Справа № 646/7610/17
№ провадження 1-кп/646/753/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.12.17 м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого у справі судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурорів - ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 00000643 від 28.03.2017 року

відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мерефа Харківського району Харківської області, українця, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, офіційно працюючого вантажником з 04.12.2017 року , неодруженого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз: 09.11.2012 Харківським районним судом Харківської області за ч.1 ст.121, ч.З ст.15, ч.З ст.185, 70, 71 КК України до 5-ти років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 16.02.2016 умовно- достроково на не відбутий строк 1 рік 7 місяців 12 днів,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи неодноразово судимим за вчинення корисливих злочинів, останній раз: 09.11.2012 Харківським районним судом Харківської області за ч.І ст.121, ч.З ст.15, ч.З ст.185, 70, 71 КК України до 5-ти років 1 місяця позбавлення волі, звільнившись 16.02.2016 умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 7 місяців 12 днів, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення і перевиховання не став і знову вчинив умисне кримінальне правопорушення проти власності за таких обставин.

Так, 27 лютого 2017 року, приблизно о 16:30 годині, ОСОБА_4 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , в під`їзді №1, діючи в групі та за попередньою змовою з ОСОБА_5 , маючи спільний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою незаконного збагачення, з корисливих мотивів, діючи повторно, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з тамбуру, де розташовані квартири АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_6 , вартість якого була визначена висновком судово-товарознавчої експертизи №1088 від 14.03.2017 року, а саме: компресор ТМ «Минск-24», вартістю 1991,51 гривень, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1991,51 гривень, після чого покинули місце вчинення злочину, звернувши викрадене майно у свою власність та розпорядившись ним на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , визнав свою вину у вчиненні злочину в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованого йому діяння, пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення, за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні пояснив, що він дійсно 27 лютого 2017 року, приблизно о 16:30 годині, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , в під`їзді №1, діючи в групі та за попередньою змовою з ОСОБА_5 , маючи спільний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, оскільки ОСОБА_6 не сплатив грошей за виконану роботу, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з тамбуру, де розташовані квартири АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , таємно викрав майно потерпілого компресор ТМ «Минск-24», після чого покинули місце вчинення злочину, звернувши викрадене майно у свою власність та розпорядившись ним на власний розсуд.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

У відповідності до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб (крадіжка).

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів".

Відповідно до ст. 12 КК України, ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості.

Обставиною, яка згідно зі ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття, яке виразилось у критичному відношенні до своєї протиправної поведінки.

Обставини, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання - рецедив.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він офіційно працевлаштований вантажником, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимим за вчинення корисливих злочинів, останній раз: 09.11.2012 Харківським районним судом Харківської області за ч.1 ст.121, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, 70, 71 КК України до 5-ти років 1 місяця позбавлення волі, звільнившись 16.02.2016 умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 7 місяців 12 днів, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення і перевиховання не став і знову вчинив умисне кримінальне правопорушення проти власності, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Наведене характеризує ОСОБА_4 як суспільно-небезпечну особу, яка не бажає становитися на шлях виправлення та перевиховання.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, з врахуванням тяжкості вчиненого злочину, обставини відповідно до ст. ст. 66, 67 КК України, даних про особу обвинуваченого, позиції сторони обвинувачення, в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України та на підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 09.11.2012 року визнати остаточне покарання у вигляді позбавлення волі. Саме таке покарання буде сприяти меті призначення покарання.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.10.2017 року по справі № 646/7276/17 ( 1-кс/646/5003/2017) ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 4800,00 грн., яка внесена на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області 20.10.2017 року .

Враховуючи, що запобіжний захід у виді застави не був порушений в ході розгляду справи, то запобіжний захід у вигляді застави підлягає продовженню з встановленими обов`язками до звернення вироку до виконання, а внесений розмір застави підлягає поверненню ОСОБА_4 після звернення вироку до виконання та набрання вироком законної сили.

Речові докази відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Судові витрати покласти на обвинуваченого.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 100, 124, 126, 314, 373, 374, 472, 474 та 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого. 2 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді 2 двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 09.11.2012 року остаточно призначити покарання у виді 2 ( двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Після набрання вироком суду законної сили ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримати та через державну установу «Харківська установа виконання покарань №27» направити до місць відбування покарання.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судові витрати за проведення експертизи № 1088 від 14.03.2017 року у сумі 175,92 грн.

Після набрання вироку законої сили заставу у розмірі 4800,00 гривень, яка була визначена ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.10.2017 року, внесена на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області 20.10.2017 року у справі № 646/7276/17 ( 1-кс/646/5003/2017) повернути заставодавцю.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору негайно вручити копію вироку.

Суддя ОСОБА_1