АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів -ОСОБА_2 - ОСОБА_3
за участю секретаря - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження №0002418 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2016 року, яким

ОСОБА_8
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимий,
визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12, ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, та призначено покарання за:

- п.п. 6, 12, ч. 2 ст. 115КК України у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна;
- за ч. 4 ст. 187 КК України у виді 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого більш суворим покаранням, остаточно призначено покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

ОСОБА_7
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Києва, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 26 квітня 2006 року Оболонським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 186 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 роки;
- 7 грудня 2004 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 23 жовтня 2004 року умовно-достроково на 1 рік 5 місяців;
- 25 грудня 2009 року Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 2 жовтня 2013 року по відбуттю строку покарання.
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна;

визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за п.п. 6, 12, ч. 2 ст. 115 КК України та виправданий за недоведеністю вчиненого кримінального правопорушення.

за участю сторін судового провадження
прокурора - ОСОБА_9 , ОСОБА_10
потерпілого - ОСОБА_11
представника потерпілої - ОСОБА_12
захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14
обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8
В С Т А Н О В И Л А :
Згідно вироку суду, 1 березня 2015 року приблизно о 20.30 год. в квартирі АДРЕСА_3 ОСОБА_15 , кримінальне провадження відносно якого закрито у зв`язку зі смертю, будучи особою, що раніше вчинила розбій, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб вчинили напад на ОСОБА_16 з метою заволодіння майном останнього, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя особи, що зазнала нападу, та із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.
Крім того, ОСОБА_15 і ОСОБА_8 умисно протиправно заподіяли смерть ОСОБА_16 з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, за наступних обставин.
Так, у вказаний час ОСОБА_16 з метою з`ясування питання щодо купівлі-продажу квартири, на запрошення ОСОБА_15 прибув до квартири АДРЕСА_3 , де перебували господар ОСОБА_8 , а також ОСОБА_15 та ОСОБА_7 , які попередньо вступили в злочинну змову між собою з метою нападу на ОСОБА_16 та заволодіння його майном.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_15 , будучи особою, що раніше вчинила розбій, в одній з кімнат квартири, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , розпочав штовханину з ОСОБА_16 , під час якої останній захищався. Тоді ОСОБА_8 взяв в одній з кімнат дерев`яну биту та наніс нею удари ОСОБА_16 по спині та голові. ОСОБА_7 в цей час утримував рукою за ліве передпліччя потерпілого ОСОБА_16 , який чинив опір та відбивався від ударів, та наніс кулаком правої руки потерпілому не менше 3 ударів у ліву бокову частину тулубу. ОСОБА_16 вирвався від ОСОБА_8 і ОСОБА_7 та вибіг в коридор.
ОСОБА_15 та ОСОБА_8 , розуміючи, що вчинення опору потерпілим ОСОБА_16 може зашкодити завчасно обумовленому плану, вийшли за його межі, та з метою умисного протиправного заподіяння смерті потерпілому, з корисливих мотивів, діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_8 , реалізуючи злочинний намір, направився за потерпілим та продовжив наносити йому удари дерев`яною битою, від яких останній впав на підлогу. Потім ОСОБА_15 вихопив у ОСОБА_8 дерев`яну биту, якою продовжив наносити ОСОБА_16 удари, від яких останній втратив свідомість.
Діями ОСОБА_15 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_16 були заподіяні легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоров`я, у виді забійної рани 3-го пальця правої кисті, синця на задній поверхні правої кисті, поверхневої забійної рани на передній поверхні грудної клітки зліва, тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді забійної клаптевої рани на 1-му пальці правої кисті з роздробленням нігтьової фаланги пальця, закритого фрагментарного перелому лівої ліктьової кістки та тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя у вигляді забійних ран в тім`яно-потиличній ділянці голови, які мають різний напрямок, додаткові ушкодження перетинаються з формуванням клаптів шкіри (по даним медично-криміналістичного дослідження - складна рана, яка складається з 16 елементів); шести забійних ран в лівій тім`яній ділянці; забійної рани в лобовій ділянці зліва; просочуючих крововиливів в м`які покрови голови в місцях розташування ран; лінійних переломів кісток склепіння та основи черепу; двостороння субдуральна гематома об`ємом справа біля 50 см куб, зліва біля 60 см куб.; розповсюдженого двостороннього субарахноідального крововиливу над півкулями головного мозку та на задній поверхні півкуль мозочка; крововиливу в шлуночки головного мозку та на задній поверхні півкуль мозочка; крововиливу в шлуночки головного мозку; забоїв головного мозку в лівій лобовій, скроневій та потиличній частинах, які в своїй сукупності формують комплекс відкритої черепно-мозкової травми, від чого наступила смерть ОСОБА_16 .
Після цього, ОСОБА_15 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 заволоділи майном ОСОБА_16 - грошима в невстановленій сумі, мобільним телефоном «Флай» вартістю 3000 грн., золотою обручкою вартістю 2000 грн., золотими ланцюжком та ладанкою загальною вартістю 9100 грн., наручним годинником «Орієнт» вартістю 3000 грн., а всього майном загальною вартістю 17100 грн.
Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині - ОСОБА_16 1 березня 2015 року приблизно о 20.30 год. в квартирі АДРЕСА_3 , з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_17 та ОСОБА_15 за викладених вище обставин.

