Справа № 539/1636/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2017 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретері ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Лубни кримінальне провадження №0000732 від 30.05.2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Лубни, Полтавської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середня, військовослужбовця, раніше не судимого,

в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286, ч.1 ст.135 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
21.09.2015 року близько 22 год. 20 хв. ОСОБА_4 , керуючи в стані алкогольного сп`яніння технічно справним транспортним засобом - автомобілем марки ЗАЗ державний номер НОМЕР_1 , в темний час доби рухався по проїзній частині вул. Радянської, м.Лубни, Полтавської області, з боку центра міста в напрямку м.Києва.

Проїжджаючи адміністративні будівлі за адресою: вул.Радянська, 214, м.Лубни, Полтавської області, ОСОБА_4 , маючи об`єктивну спроможність виявити перешкоду для свого руху, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості свого руху аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, та допустив наїзд на ОСОБА_8 , який в цей момент перебував на проїзній частині - знаходився на велосипеді та стояв, опираючись правою ногою на проїзну частину.

Згідно висновку проведеної судово-автотехнічної експертизи №140 від 10.05.2016 року, додаткової комплексної судової транспортно-трасологічної, автотехнічної та медичної експертизи №861/862/104 в даній дорожній обстановці, в діях водія автомобіля ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 вбачаються невідповідності з вимогами п.12.3. ПДР, відповідно до яких:

п.12.3 - «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

Порушення вимог п.12.3. ПДР України водієм ОСОБА_4 з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з виникненням даної події та її суспільно-небезпечними наслідками.

В умовах даної події водій ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти наїзду на ОСОБА_8 шляхом виконання вимог п.12.3. ПДР України, для чого у нього не було будь-яких перешкод, які б не дозволили йому виконати вимоги даних пунктів правил.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №244 від 23.09.2015 р., потерпілому заподіяно тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, кровопідтічності м`яких тканин в лівій лобній, правій скроневій та тім`яній ділянках, уламкового перелому лобної кістки зліва з переходом лінії злому на основу черепу, субдуральної гематоми зі сторони основи черепу, субарахноідального крововиливу лобно-скроневих долях лівої півкулі, лобно-тімяно-скронево-потиличних долях правої півкулі мозку, розриву м`якої мозкової оболонки та зруйнування речовини мозку по базальній поверхні лобної долі лівої півкулі мозку, зруйнування речовини мозку в ділянці мосту та по базальній поверхні мозочку, перелому верхньої та нижньої щелепи, лівої виличної кістки, багатоуламкових переломів велико та малогомілкових кісток середньої третини лівої гомілки, забитої рани по зовнішній поверхні середньої третини лівої гомілки, забитої рани щоки, підборіддя зліва, численні синці та садна голови, тулуба, кінцівок, які носять характер прижжитєвості, утворилися від дії тупого (тупих) предмету (предметів), при ударі об такі, можливо під час ДТП у вказаний строк та при указаних обставинах і відносно до живої особи мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення, а в даному випадку призвели до смерті потерпілого.

Смерть ОСОБА_8 настала від відкритої черепно-мозкової травми з переломом кісток склепіння та основи черепу, локальними зруйнуваннями речовини мозку, крововиливами в речовину головного мозку та під його оболонки.

Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 .

Крім того, 21.09.2015 року о 22 год. 20 хв. безпосередньо після дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 усвідомлюючи, що він скоїв наїзд на ОСОБА_8 , тим самим поставивши його в небезпечний для життя стан, маючи можливість для надання допомоги, не виконав свого громадянського обов`язку, що покладав на нього закон та загальновизнані норми моралі: не переконався, чи потребує потерпілий допомоги, не викликав карету швидкої допомоги, не відвіз потерпілого до найближчого лікувального закладу, а умисно залишив його у небезпеці, зникнувши з місця пригоди, чим порушив п.п. г, ґ п.2.10 ПДР, які передбачають:

У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:

г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу;

ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті «г» пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди.

Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.1 ст.135 КК України, як завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, мав змогу надати їй допомогу, а також, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину не визнав та відмовився давати показання, пославшись на ст.63 Конституції України.

Не дивлячись на заперечення ОСОБА_4 щодо вчинення інкримінованих йому злочинів, його вина підтверджується наступними доказами:

- Показаннями свідка ОСОБА_9 , який суду пояснив, що восени 2015 року ввечері їхав до свого друга на Ремзавод. Проїжджаючи по вул.Радянській між молокозаводом та заправкою побачив людину, яка стояла з велосипедом по центру полоси зустрічного руху. ОСОБА_9 посигналив особі, щоб він зійшов з дороги, оскілки освітлення цієї ділянки дороги було незадовільне. Повертаючись через 20 хвилин в зворотньому напрямку на цьому ж місці (можлива невелика похибка) побачив вказану особу, лежачою на дорозі. Поряд лежав велосипед.

- Показаннями свідка ОСОБА_6 , яка суду пояснила, що є матір`ю загиблого. 21.09.2015 року близько 21 год. 00 хв. розмовляла по телефону з сином, а близько 24 год їй повідомили, що сина збили. Вказала, що син їздив на велосипеді, часто в навушниках. 22.09.2015 року зранку їй повідомили, що це зробив ОСОБА_4 . Обвинувачений шкоду не відшкодував.

- Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16.10.2015 року, якою ОСОБА_4 притягнено до адміністративної відповідальності за керування автомобілем ЗАЗ НОМЕР_1 21.09.2015 року о 22 год. 30 хв. в м.Лубни, по вул.Радянській в стані алкогольного сп`яніння.

- Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 21.09.2015 року з фототаблицею до нього, яким, зокрема, зафіксовано відсутність слідів гальмування на місці пригоди, та зафіксовано, що велосипед «Азімут» має пошкодження в області рами та колес.

- Протоколом огляду трупа від 22.09.2015 року з фототаблицею до нього.

- Протоколом огляду транспортного засобу від 22.09.2015 року з фототаблицею до нього, яким на автомобілі ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_1 виявлено пошкодження лобового скла, правої передньої блок-фари, правого переднього крила, крім того, виявлено сліди речовини бурого кольору, сліди пальців рук.

- Висновком Лубенської КЦМЛ від 22.09.2015 року, яким встановлено, що проведеним дослідженням о 03 год. 00 хв. встановлено, що ОСОБА_4 перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

- Актом обстеження дорожніх умов на ділянці автомобільної дороги від 21.09.2015 року, згідно якого дорожнє покриття було сухим, з дорожніми знаками та дорожньою розміткою.

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 20.05.2016 року з фототаблицею до нього, проведеного за участю ОСОБА_9 , під час якого свідок послідовно розказав та показав обставини виявлення ним наслідків ДТП.

- Протоколом огляду одягу ОСОБА_4

- Протоколом огляду одягу потерпілого ОСОБА_8

- Висновком судово-медичної експертизи №244 від 23.09.2015 р., відповідно до якої потерпілому заподіяно тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, кровопідтічності м`яких тканин в лівій лобній, правій скроневій та тім`яній ділянках, уламкового перелому лобної кістки зліва з переходом лінії злому на основу черепу, субдуральної гематоми зі сторони основи черепу, субарахноідального крововиливу лобно-скроневих долях лівої півкулі, лобно-тімяно-скронево-потиличних долях правої півкулі мозку, розриву м`якої мозкової оболонки та зруйнування речовини мозку по базальній поверхні лобної долі лівої півкулі мозку, зруйнування речовини мозку в ділянці мосту та по базальній поверхні мозочку, перелому верхньої та нижньої щелепи, лівої виличної кістки, багатоуламкових переломів велико та малогомілкових кісток середньої третини лівої гомілки, забитої рани по зовнішній поверхні середньої третини лівої гомілки, забитої рани щоки, підборіддя зліва, численні синці та садна голови, тулуба, кінцівок, які носять характер прижжетєвості, утворилися від дії тупого предмету при ударі об такі, можливо під час ДТП у вказаний в постанові строк та при указаних обставинах і відносно до живої особи мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення, а в даному випадку призвели до смерті потерпілого. Смерть ОСОБА_8 настала від відкритої черепно-мозкової травми з переломом кісток склепіння та основи черепу, локальними зруйнуваннями речовини мозку, крововиливами в речовину головного мозку та під його оболонки. Під час первинного контактування з травмуючим об`єктом, потерпілий знаходився у вертикальному або близько до цього положення, переважно звернутий лівим боком до травмуючого об`єкту, який діяв в ділянку зовнішньої поверхні середньої третини лівої гомілки.

