Ухвала
26 квітня 2018 р.

м. Київ
провадження № 51-5545зр18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши звернення державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя про роз`яснення резолютивної частини ухвали колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 22 липня 2010 року,
встановив:
Як убачається з матеріалів провадження, вироком Великоновоселківського районного суду Донецької області від 21 вересня 2007 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 01 вересня 2009 року, ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. На підставі ст. 75 вказаного Кодексу ОСОБА_4 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки.
Ухвалою Верховного Суду України (далі ВСУ) від 22 липня 2010 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 задоволено. Вирок Великоновоселківського районного суду Донецької області від 21 вересня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 01 вересня 2009 року скасовано. На підставі п. «е» ст. 1, ст. 6 Закону України «Про амністію» від 19 квітня 2007 року ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності, а кримінальну справу закрито.
У зверненні державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя порушується питання щодо роз`яснення резолютивної частини вказаної ухвали ВСУ.
Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, внесено зміни до Кримінального процесуального кодексу України та визначено, що судом касаційної інстанції є Верховний Суд, тому вказане звернення передане до Касаційного кримінального суду.
Вимогами ч. 4 ст. 441 КПК України передбачено, що судові рішення суду касаційної інстанції роз`яснюються учасникам судового провадження в порядку, передбаченому статтею 380 цього кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 380 КПК України якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.
Із тексту ухвали ВСУ від 22 липня 2010 року вбачається, що вона постановлена з додержанням вимог кримінально-процесуального Кодексу України 1960 року (чинного на момент її винесення), який не передбачає роз`яснення судових рішень, як про це йдеться у зверненні.
Крім того, дане судове рішення викладене чіткими, зрозумілими реченнями і не містить у собі труднощів для розуміння його точного змісту.
Тому, Суд дійшов висновку, що підстав для роз`яснення ухвали ВСУ від 22 липня 2010 року немає.
На підставі викладеного та керуючись статтями 380, 441 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити державному виконавцю Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя у роз`ясненні резолютивної частини ухвали колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 22 липня 2010 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3