Провадження №1-кс/712/1545/18
Справа № 712/3599/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про відмову в накладенні арешту на майно
06 квітня 2018 року Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси, клопотання винесене у кримінальному провадженні № 0001344 від 10 лютого 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, слідчим СВ Черкаського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області капітаном поліції ОСОБА_4 та погоджене прокурором Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження № 0001344 від 10 лютого 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Клопотання вмотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 уклала з Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» договір Кредиту № 895/06-034-103 від 25.03.2005 року, згідно якого кредитор зобов`язався надати грошові кошти в розмірі 114 671,00 доларів США на інвестування будівництва нежитлового приміщення магазину, загальною площею 247,357 кв.м. (після завершення будівництва площа з невідомих причин зменшилась до 208,3 кв. м., про що свідчить Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 11193372.), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . На забезпечення договору кредиту було укладено іпотечний договір № Ід 895/06-034-103 від 25.03.2005 року. На дане нежитлове приміщення було накладено арешт згідно виконавчого провадження № 47169212 від 07.04.2015 року в рахунок заборгованості в розмірі 408 001,27 грн. Однак, на даний час отримано відповідь з Національного Банку України від 01.09.2016 року № 20-0004/73506 про те, що кредитором надано до НБУ інформацію станом на 04.08.2016 року щодо заборгованості ОСОБА_6 перед банком в розмірі 262 280,00 грн., що є значно меншою. Крім того, банком було надіслано вимогу від 14.03.2017 року № 3518-30 про усунення порушень з наданням тридцятиденного строку для сплати заборгованості в розмірі 682 158,09 грн., що є значно більшою, ніж повідомив НБУ та не узгоджується з вище вказаними сумами і нічим не підтверджена.
Також, згідно копії квитанції, виданої Черкаською обласною філією АКБ «Укрсоцбанк» від 25.03.2005 року де платником є ЧОФ АКБ «Укрсоцбанк» МФО 354013, а отримувачем є ТОВ «Черкасизалізобетонбуд» сума перерахунку відбувається в гривневій валюті в сумі 600 877,67 грн.
Окрім того, магазин №3 приміщення 1-го поверху з №1 по №6 літ. А-12, за адресою: АДРЕСА_1 від 13 серпня 2017 року визнано речовим доказом в кримінальному провадженні. Потерпілою ОСОБА_6 в кримінальному провадженні подано цивільний позов в порядку ст. 128 КПК України. Всупереч, та без повідомлення органів поліції від 13.11.2017 року магазин №3 приміщення 1-го поверху з №1 по №6 літ. А-12, за адресою: АДРЕСА_1 , який є речовим доказом було реалізовано шляхом проведення електронних торгів - протокол № 296734. Враховуючи, що на час реалізації майна існувала ухвала Придніпровського PC м. Черкаси від 09.11.2017 року про зняття заборони реалізації майна та скасування заходів забезпечення, ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її проголошення. А тому реалізація майна, яке є речовим доказом в кримінальному провадженні, без повідомлення про це органи поліції в яких перебуває кримінальне провадження та проводиться досудове розслідування, 13.11.2017 року на 4 день проголошення ухвали, так як було подано оскарження даного рішення є передчасним та з порушенням вимог чинного законодавства.
Так, на даний час, після проведення торгів власником магазину № 3 є ОСОБА_7 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
З метою забезпечення збереження майна, яке являється речовим доказом по справі, необхідно накласти арешт на магазин № 3 приміщення 1-го поверху з № 1по № 6 літю А-12, загальною площею 208,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_7 .

Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Адвокат власника майна ОСОБА_7 ОСОБА_5 заперечував проти задоволення даного клопотання та просив відмовити в накладенні арешту на майно.

Перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку слідчого, прокурора, представника володільця майна, слідчий суддя, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини які регулюються нормами кримінально-процесуального законодавства.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні слідчого відділу Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області перебуває кримінальне провадження за № 0001344 від 10 лютого 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

