Справа №146/299/18
Провадження по справі №1-кс/150/43/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року с. Мазурівка
Слідчий суддя Чернівецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1
за участю:
секретаря ОСОБА_2
слідчого СВ Томашпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4
особи, відносно якої розглядається клопотання ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
судовоо засідання ОСОБА_2
розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Томашпільського відділення поліції Могилів-Подільського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 263 КК України по матеріалах досудового розслідування, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000085, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.03.2018,-
ВСТАНОВИВ:
14 березня 2018 року на адресу районного суду надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 263 КК України..
Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , у невстановлений досудовим слідством період часу та місці, а також при невстановлених слідством обставинах, маючи прямий умисел, без передбаченого законом дозволу, незаконно придбав вибуховий пристрій, а саме протипіхотну бойову гранату «Ф 1», яку незаконно переніс при собі 11.03.2018 до місця проживання колишньої дружини ОСОБА_7 , яка проживає в АДРЕСА_1 .

В подальшому, ОСОБА_5 перебуваючи в під`їзді будинку та квартирі, що розташована в АДРЕСА_2 зберігав при собі вищевказану гранату «Ф 1» та погрожував нею колишній дружині ОСОБА_7 в ході виниклої між ними словесної суперечки.

В ході суперечки ОСОБА_7 повідомила ОСОБА_5 про те, що викликала працівників поліції, після чого останній побоюючись, що може бути викритий працівниками поліції у незаконному зберіганні вибухового пристрою, а саме протипіхотної бойової гранати «Ф-1», залишив вказану гранату у пакеті із сміттям, який знаходився біля вхідних дверей у квартиру ОСОБА_7 , а сам з місця події зник.

12.03.2018 в період часу з 02 год. по 03 год. ночі проведено огляд під`їзду № 1 багатоквартирного будинку, який розташований по АДРЕСА_2 , під час чого виявлено та вилучено предмет ззовні схожий на ручну протипіхотну бойову гранату «Ф 1», який згідно довідки про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів відноситься до вибухової категорії: «вкрай небезпечний».

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто незаконне носіння, придбання та зберігання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Крім цього, 11.03.2018 біля 20 години ОСОБА_5 , з метою з`ясування стосунків із своєю колишньою дружиною ОСОБА_7 та з метою залякування позбавити її життя, прийшов до належної їй квартири АДРЕСА_3 в середині якої в той час знаходилась остання разом із своєю сестрою ОСОБА_8

Після чого, ОСОБА_5 увійшов в середину квартири ОСОБА_7 та в ході виниклої словесної суперечки із останньою, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи на відстані 0,5 м. від потерпілої виймав із своєї лівої внутрішньої кишені куртки предмет, ззовні схожий на ручну протипіхотну бойову гранату «Ф 1», яку мав при собі та демонструючи її, з метою залякування ОСОБА_7 та її сестри ОСОБА_8 висловив погрозу вбивством, повідомивши, що «зараз всіх підірве».

В результаті вищевказаних дій ОСОБА_5 , потерпіла ОСОБА_7 реально побоювалась за своє життя та здоров`я та сприймала дану погрозу вбивством як реальну.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, тобто погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

