Справа № 635/7613/17
Провадження № 1-в/635/56/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання засудженого ОСОБА_4 , який утримується в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№ 100)» відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Могильов-Подільський Вінницької області, громадянина України, з середньою освітою, який одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , судимий:

- 12.02.1990 р. Вишгородським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 81, ст. 46-1 КК України в редакції 1960 року до 3 років позбавлення волі з відстрочкою на 1 рік;

- 04.12.1990 р. Вишгородським районним судом Київської області за ч. 4 ст. 81, ч. 3 ст. 42 КК України в редакції 1960 року до 4 років позбавлення волі;

- 20.09.1994 р. Вишгородським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 140, ч. 1 ст. 229-6 , ст. 42 КК України в редакції 1960 року до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 08.08.2002 р. Вишгородським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 308, ч. 2 ст. 309, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 02.11.2006 р. Вишгородським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 309 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 14.06.2007 р. Броварським районним судом Київської області за

ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 263, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений 16.11.2011 р. умовно-достроково на 04 місяця 18 днів;

з а с у д ж е н и й: 06.11.2013 р. Бахмацьким районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 311, 395, ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини належного йому майна;

про умовно-дострокове звільнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 засуджений 06.11.2013 р. Бахмацьким районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 311, 395, ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини належного йому майна. Вирок набрав законної сили 06.12.2013 р.

Ухвалою Роменського міського районного суду Сумської області від 11 лютого 2016 року у зв`язку із змінами в ч. 5 ст. 72 КК України від 26 листопада 2015 року ОСОБА_4 зараховано в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 09 вересня 2012 року по 06 грудня 2013 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання - 09.09.2012 року.

Кінець строку відбуття покарання - 13.06.2018 року.

Засуджений ОСОБА_4 , який утримується в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№ 100)» звернувся до суду з клопотанням, яким просить вирішити питання про його умовно-дострокове звільнення на невідбутий строк.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 539 КПК України при вирішенні судом питань, пов`язаних із виконанням вироку у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час місця розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, інші особи у разі необхідності. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причині неприбуття.

Оскільки, особи, які беруть участь у кримінальному провадженні, в судове засідання не з`явилися, але до суду звернулися з заявами, в яких просили розглянути клопотання без їх участі, суд вважає за можливим на підставі ч. 4 ст. 539 КПК України розглянути клопотання у відсутність осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Суд, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання, дослідивши матеріали особової справи, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 09 вересня 2012 року. Під час тримання у Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор» ОСОБА_4 характеризувався посередньо, порушень вимог режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.

З 14 березня 2014 року ОСОБА_4 відбував строк покарання в Державній установі «Роменська виправна колонія (№56)», де за час відбування покарання характеризувався негативно, за допущені порушення вимог режиму тримання притягувався до дисциплінарної відповідальності шість разів, заохочувався адміністрацією установ один раз.

З 15 грудня 2016 року ОСОБА_4 відбував строк покарання в Державній установі «Райківська виправна колонія (№73)», де характеризувався посередньо, порушень вимог режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 19 вересня 2017 року ОСОБА_4 перебуває на лікуванні в багатопрофільній лікарні при Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)». За період лікування характеризується посередньо, порушень вимог режиму тримання не допускає, стягнень та заохочень не має. Дотримується правил поведінки та розкладу дня в лікувальному закладі. Всі медичні призначення, а також вимоги адміністрації виконує в повному обсязі. До медичного персоналу установи ставиться з повагою, вимоги виконує.

Виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання

Відповідно до положень ст. 81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи ОСОБА_4 за період відбування покарання має одне заохочення та шість стягнень, не працював.

ОСОБА_4 має сім судимостей, неодноразово засуджувався за вчинення тяжких корисливих злочинів та знову вчинив тяжкі злочини, умовно-достроково звільнявся на невідбуту частину покарання і знову вчинив злочини. Також, ОСОБА_4 вчиняв нові злочини в період іспитового строку за попереднім вироком, коли суд звільняв ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, тобто не виправдовував довіри суду. ОСОБА_4 вже відбував покарання в місцях позбавлення волі, але належних висновків для себе не зробив. Зазначені факти свідчать про небажання засудженого ставати на шлях перевиховання та виправлення та про неефективність застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання для виправлення засудженого ОСОБА_4 .

Суд вважає, що за час відбування покарання поведінка засудженого, ставлення засудженого ОСОБА_4 до праці, додержання ним вимог режиму, не доводять його виправлення, а тому суд не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_4 вимог ст. 81 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_4 , який утримується в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№ 100)», про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвалу направити до Державної установи «Темнівська виправна колонія (№ 100)» для виконання.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1