Провадження № 11-кп/780/401/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 19 04.04.2018

У Х В А Л А
04 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі
суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря: ОСОБА_5 ,
за участю прокурора: ОСОБА_6 ,
засудженого: ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в режимі відеоконференцзв`язку матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2016 році»,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 12 квітня 2016 року ОСОБА_7 засуджено за ч. ч. 1, 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України та призначено йому остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі.
05 жовтня 2017 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2017 року засудженому ОСОБА_7 у задоволенні його клопотання було відмовлено.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що на день набрання чинності Законом України «Про амністію в 2016 році» від 22 грудня 2016 року ОСОБА_7 не мав пільг, передбачених ст. 1 вказаного закону.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду щодо нього та звільнити його від подальшого відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію». Вимоги обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції є помилковим та необгрунтованим. Засуджений зазначає, що він має погашену судимість, про що свідчать матеріали справи, однак, вказане не було взято до уваги Білоцерківським міськрайонним судом. Також апелянт зазначає, що він відбув значну частину покарання та більше двох років працює на шкідливому виробництві з виготовлення миючих засобів. Окрім того, адміністрацією установи виконання покарання на дошці оголошень були розміщені прізвища засуджених, які підпадають під дію Закону України «Про амністію у 2016 році» та він був у вказаному переліку. Вказує, що, будучи сиротою, після застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» він зможе мати сімю та почати правослухняний спосіб життя.
Заслухавши доповідача, думку засудженого, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, яка проти задоволення апеляційної скарги засудженого заперечувала; вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 3 ст. 92 Конституції України, амністія оголошується законом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КК України, амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01 жовтня 1996 року передбачено, що рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом стосовно кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання.

У Законі України «Про амністію у 2016 році» передбачено вичерпний перелік підстав для звільнення особи від відбування покарання за амністією, який не підлягає розширеному тлумаченню.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджений вироком Оболонського районного суду м. Києва від 12 квітня 2016 року за ч. ч. 1, 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України та призначено йому остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Як в матеріалах провадження, так і в апеляційній скарзі засудженого відсутні будь-які відомості стосовно обставин, які дають підстави для застосування до ОСОБА_7 положень Закону України «Про амністію у 2016 році».

Посилання апелянта на те, що він був включений до списків осіб, які підлягають звільненню за амністією, складеному адміністрацією відбування покарань, не є підставою, яка вказує на те, що він підпадає під дію закону, оскільки таке рішення приймається виключно судом.

Що стосується посилання ОСОБА_7 на те, що він відбув значну частину покарання та став на шлях виправлення, то вказане, в подальшому, може стати підставою для застосування щодо нього положень ст.81 КК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого.

Керуючись ст.ст.404, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2016 році» залишити без зміни.

С У Д Д І :

__________________ ___________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4