- Висновком судово-медичної експертизи № 183 від 28.12.2015 року, відповідно до якої у ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження у вигляді забитої рани лівої брови, синця навколо лівого ока, садна в ділянці лівого лобного бугра, травматичного сколу коронках 2,3 зуба на верхній щелепі справа, саден правої та лівої гомілок, які утворились від дії тупого предмету, при ударі об такі, можливо в указаний підекспертним строк та при вказаних обставинах, а саме: коли він був у якості водія автомобіля, що зіткнувся з перешкодою і по ступені тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

- Висновком судово-медичної експертизи № 332 від 24.09.2015 року, відповідно до якої у ОСОБА_4 встановлені тілесні ушкодження у вигляді забитої рани лівої брови, синця навколо лівого ока, садна в ділянці лівого лобного бугра, травматичного сколу коронок 2, 3 зуба на верхній щелепі справа, садин правої та лівої гомілок, які утворилися від дії тупого (тупих) предмета (предметів), при ударі об такі, можливо в указаний підекспертним строк та при вказаних обставинах, а саме коли він був у якості водія автомобіля, що зіткнувся з перешкодою і по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили розлад здоров`я.

- Протоколом додаткового огляду місця події від 08.12.2015 року зі схемою пригоди, під час якого ОСОБА_4 добровільно розповів про обставини ДТП.

- Висновком судово-медичної експертизи № 988 від 06.11.2015 року, відповідно до якого кров ОСОБА_8 належить до А (ІІ) групи, якій властивий антиген А та ізогемаглютинін анти-В. На уламках скла, наданих на дослідження, знайдена кров людини, де виявлений антиген А. Кров в цих слідах може походити від ОСОБА_8

- Висновком транспортно-трасологічної експертизи № 30 від 07.04.2016 року, за яким місце зіткнення автомобіля ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_1 та велосипеда AZIMUT знаходиться на проїзній частині дороги вул.Радянської, на смузі руху в напрямку м.Київ, в районі початку осипу уламків фарби та фари, перед плямою бурого кольору. В момент первинного контакту автомобіль ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_1 своєю передньою частиною був повернутий до лівої бокової частини велосипеда AZIMUT, при цьому кут між повздовжньою віссю автомобіля та повздовжньою віссю заднього колеса велосипеда складав близько 160+-10 градусів.

- Висновком судово-медичної криміналістичної експертизи № 281-МК від 23.11.2015 року, згідно якої на одязі і взутті ОСОБА_8 , виявлено пошкодження, які могли утворитися при дорожньо-транспортній пригоді.

- Висновком проведеної судово-автотехнічної експертизи №140 від 10.05.2016 року, згідно якого в даній дорожній обстановці, в діях водія автомобіля ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_4 вбачаються невідповідності з вимогами п.12.3. ПДР, які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної події. В умовах даної пригоди водій ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути ДТП.

