Справа № 204/8114/17
Провадження № 1-в/204/1878/17
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2017 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
адвоката ОСОБА_4

представника установи ОСОБА_5
особи, відносно якої
розглядається заява ОСОБА_6
при розгляді у закритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі заяви лікаря-психіатра ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -
ВСТАНОВИВ:
До суду надійшла заява лікаря-психіатра ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 .
Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02.03.2015, ОСОБА_6 звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення у стані неосудності суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.258-3 КК України. До ОСОБА_6 застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом.
В судовому засіданні представник ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» ОСОБА_5 підтримав подану заяву та просив суд продовжити застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 . Пояснив суду, що у ОСОБА_6 параноїдна симптоматика, яка проявляється в маячних ідеях реформаторства, зміни суспільства підтримує ідеї «соціалазма» та «комунізма». Підтримується порушення мислення. ОСОБА_6 виявляє особливу небезпеку для оточуючих, оскільки дисимілює хворобливі переживання, заперечує хворобу. Пацієнт отримує трудову реабілітацію, яка виражається у стимулюванні хворого до участі в простій побутовій зайнятості для попередження втрати побутових навичок самообслуговування. Пацієнт на даний час знаходиться на другому етапі реабілітації, у зв`язку з особливостями захворювання ОСОБА_6 ще потрібен час для настання ремісії. Зазначив, що у пацієнта був у травні 2015 року конфлікт з іншим пацієнтом, після цього конфліктів з іншими пацієнтами та персоналом не було, агресивних дій в їх бік не було. Також зазначив, що у ОСОБА_6 дисимуляція хворобливих переживань, маячні ідеї, що є одним з критеріїв суспільної небезпеки.
ОСОБА_6 просив відмовити в задоволенні заяви. Пояснив суду, що за період перебування в лікарні у нього погіршилося самопочуття, почалося порушення мови, що виражається у заїканні. Зазначив, що всі реабілітаційні програми він виконує, у вільний час читає книги. У відношенні до хворих та персоналу неконфліктний, підтримує з ними ввічливі стосунки. Алкогольні напої не вживає. Також зазначив, що в нього є мама, тато та сестра.
Адвокат ОСОБА_4 просив відмовити в задоволенні заяви та змінити ОСОБА_6 заходи примусового характеру.

Прокурор ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення заяви. Зазначила, що не доведено суспільної небезпечності ОСОБА_6 і в чому саме вона полягає. Зазначила, що в пацієнта вбачаються позитивні зміни, тому до нього застосовується трудова реабілітація. Також, судом було проведено бесіду з ОСОБА_6 , йому було задано багато питань, під час якої він спілкувався самостійно, логічно міркував, не виявляв агресії.
Заслухавши думку учасників процесу, обговоривши подану заяву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Згідно ч.1 ст.95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Згідно ч. 2 ст.514 КПК України зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.
Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» №1355 від 07 грудня 2017 року вбачається, що ОСОБА_6 страждає на хронічне психічне захворювання. Психічний стан хворого залишається нестабільним, зберігається актуальна параноїдна симптоматика, афективні порушення у вигляді дратівливості, напруженості, емоційної нестійкості на фоні виражених формальних розладів мислення у вигляді паралогічності, непослідовності, а також дисимуляція хворобливих переживань минулого шляхом їх заперечення та використання психологічно зрозумілих пояснень, з відсутністю критичного ставлення до свого психічного стану, тяжкості скоєного, не сформованістю позитивних терапевтичних настанов. Викладене свідчить про збереження особливої небезпеки хворого для оточуючих.
Вид примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості психічного захворювання в особи, тяжкості вчинення нею діяння з урахуванням її ступеня суспільної небезпечності. Виділяють активний та пасивний тип суспільної небезпечності.
З матеріалів вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачувався у скоєнні кримінальних правопорушень, що належать до тяжкого злочину та особливо тяжкого злочину, при цьому ним не спричинено матеріальної шкоди особистим чи державним інтересам, не завдано шкоди життю та здоров`ю громадян. Тому тяжкість діяння не є в даному випадку основним критерієм, який би обґрунтовував його лікування в психіатричній лікарні з суворим наглядом.
Представник установи в своїх поясненнях посилався на те, що у ОСОБА_6 наявний активний тип суспільної небезпечності, оскільки в нього зберігаються маячні ідеї, які виражаються у пропаганді «соціалізма» та «комунізма». Проте, зазначені ідеї є політичними ідеологіями, при цьому кожна людина має право обирати, якій саме політичній ідеологій їй слідувати. Тобто, мотивувати активний тип суспільної небезпеки лише тим, що ОСОБА_6 прихильний саме до цих політичних ідеологій, не можна.
Крім того, представник установи зазначив, що у ОСОБА_6 в травні 2015 року був конфлікт з іншим пацієнтом, тобто в нього зберігається агресивна поведінка. Проте, після того конфлікту пройшов вже тривалий час і ОСОБА_6 вже неодноразово було продовжено заходи примусового характеру. На даний час, суд розглядає заяву про стан здоров`я ОСОБА_6 на протязі останніх 6 місяців. З пояснень ОСОБА_6 та представника установи вбачається, що після того випадку, більше ніяких конфліктів з пацієнтами та персоналом не було. Тобто, на протязі вже тривалого часу у ОСОБА_6 зберігається спокійна врівноважена поведінка.
Також, з пояснень ОСОБА_6 , наданих ним у судовому засіданні, та представника установи, вбачається, що ОСОБА_6 підтримує встановлене лікування, проходить всі реабілітаційні програми. В лікарні знаходиться вже тривалий час, його психічний стан значно покращився. Під час спілкування в судовому засіданні, ОСОБА_6 спілкувався самостійно, міркував логічно, агресії не виявляв.
Також, судом враховується той факт, що під час перебування на лікуванні в ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» фізичний стан ОСОБА_6 погіршився, з`явилося порушення мови, що було встановлено судом при спілкуванні з ним.
У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що характер діяння не обґрунтовує утримання ОСОБА_6 у лікарні з суворим наглядом, а активний тип суспільної небезпеки у ОСОБА_6 , що є другим критерієм для визначення типу закладу для надання примусової медичної допомоги, нічим не підтверджений та не доведений у судовому засіданні, у зв`язку з чим судом не вбачається підстав для продовження його утримання у психіатричній лікарні з суворим наглядом.
Таким чином, у задоволенні заяви лікаря-психіатра ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 необхідно відмовити.
Керуючись ст.95 КК України, 514 КПК України, ст.ст.19, 22 Закону України Про психіатричну допомогу від 22.02.2000
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні заяви лікаря-психіатра ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи днів з дня її оголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: ОСОБА_1