Номер провадження: 11-кп/785/1236/17
Номер справи місцевого суду: 496/1465/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.12.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області ОСОБА_8 на вирок Біляївського районного суду Одеської області від 29.08.2017 року у кримінальному провадженні №0000038, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.01.2017 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біляївка Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого вироком Біляївського районного суду Одеської області від 18.02.2016 року за ч.ч. 2 і 3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років та 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки,
визнано винним та засуджено за ст. 128 КК України до покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі,

встановив:
Вищевказаним вироком ОСОБА_7 засуджений за те, 19.01.2017 року, приблизно о 20.30 годині, перебуваючи за адресою: Одеська область, Біляївський район, вул. Петровського, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході сварки з ОСОБА_9 , передбачаючи і свідомо допускаючи настання суспільно небезпечних наслідків, але лігковажно розраховуючи на їх ненастання, наніс декілька ударів рукою в область обличчя останнього, від яких потерпілий упав на тверду поверхню та отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому першої п`ясткової кістки правої кисті.
На даний вирок заступник прокурора Одеської області ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину та правильність його кваліфікації, просить оскаржуваний вирок скасувати в частині призначеного покарання та постановити в цій частині новий вирок, яким призначити обвинуваченому покарання за ст.128 КК України у виді 1 року обмеження волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарання, призначеного цим вироком, та покарання за вироком Біляївського районного суду Одеської області від 25.04.2017 року, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 4 років та 1 місяця позбавлення волі.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що, на його думку, при призначенні покарання суд безпідставно не застосував положення ч.4 ст.70 КК України, оскільки щодо обвинуваченого ОСОБА_7 на момент вчинення злочину був постановлений обвинувальний вирок Біляївського районного суду Одеської області від 25.04.2017 року.

Заслухавши суддю-доповідача; виступ прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; думку обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржуваний вирок без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильність його кваліфікації в апеляційній скарзі не оспорюються, тому не перевіряються апеляційним судом.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що оскаржуваним вироком від 29.08.2017 року був засуджений за вчинення злочину, який мав місце 25.01.2017 року. У його мотивувальній частині зазначено про те, що суду відомо про постановлення щодо ОСОБА_7 обвинувального вироку від 25.04.2017 року, однак при призначенні покарання вказаний вирок до уваги не береться, оскільки він не набрав законної сили.

Дійсно, згідно з ч.4 ст.70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, то у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Разом з цим, відповідно до вимог частини 2 ст.2 КК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Стаття 62 Конституції України проголошує, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може підлягати кримінальному покаранню, доки її вина не буде доведена в законному порядку і встановлена в обвинувальному вироку суду.

Ці принципи співвідносяться з положеннями п.3 ст. 129 Конституції України, п. 2 ст. 11 Загальної декларації прав людини Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948 року, п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадські та політичні права Генеральної Асамблеї ООН від 18.12.1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року, за змістом яких кожна особа вважається невинуватою у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Таким чином, підсумовуючи викладене, апеляційний суд констатує, що остаточно винність особи у вчиненні кримінального правопорушення встановлюється обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили у встановленому законом порядку, до цього моменту особа вважається невинуватою у вчиненні злочину.
Апеляційним судом було встановлено, що на момент постановлення оскаржуваного вироку попередній вирок Біляївського районного суду Одеської області 25.04.2017 року законної сили не набрав, оскільки був оскаржений в апеляційному порядку.

Таким чином, судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 обґрунтовано не застосував положення ч.4 ст.70 КК України та не врахував покарання, призначене вироком Біляївського районного суду Одеської області 25.04.2017 року.

Інших доводів апеляційному суду надано не було.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуваний вирок - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд Одеської області
постановив:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Біляївського районного суду Одеської області від 29.08.2017 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ст. 128 КК України, - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4