Справа № 438/244/17
Номер провадження 1-кп/438/10/2018
В И Р О К
Іменем України
16 січня 2018 року Бориславський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориславі кримінальне провадження стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Борислава Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, відповідно ст.89 КК України, визнається таким, що не має судимості,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

за участі сторін судового провадження прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_3 , -

в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_3 22 лютого 2017 року близько 19 години 00 хвилин, перебуваючи у приміщенні магазину «При дорозі», що у м.Борислав на вул. С.Петлюри, 29а, підійшов до потерпілої ОСОБА_5 та вигнувши їй середній та вказівний пальці лівої руки, спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді синця на внутрішній поверхні лівого передпліччя в нижній третині, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 81 від 27.02.2017 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, після чого відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Samsung Gt Е 2232» imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 вартістю 210 гривень з двома сім-картами мобільних операторів «МТС» № НОМЕР_3 , вартістю 10 гривень, «Лайф» № НОМЕР_4 , вартістю 10 гривень, які належать ОСОБА_5 , чим спричинив потерпілій матеріальної шкоди на суму 230 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, та надав суду показання, що відповідають фабулі обвинувачення. Зокрема показав, що потерпіла ОСОБА_5 являється його цивільною дружиною. 22 лютого 2017 року, близько 19 години, приревнувавши потерпілу, обвинувачений прийшов на місце праці потерпілої завдав тілесні ушкодження та забрав у потерпілої мобільний телефон. Просить суд суворо не карати.

Заслухавши показання обвинуваченого, крім визнання вини обвинуваченим, винуватість останнього у вчинені кримінальних правопорушень підтверджується також зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:

постановою слідчого від 24.02.2017, згідно з якою мобільний телефон марки «Samsung Gt Е 2232» imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 білого кольору, без задньої кришки визнано речовим доказом та передано на зберігання потерпілій ОСОБА_5 ;

даними протоколу огляду предмету від 25 лютого 2017 року із фототаблицею, де предметом огляду був СД-диск з відеозаписом з камер спостереження в приміщенні магазину «При дорозі», що у м.Борислав на вул.Петлюри, 29 а. При відкритті вмісту диску було виявлено папки з файлами, при відкритті яких з різних ракурсів видно приміщення магазину «При дорозі», що у м.Борислав на вул.Петлюри, 29 а, місце вчинення кримінального правопорушення;

даними протоколу проведення слідчого експерименту від 06 березня 2017 року із фототаблицею, проведеного за участі підозрюваного ОСОБА_3 , під час якого останній показав про обставини вчинення ним відкритого викрадення мобільного телефону ОСОБА_5 із застосуванням насильства 22 лютого 2017 року близько 19 год. у приміщенні магазину «При дорозі», що у м.Борислав на вул.Петлюри, 29 а;

постановою слідчого від 27.02.2017, згідно з якою СД-диск марки «Arita», на якому записано відеозапис з камер спостереження в магазині «При дорозі», що у м.Борислав на вул.Петлюри, 29 а, визнано речовим доказом, який зберігається у матеріалах кримінального провадження №0000119 ;

даними протоколу огляду місця події від 24 лютого 2017 року із фототаблицею, де місцем огляду було приміщення кабінету №8 Бориславського ВПДВП ГУ НП у Львівській області, де ОСОБА_3 добровільно видав мобільний телефон марки «Samsung Gt Е 2232» imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 білого кольору без задньої кришки.

Аналізуючи зібрані у справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд знаходить винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведеною повністю і вважає, що його дії, правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна, поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання, відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, зокрема те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України законодавцем віднесено до тяжких злочинів.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , є щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує особливості конкретного злочину й обставин його вчинення, зокрема форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, та особу обвинуваченого, який відповідно ст.89 КК України, визнається таким, що не має судимості, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, на обліку у наркологічному диспансері не перебуває, на обліку у психіатричному кабінеті не перебуває, думку державного обвинувачення щодо обрання покарання у виді позбавлення волі із звільненням від відбуття покарання з випробуванням, думку потерпілої ОСОБА_5 , яка просить обрати обвинуваченому найм`якішу міру покарання не пов`язану із позбавлення волі, а також беручи до відома досудову доповідь Дрогобицького МРВ з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінена органом пробації як середній, а також висновок органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, - суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.186 КК України.

Підстав для застосування ст.69 КК України до обвинуваченого ОСОБА_3 , із врахуванням обставин справи, наслідків та тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, суд не вбачає.

Беручи до уваги вищезазначені обставини, зокрема тяжкість злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання, що знижує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, а також дані про особу обвинуваченого, суд також вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без відбуття покарання у виді позбавлення волі і тому до нього слід застосувати вимоги ст. 75 КК України, звільнивши останнього від відбування покарання із випробуванням та з покладенням ряду обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Майно, на яке накладено арешт, відсутнє.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувалися.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Борислава Львівської області визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання за ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування даного покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ у справі: мобільний телефон марки «Samsung Gt Е 2232» imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 білого кольору, без задньої кришки, який передано на зберігання потерпілій ОСОБА_5 - залишити у власності останньої.

Речовий доказ у справі: СД-диск марки «Arita», на якому записано відеозапис з камер спостереження в магазині «При дорозі», що у м.Борислав на вул.Петлюри, 29 а, який зберігається у матеріалах кримінального провадження №0000119, - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Бориславський міський суд Львівської області протягом 30 днів з моменту проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1