Справа № 322/1216/16
Провадження № 1-кп/314/26/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.03.2018 року м. Вільнянськ
Колегія суддів Вільнянського районного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю прокурора: ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

захисників обвинувачених-адвокатів ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

законних представників обвинувачених ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

представника служби у справах дітей ОСОБА_11 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000440 від 22.09.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого п.4 та п.12 ч. 2 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ:
19.12.2016 року до Вільнянського районного суду Запорізької області з Апеляційного суду Запорізької області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000440 від 22.09.2016 року відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за п.4 та п.12 ч. 2 ст.115 КК України.

Під час досудового слідства ухвалою слідчого судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 23.09.2016 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20.11.2016 року.
Строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 у встановленому законом порядку в ході досудового розслідування ухвалою Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 16.11.2016 року продовжено до 21.12.2016 року.
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 21.12.2016 року обвинуваченому ОСОБА_5 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з кінцевим терміном до 19.02.2017 року.
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 10.02.2017 року обвинуваченому ОСОБА_5 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з кінцевим терміном до 19.04.2017 року.
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 14.04.2017 року обвинуваченому ОСОБА_5 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з кінцевим терміном до 18.06.2017 року.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 09.06.2017 року обвинуваченому ОСОБА_5 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з кінцевим терміном до 17.08.2017 року.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 11.08.2017 року обвинуваченому ОСОБА_5 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з кінцевим терміном до 16.10.2017 року.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 06.10.2017 року обвинуваченому ОСОБА_5 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з кінцевим терміном до 15.12.2017 року.
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 08.12.2017 року обвинуваченому ОСОБА_5 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з кінцевим терміном до 12.02.2018 року.
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 08.02.2018 року обвинуваченому ОСОБА_5 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з кінцевим терміном до 12.04.2018 року.
Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 строком на 60 діб.

Захисник та обвинувачений ОСОБА_5 просили відмовити у продовженні запобіжного заходу.

Колегія суддів, заслухавши думку учасників судового засідання з цього приводу, вивчивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 3 ст.331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю мотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених ч.1 ст.177 цього Кодексу.

Метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Суд враховує те, що ОСОБА_13 об`єктивно обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, а застосований до ОСОБА_13 запобіжний захід відповідає його особі, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема незаконному впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, неявки до суду, продовження ним злочинної діяльності та переховування від суду, що буде перешкоджати кримінальному провадженню, а обрання більш м`якого запобіжного заходу не дасть змоги запобігти цим ризикам, які продовжують існувати.

Крім того, в судовому засіданні не встановлено будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, для застосування стосовно ОСОБА_13 більш м`якого запобіжного заходу ніж триманння під вартою, а тому судне вбачає підстав для зміни запобіжного заходу.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Практика Європейського суду з прав людини передбачає, що питання про обґрунтованість періоду тримання під вартою не можна розглядати абстрактно. Оцінювати, наскільки виправданим є подальше тримання обвинуваченого під вартою, в кожній справі потрібно з огляду на конкретні обставини. У тій чи іншій справі безперервне тримання під вартою можна виправдати лише в разі, якщо існують конкретні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, попри презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, викладений у статті 5 Конвенції. Конвенція гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме: гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи.

Таким чином, колегія суддів вважає недостатнім застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу та необхідним продовжити йому дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 331,336 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, з урахуванням ухвали від 08.02.2018 року, а саме з 12.04.2018 року до 10.06.2018 року. Кінцевим днем тримання під вартою визначити 10 червня 2018 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити начальнику державної установи «Вільнянська установа виконання (№11)»
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

30.03.2018