Так, досудове розслідування здійснюється за обставинами того, що ОСОБА_6 уклала з Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» Договір Кредиту № 895/06-034-103 від 25.03.2005 року, згідно якого кредитор зобов`язався надати грошові кошти в розмірі 114 671,00 доларів США на інвестування будівництва нежитлового приміщення магазину, загальною площею 247,357 кв.м. (після завершення будівництва площа з невідомих причин зменшилась до 208,3 кв. м., про що свідчить Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 11193372.), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . На забезпечення договору кредиту було укладено іпотечний договір № Ід 895/06-034-103 від 25.03.2005 року. На дане нежитлове приміщення було накладено арешт згідно виконавчого провадження № 47169212 від 07.04.2015 року в рахунок заборгованості в розмірі 408 001,27 грн. Однак, на даний час отримано відповідь з Національного Банку України від 01.09.2016 року № 20-0004/73506 про те, що кредитором надано до НБУ інформацію станом на 04.08.2016 року щодо заборгованості ОСОБА_6 перед банком в розмірі 262 280,00 грн., що є значно меншою. Крім того, банком було надіслано вимогу від 14.03.2017 року № 3518-30 про усунення порушень з наданням тридцятиденного строку для сплати заборгованості в розмірі 682 158,09 грн., що є значно більшою, ніж повідомив НБУ та не узгоджується з вище вказаними сумами і нічим не підтверджена.
Також, згідно копії квитанції, виданої Черкаською обласною філією АКБ «Укрсоцбанк» від 25.03.2005 року, де платником є ЧОФ АКБ «Укрсоцбанк» МФО 354013, а отримувачем є ТОВ «Черкасизалізобетонбуд» сума перерахунку відбувається в гривневій валюті в сумі 600 877,67 грн.
Звертаючись до суду з даним клопотанням, слідчий обґрунтовував його тим, що магазин №3 приміщення 1-го поверху з №1 по №6 літ. А-12, за адресою: м. Черкаси, бул. Шевченка 352, який постановою слідчого від 13.08.2017 року визнано речовим доказом, було реалізовано шляхом проведення електронних торгів - протокол № 296734 протягом строку ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.11.2017 року, якою були скасовані заходи забезпечення у вигляді зупинення реалізації даного майна. Також, в якості підстав для накладення арешту, слідчий вказує на подання потерпілою стороною ОСОБА_6 в рамках даного кримінального провадження цивільний позов.
Згідно статті 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна.
Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Пунктами 1 та 2 частини 2 статті 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Статтею 173 КПК України, передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. Не допускається арешт майна/коштів банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, а також майна/коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Аналізуючи вищевказані норми, слідчий суддя вважає, що у клопотанні слідчому про накладення арешту необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власності. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
Так, відповідно матеріалів справи, власником майна, щодо якого подано клопотання про арешт та заборону користування є третя особа ОСОБА_7 , право власності якого на вищевказане майно підтверджується свідоцтвом на право власності від 05.12.2017 року, посвідченим приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.12.2017 року
Таким чином, право власності ОСОБА_7 на дане майно виникло з 05.12.2017 року та є чинним на момент розгляду вказаного клопотання, не скасоване, не визнано недійсним у встановленому законодавством порядку. Правочин із набуття права власності ОСОБА_7 на дане майно недійсним судом не визнавався. Доказів, які б це спростовували слідчим не надані.
Крім того, звертаючись до суду з клопотанням про накладення арешту, слідчий обґрунтовував його тим, що потерпілою стороною ОСОБА_6 було подано цивільний позов в порядку ст. 128 КПК України. З огляду на це, слід зазначити, що ОСОБА_6 в даному кримінальному провадженні заявлено цивільний позов до АКІБ «Укрсоцбанк», предметом якого стягнення з відповідача банку майнової та моральної шкоди. Натомість вказане майно, щодо якого подано клопотання про арешт не є предметом позову та не належить відповідачу, до якого заявлені позовні вимоги, а тому такий позов не може забезпечуватись за рахунок майна третьої особи.
Так, в порушення ст. 173 КПК України, слідчим не подано достатніх обґрунтувань, які б доводили необхідність в накладенні такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. Тобто клопотання слідчого фактично зводиться до формального перелічення правових підстав для застосування такого заходу, без обґрунтування доведення такої необхідності (зокрема, що власником вчиняються дії щодо псування, знищення власного майна або відчуження тощо). Зазначення в клопотанні слідчого про те, що дане майно, будучи речовим доказом по даному кримінальному провадженню всупереч та без повідомлення органів поліції було відчужено на прилюдних торгах не ґрунтується на вимогах закону, оскільки ухвала Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.11.2017 року, якою були скасовані заходи забезпечення у вигляді зупинення реалізації даного майна підлягала до негайного виконання, а тому такі доводи заявника також не ґрунтуються на вимогах закону.
Враховуючи вищевикладене, в задоволенні клопотання слідчого СВ Черкаського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на магазин № 3 приміщення 1-го поверху з № 1по № 6 літю А-12, загальною площею 208,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_7 слід відмовити.

Керуючись ст.ст.131, 170-171, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:
Слідчому СВ Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_4 в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_9