- Висновком комплексної судової транспортно-трасологічної, автотехнічної та медичної експертизи № 1211/1212/6, згідно якої показання водія автомобіля «ЗАЗ-11055770» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 про те, що він побачив потерпілого ОСОБА_8 , який рухався на велосипеді справа на ліво по ходу руху автомобіля, перетинаючи проїзну частину дороги під кутом 160 градусів за 1,5 2 метри та за 1,5 2 секунди до зіткнення є технічно неспроможні.

- Висновком додаткової комплексної судової транспортно-трасологічної, автотехнічної та медичної експертизи №861/862/104, згідно якого в даній дорожній ситуації водій автомобіля «ЗАЗ-11055770» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 мав технічну можливість зупинитися до місця наїзду з моменту виникнення небезпеки для руху шляхом виконання вимог п.12.3 «Правил дорожнього руху України» і тим самим уникнути пригоди. В даній дорожній ситуації дії водія автомобіля «ЗАЗ-11055770» ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.12.3. ПДР України. В даній дорожній ситуації дії водія автомобіля «ЗАЗ-11055770» ОСОБА_4 з технічної точки хору знаходилися в причинному зв`язку з ДТП. В даній дорожній ситуації дії водія велосипеда AZIMUT ОСОБА_8 не відповідали вимогам пункту 15.1. ПДР України і з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з ДТП.

Суд відхиляє доводи захисника щодо недопустимості протоколу додаткового огляду від 08.12.2015 року.

Відповідно до ч.3 ст.237 КПК України для участі в огляді може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, законний представник та інші учасники кримінального провадження.

ОСОБА_4 на момент проведення огляду не мав статусу підозрюваного. Однак, запрошення його для участі у проведенні вказаної слідчої дії не робить її незаконною.

При цьому суд відхиляє посилання захисника на те, що показання ОСОБА_4 , надані під час огляду, були вирішальними при наданні висновків експертиз.

Так, під час проведення експертиз бралися об`єктивні данні, які були зібрані під час досудового розслідування: обставини ДТП, зафіксовані в протоколі огляду місця ДТП, технічний стан автомобіля «ЗАЗ-11055770» і велосипеда AZIMUT, тип дорожнього покриття, стан дорожнього покриття, видимість велосипедиста, швидкість руху, видимість елементів дороги з робочого місця водія, профіль дороги.

Пояснення ОСОБА_4 під час додаткового огляду місця ДТП, а також версії його захисника, надані в судовому засіданні використовувалися експертом як вихідні дані з метою перевірки їх достовірності та спроможності.

Крім того, під час судового розгляду єдиною вихідною даною, яку заперечував захисник щодо обставин ДТП, було статичне положення потерпілого. Інші ним не заперечувалися.

Також суд відхиляє посилання захисника на недопустимість висновку автотехнічної експертизи № 140 від 10.05.2016 року, оскільки як вказано вище в його основу були покладені об`єктивні данні.

Посилання захисника на залежність експертів Полтавського НДЕКЦ від сторони кримінального провадження суд розцінює критично. Хоча дана експертна установа підпорядкована МВС України, однак, це автоматично не свідчить про підпорядкованість експертів органу досудового розслідування, прокурору або потерпілому. Незалежність судового експерта та правильність його висновку відповідно до ст.4 ЗУ "Про судову експертизу" забезпечується: процесуальним порядком призначення судового експерта; забороною під загрозою передбаченої законом відповідальності втручатися будь-кому в проведення судової експертизи; існуванням установ судових експертиз, незалежних від органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування та суду; створенням необхідних умов для діяльності судового експерта, його матеріальним і соціальним забезпеченням; кримінальною відповідальністю судового експерта за дачу свідомо неправдивого висновку та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків; можливістю призначення повторної судової експертизи; присутністю учасників процесу в передбачених законом випадках під час проведення судової експертизи.

