2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів, при цьому арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Таким чином,слідчий просила задовольнити клопотання про арешт земельної ділянки, яка набута злочинним шляхом на підставі підробленого державного акту на право власності на земельну ділянку, з метою забезпечення збереження речового доказу у незмінному правовому статусі у власності однієї особи, а саме ОСОБА_9 .

Як на підставу застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження посилається на той факт, що органом досудового розслідування встановлено правовий статус земельної ділянки, а саме її неправомірне вибуття із комунальної власності Пилипецької сільської ради.

Ч. 11 ст. 170 КПК України чітко встановлює, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Вважає, що не вжиття заходів щодо організації заборони відчуження вказаної земельної ділянки, призведе до зміни цільового призначення та можливо її продажу, що порушить права осіб, які набудуть право власності на земельну ділянку та перешкодить скасуванню права власності, а в подальшому поверненню земельних ділянок до власності громади.

Ст. 2 КПК України визначає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Слідчий стверджує, що при порівнянні обмеження права власності ОСОБА_9 та завдання кримінального провадження, обмежуючи її право розпорядження належним їй майном, орган досудового розслідування намагається не обмежити права зазначеної особи, а забезпечити в майбутньому відновлення правового статусу земельних ділянок, які насправді ніколи не передавались у власність ОСОБА_4 , а відповідно не могли відчужуватись у відповідності до договорів купівлі продажу. Таким чином, просить накласти арешт у вигляді заборони на відчудження на вказану вище земельну ділянку.

Слідчий в судове засіданні не з`явився, направив на адресу суду клопотання в якому підтримав подане клопотання просить його задовольнити та розглянути у його відсутності.

Володілець майна ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, причини неявки суду не повідомив. Неприбуття в судове засідання власника майна, відповідно до вимог ч.1 ст.172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Згідно ч.5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

З матеріалів клопотання встановлено, що СУ ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000038 від 03.03.2017 про кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч.2 ст.364, ч.2 ст. 366 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з невстановленими слідством особами, достовірно знаючи, що у відповідності до рішення 4 сесії 22 скликання від 13.04.1995 Пилипецької сільської ради вона не отримувала земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства у приватну власність та 10.06.2003 нею не виготовлявся державний акт на право власності на земельні ділянки в урочищах «Пасіка» та «Імхатий» на території Пилипецької сільської ради, заволоділа правом власності на земельні ділянки загальною площею 0, 5860 га. за наступних обставин.

ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з невстановленими слідством особами, достовірно знаючи, що у відповідності до рішення 4 сесії 22 скликання від 13.04.1995 Пилипецької сільської ради вона не отримувала земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства у приватну власність та 10.06.2003 нею не виготовлявся державний акт на право власності на земельні ділянки в урочищах «Пасіка» та «Імхатий» на території Пилипецької сільської ради, заволоділа правом власності на земельні ділянки загальною площею 0, 5860 га..

21.04.2016, ОСОБА_4 , зареєструвала право власності на зазначені земельні ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у Приватного нотаріуса Міжгірського районного нотаріального округу ОСОБА_8 , таким чином довела свій умисел по заволодінню чужим майном шляхом обману до кінця.

27.05.2016 року, перебуваючи в приміщенні приватного нотаріуса Міжгірського нотаріального округу ОСОБА_5 за адресою смт. Міжгіря вул. Шевченка 80-а, усвідомлюючи, що земельні ділянки площею 0,2210 га. для ведення особистого селянського господарства в с. Пилипець, Міжгірського району урочище «Пасіка» з кадастровим номером :09:002:0045 та площею 0, 3561 га. для ведення особистого селянського господарства в с. Пилипець, Міжгірського району урочище «Імхатий» з кадастровим номером :09:001:0104 фактично їй не належать, діючи на виконання спільного злочинного умислу з невстановленими слідством особами, надала приватному нотаріусу Міжгірського районного нотаріального округу ОСОБА_5 підроблений державний акт на право приватної власності на землю ІІІ ЗК №003886 від 10.06.2003 та витяги з Державного земельного кадастру, підписала договори купівлі продажу земельних ділянок, тобто здійснила їх продаж.

Таким чином, ОСОБА_4 , разом з невстановленими слідством особами, заволоділа земельними ділянками, площею 0,2210 га. для ведення особистого селянського господарства в с. Пилипець, Міжгірського району урочище «Пасіка» з кадастровим номером :09:002:0045, вартістю 829 000, 00 гривень та площею 0, 3561 га. для ведення особистого селянського господарства в с. Пилипець, Міжгірського району урочище «Імхатий» з кадастровим номером :09:001:0104, вартістю 1 337 000 гривень, чим спричинила ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 552 000 гривень, а Пилипецькій сільській раді матеріальних збитків всього на загальну суму 1 614 000 гривень.

У сукупності своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України. 21.11.2017 їй повідомлено про підозру у вчиненні вказаних правопорушень.

25.04.2017 у кримінальному провадженні прийнято постанову про визнання речовими доказами земельних ділянок площею 0,2210 га. для ведення особистого селянського господарства в с. Пилипець, Міжгірського району урочище «Пасіка» з кадастровим номером :09:002:0045 та площею 0, 3561 га. для ведення особистого селянського господарства в с. Пилипець, Міжгірського району урочище «Імхатий» з кадастровим номером :09:001:0104, на тій підставі, що по своїй суті земельні ділянки є матеріальними об`єктами, які буде використано як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також є предметами, які були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно Інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка площею 0, 3561 га. для ведення особистого селянського господарства в с. Пилипець, Міжгірського району урочище «Імхатий» з кадастровим номером :09:001:0104 належить на праві приватної власності ОСОБА_9 ( р.н.п.п. НОМЕР_1 ).

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий в клопотанні та згідно доданих до нього документів довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників (володільців) майна з метою забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити достатність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

З огляду на положення ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Слідчий суддя вважає, що заборона розпорядження вказаним нерухомим майном забезпечить збереження речових доказів та не призведе до приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження останніх.

Крім того, володільці майна мають право звернутися до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту одразу ж після зникнення підстав для застосування арешту.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає до задоволення частково.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого старшого слідчого ОВС СУ НП в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000038 від 03.03.2017 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на нерухоме майно а саме земельну ділянку площею 0, 3561 га. для ведення особистого селянського господарства в с. Пилипець, Міжгірського району урочище «Імхатий» з кадастровим номером :09:001:0104, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_9 ( р.н.п.п. НОМЕР_1 ), із забороною розпорядження, але без заборони законних володільців права користування вказаними нерухомим майно до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1