12 березня 2018 року о 01 годині 00 хвилин ОСОБА_5 слідчим СВ Томашпільського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 в порядку ст. 208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Слідчий слідчого відділу Томашпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області просить задоволити клопотання та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Прокурор наголосив на необхідності застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Особа, стосовно якої розглядається клопотання ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив факт вчинення злочину. Крім того, зазначив, що під час обшуку жодних доказів кримінального правопорушення, інкримінованого підозрюваного знайдено не було. У зв`язку із чим просив суд застосувати відносно нього цілодобовий домашній арешт.
Захисник підозрюваного також заперечив проти задоволення клопотання слідчого та вважає за доцільне застосувати відносно підозрюваного цілодобовий домашній арешт.
Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали, додані до клопотання, приходжу до висновку про задоволення клопотання та застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відмову в застосуванні відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з наступних підстав.
Згідно із ч.4 ст.176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним (…) покладених на нього процесуальних обов`язків, а також, в тому числі, запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Частиною 2 статті 177 КПК України встановлено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави (…), суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
В п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено: «що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (…). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (…). Однак, вимога, що підозра має ґрунтуватися на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (…)».
З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні погрози вбивством та незаконному носінні, зберіганні, придбанні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, правова кваліфікація злочинів ч.1 ст.129, ч.1 ст.263 КК України, зазначені обставини підтверджуться протоколами допиту свідків кримінального правопорушення, потерпілого, протоколом огляду місця події.
Таким чином, наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 злочинів, передбачених ч.1 ст.129, ч.1 ст.263 КК України.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, на підставі наданих слідчим матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; 3) вік та стан здоровя підозрюваного; 4) наявність у підозрюваного постійного місця роботи, навчання, та інші, встановлені в ч.1 ст.178 КПК України.
Згідно із ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Так, під час розгляду клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України , і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч.1 ст.194 КПК України).
Слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочинів, передбачених ч.1 ст.129, ч.1 ст.263 КК України, а також наявність ризиків переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим способом; вчинити інше кримінальне правопорушення. Окрім того, є достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 може вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки він раніше судимий за злочини, передбачені ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 129 КК України відносно своєї дружини ОСОБА_7 , яка являється потерпілою по даному кримінальному провадженні, що свідчить про можливе вчинення ОСОБА_5 інших злочинів.
З врахуванням наведеного вище слідчий суддя вважає, що наявні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам перешкоджати кримінальному провадженню, ухилятися від слідства та/чи суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
При цьому, слідчий суддя виходить з того, що статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійснення з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.
Отже, для запобігання ризикам, вказаним у ст.177 КПК України, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст.2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинуваченого, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, слідчий суддя вважає виправданим застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та недостатнім застосування щодо нього більш мякого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого КПК України (ч.4 ст.197 КПК України).
Строк дії ухвали про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів (ч.1 ст.197 КПК України).
За правилами ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобовязаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обовязків, передбачених КПК України.
Пунктом 2 частини 5 ст.182 КПК України встановлено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
В ухвалі суду зазначаються обов`язки з передбачених ст.194 КПК України, які будуть покладені на обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні (ч.3 ст.183 КПК України).
З огляду на характер злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , та з урахуванням особи останнього, який, достеменно знаючи, що має не зняту та непогашену судимість, підозрюється у повторному скоєнні умисного злочину, які по ступеню тяжкості відноситься до тяжких злочинів, слідчий суддя вважає, що розмір застави, який підлягає до визначення підозрюваному повинен становити 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У випадку внесення застави у встановленому судом розмірі ОСОБА_5 зобов`язаний з`являтися за кожною вимогою до слідства та/чи суду, не відлучатися без дозволу слідчого та/чи суду із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, повідомляти слідчого та/чи суд про зміну місця свого проживання.
У випадку, якщо ОСОБА_5 після внесення застави, будучи належно повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого та/чи суду без поважних причин чи не повідомить причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.
При зверненні застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до ОСОБА_5 застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу із застосуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.
Таким чином, клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.
Керуючись ст., ст. 40, 131, 132, 170, 176-178, 183 184, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Томашпільського відділення поліції Могилів-Подільського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 263 КК України по матеріалах досудового розслідування, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000085, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.03.2018 - задоволити.
Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Томашпіль Томашпільського району Вінницької області, українця, громадянина України, освіта середня, тимчасово не працюючого, раніше судимого, жителя АДРЕСА_4 .
Строк дії ухвали відповідно до вимог ч.1 ст.197 КПК України встановити терміном 60 /шістдесят/ днів.
Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання, а саме з 01 години 00 хвилин 12 березня 2018 року по 01 годину 00 хвилин 11 травня 2018 року.
У випадках, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 183 КПК України підозрюваний ОСОБА_5 має право у будь-який момент внести заставу. Розмір застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України складає 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 105 720 (сто п`ять тисяч сімсот двадцять) гривень (одержувач коштів - ТУ ДСАУ в Вінницькій області, депозит 37 315 033 000 401, , банк Державне казначейство України, м. Київ, МФО 820 172, призначення платежу: застава, Чернівецький районний суд Вінницької області).
У випадку внесення застави у встановленому судом розмірі ОСОБА_5 зобов`язаний з`являтися за кожною вимогою до слідчого та/чи суду, не відлучатися без дозволу слідчого та/чи суду із населеного пункту, в якому він проживає, повідомляти слідчого та/чи суд про зміну свого місця проживання.
У випадку, якщо ОСОБА_5 після внесення застави, будучи належно повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого та/чи суду без поважних причин чи не повідомить причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.
При зверненні застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до ОСОБА_5 застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу із застосуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.309, п.3 ч.2 ст.395 КПК України на ухвалу слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні під час досудового розслідування може подана апеляція до апеляційного суду Вінницької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_9