При цьому, суд звертає увагу на висновок щодо незалежного розслідування, зроблений Європейським судом з прав людини у справі "Міхно проти України", де відповідно до національного законодавства прокурори, слідчі та всі судді у справі були військовослужбовцями Збройних Сил України. Попри це не було будь-якої підпорядкованості або особливих відносин між відповідачами й слідчими, експертами, прокурорами та суддями, які брали участь у цій справі. Висновки, зроблені прокуратурою щодо обставин аварії, були по суті аналогічні тим, що зроблені багатьма іншими Інформаційний листок № 199 8 суб`єктами, які одночасно розслідували цю катастрофу. Не було жодної відмови чи будь-якої спроби приховати факти або обставини, важливі для встановлення істини. Таким чином, національне розслідування було досить незалежним для цілей статті 2.

При цьому, вказана справа відмінна від справи «Мірошник проти України», в якій Євросуд визнав, що військові суди в Україні не відповідають принципу незалежності, оскільки розглядали позов до Міністерства оборони, яке здійснювало щоденне фінансування і матеріально-технічне забезпечення військових судів.

Крім того, суд відхиляє доводи захисника щодо відсутності доказів перебування ОСОБА_4 в стані алкогольного сп`яніння.

Посилання захисника на розбіжність (в 10 хв) щодо часу вчинення ДТП, вказаного в постанові Лубенського міськрайонного суду від 16.10.2015 року про притягнення до адміністративної відповідальності та зазначеним в обвинувальному акті, суд відхиляє, оскільки в обвинувальному акті час вказано приблизно.

Також суд відхиляє заперечення щодо недостовірності висновку результатів медичного огляду на стані алкогольного сп`яніння, оскільки навіть незважаючи на значний проміжок часу, який минув з моменту ДТП та проведення медичного огляду, його результати все одно показали стан алкогольного сп`яніння.

При цьому суд звертає увагу на те, що протягом всього часу досудового розслідування та судового розгляду справи захисник та обвинувачений не вказували про факт вживання алкогольних напоїв в цей проміжок часу.

Заперечення захисника щодо недопустимості доказів, здобутих внаслідок проведення огляду достатньою мірою не обґрунтовано, а тому судом відхиляються. При цьому суд звертає увагу на ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 19.10.2015 року, в якій зроблено висновок про відсутність підстав для задоволення тимчасового доступу до автомобіля, оскільки він вже вилучений під час огляду від 22.09.2015 року.

Суд відхиляє зауваження захисника щодо показань свідків ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_6 , оскільки суд оцінює їх в контексті обставин, які вони повідомили.

Мотивована оцінка висновку № 1211/1212/6 від 28.04.2017 року надана судом вище, а тому суд не вважає за необхідне повторно давати йому оцінку. Тим більше, наведений аргумент сторони захисту не є специфічним, доречним та важливим

При цьому, суд нагадує прецедентну практику Європейського суду з прав людини щодо того, що пункт 1 статті 6 Конвенції не зобов`язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника.

В справі "Проніна проти України" (Заява N 63566/00)Страсбург, 18 липня 2006 року, Європейський суд з прав людини нагадує, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Також суд відхиляє доводи захисника відносно того, що висновки експертизи № 861/862/104 від 17.10.2017 року ґрунтуються виключно на дослідженні підошовної поверхні правого кросівка, оскільки вони не відповідають дійсності.

Крім того, суд відхиляє доводи захисника щодо відсутності в діях обвинуваченого складу злочину, передбаченого ст.135 КК України з тих підстав, що після дтп він зупинився і переконавшись в тому, що ОСОБА_8 помер, поїхав з місця події, оскільки не мав реальної можливості йому допомогти.

Відповідно до правової позиції ВС України, викладеної в ухвалі від 06.03.2014 року у справі № 5-1кс14 для кваліфікації злочину не має значення, чи відвернула би надана винною особою допомога завдання шкоди життю або здоров`ю особи. Навіть у випадках, коли через несумісну з життям травму будь-яка допомога не була здатна відвернути смерть людини, особа, яка залишила потерпілого в небезпеці, має нести відповідальність за статтею 135 КК.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Версія сторони захисту про те, що потерпілий ОСОБА_8 рухався на велосипеді, при цьому, виїхав на проїзну частину раптово, внаслідок чого водій ОСОБА_4 помітив його за 1,5-2 секунди до зіткнення на відстані близько 1,5 метри, внаслідок чого не встиг зреагувати і сталася ДТП, не знайшла свого підтвердження в судовому засідання, оскільки була спростована висновком додаткової комплексної судової транспортно-трасологічної, автотехнічної та медичної експертизи №861/862/104. Так, згідно вказаного експертного висновку потерпілий ОСОБА_8 на момент зіткнення не рухався, а знаходився на велосипеді та стояв, опираючись правою ногою на проїзну частину.

Невизнання своєї вини підсудним та зміну версій щодо обставин ДТП захисником, під час судового розгляду судом розцінюється як його спосіб захисту від обвинувачення, спроба уникнути кримінальної відповідальності.

Обставини у справі, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання судом не встановлено.

Обставиною у справі, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який свою вину у вчиненому злочині не визнав, шкоду не відшкодував, є військовослужбовцем, має на утриманні дитину, за місцем проживання характеризується посередньо, непогашених судимостей не має, неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, внаслідок чого на час вчинення ДТП був позбавлений права керувати транспортним засобом, всі обставини по справі, суд вважає за необхідне призначити покарання за ч.1 ст.135 КК України у виді позбавлення волі та за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами.

Підстав для застосування статей 69, 75 КК України суд не знаходить.

Потерпілою ОСОБА_6 пред`явлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди в сумі 5 773 грн 61 коп., моральної шкоди в сумі 300 000 грн, витрат на юридичну допомогу в сумі 5 000 грн 00 коп.

Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Розмір матеріальної шкоди в сумі 5 773 грн 61 коп. є витратами, пов`язаними з похованням сина. Ці витрати підтверджено доданими до позову квитанціями є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

У відповідності з п.5 ст 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Окрім цього, відповідно до ч 2 ст 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

В судовому засіданні встановлено неправомірність дій обвинуваченого відносно потерпілої по справі в наслідок порушення ним правил дорожнього руху України та завдання потерпілій по справі моральної шкоди.

Враховуючи характер вчиненого злочину, фактичних обставин вчинення дорожньо-транспортної пригоди, глибини фізичних та душевних страждань потерпілої у зв`язку з втратою єдиного сина, ступеня вини обвинуваченого, яка встановлена під час розгляду даної справи, а також із урахуванням вимог розумності та справедливості, а також доведеності розміру моральної шкоди потерпілою, суд вважає необхідним стягнути на користь потерпілої в рахунок відшкодування моральної шкоди 300 000 грн.

Відповідно до ст. 118 КПК України витрати на правову допомогу відносяться до процесуальних витрат, які згідно ч.1 ст. 124 КПК України відшкодовуються обвинуваченим.

Потерпіла понесла витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого - адвоката ОСОБА_7 в сумі 5 000 грн.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Враховуючи належну процесуальну поведінку обвинуваченого, який жодного разу без поважних причин не допустив невиконання вимог суду, суд не вважає за необхідне обирати ОСОБА_4 запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст.349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 286, ч.1 ст.135 КК України і призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.286 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки,

- за ч.1 ст.135 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 5 773 грн 61 коп., моральну шкоду в сумі 300 000 грн, витрати на юридичну допомогу в сумі 5 000 грн 00 коп.

Речові докази:

- уламки скла, бампера, фарби, які зберігаються в камері зберіганні речових доказів Лубенського ВП, - знищити.

- велосипед AZIMUT, одяг, в якому ОСОБА_8 перебував на момент ДТП, які зберігаються в камері зберіганні речових доказів Лубенського ВП, передати ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Полтавської області через Лубенський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1