Суд визнав недоведеним обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115 КК України.

Цим же вироком вирішено питання щодо судових витрат, цивільного позову та речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор у справі ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати в частині виправдування ОСОБА_7 за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, а в частині засудження ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 187 КК України та ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України залишити без змін; ухвалити новий вирок, яким визнати винуватим ОСОБА_18 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п. 6 , 12 ч. 2 ст. 115 КК України, та призначити покарання за ч. 4 ст. 187 КК України 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна; за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно ОСОБА_7 призначити покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, прокурор зазначає, що вирок про недоведеність вини обвинуваченим ОСОБА_7 за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України є незаконним та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Так, на думку апелянта, суд першої інстанції при визнанні ОСОБА_7 невинуватим в частині ст. 115 КК України, достатньою мірою не врахував обставини справи, докази сторони обвинувачення та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним діяння.
Зокрема, прокурор зазначає, що, виправдовуючи ОСОБА_7 у вчиненні вказаного злочину, суд вказав, що ОСОБА_15 та ОСОБА_8 вийшли за межі обумовленого плану і продовжили наносити потерпілому дерев`яною битою удари тілесні ушкодження, а ОСОБА_7 не вчиняв активних дій по відношенню до потерпілого. На думку прокурора, вказані доводи є неприпустимими, оскільки ОСОБА_7 тримав потерпілого ОСОБА_16 за руку в той час, як ОСОБА_15 почав наносити удари, та сам ОСОБА_7 безпосередньо наніс три удари кулаком в обличчя та тулуб потерпілого.
Як вважає прокурор, покарання у виді 15 років позбавлення волі буде достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_19 , враховуючи те, що він раніше судимий за вчинення тяжких злочинів, посередньо характеризується за місцем проживання, офіційно не працює.

Захисник ОСОБА_6 , не погоджуючись з вироком суду, в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок суду в частині засудженого ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 187 КК України, перекваліфікувавши дії останнього на ч. 1 ст. 396 КК України, визнавши його винуватим у вчиненні цього злочину.
Так, на думу захисника, досліджені судом докази в їх сукупності, не підтверджують винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину за обставин, визнаних судом доведеними. Крім того, з показань ОСОБА_7 вбачається, що до 21 год. 1 березня 2015 року він перебував в іншому місці, що можуть підтвердити свідки. Сторона захисту заявляла клопотання про допит свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , яке було задоволене, але в подальшому, не ставлячи на обговорення вказане питання, суд завершив з`ясування обставин та перейшов до дебатів, що в свою чергу потягло неповноту судового розгляду, оскільки залишились недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного рішення.
Крім того, захисник посилається на те, що прокурор ОСОБА_22 , майже через рік, 2 серпня 2016 року, в присутності захисника оголосив ОСОБА_7 про підозру у вчиненні злочину, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, у кримінальному провадженні № 0002418. В той же день в цьому ж провадженні намагався виконати вимоги ст. 290 КПК України, не надавши для ознайомлення стороні захисту жодного доказу, повідомивши, що всі докази в суді. Більш того, 19 вересня 2016 року прокурор ОСОБА_22 звернувся до суду з обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0002418, який містив в собі висунення додаткового обвинувачення та зміну обвинувачення, однак, в порушення ст. 291 КПК України не надав суду разом з обвинувальним актом реєстр матеріалів, розписки обвинувачених про отримання обвинувального акту. В порушення ст. 384 КПК України прокурором не роз`яснено ОСОБА_7 його право на розгляд кримінального провадження судом присяжних. Суд, провівши на підставі вказаного обвинувального акту підготовче судове засідання, на вказані порушення уваги не звернув, належної правової оцінки не надав та знову ж в порушення ст. 384 КПК України не роз`яснив ОСОБА_19 право на слухання справи судом присяжних. Більше того, суд не звернув уваги на квінтесенцію новел кримінального процесу, а саме на ту обставину, що підозра та обвинувачення було висунуте поза межами ЄРДР.

Окрім того захисник звертає увагу на те, що на його думку, слідчий експеримент, проведений у кримінальному провадженні, є недопустимим доказом, оскільки проведений з порушенням права ОСОБА_19 на захист.
Також захисник посилається на те, що судом всі сумніви в кримінальному провадженні враховані в бік обвинувачення, що є недопустимим. ОСОБА_19 визнавав факт того, що сам пропонував ОСОБА_8 не повідомляти поліцію про те, що сталося, і сам також поліцію про вказаний факт не повідомив, тим самим приховавши вчинення тяжкого злочину.

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції відносно нього за ч. 4 ст. 187 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляції звертає увагу на те, що суд першої інстанції так ретельно вивчив матеріали справи, не помітивши при цьому, що золоту ладанку було вилучено під час огляду трупа.
Крім того, посилається на те, що йому було оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, при цьому не було надано стороні захисту жодних матеріалів, які б давали підстави оголошувати підозру та складати обвинувальний акт в цій частині, для ознайомлення прокурор ОСОБА_22 19 вересня 2016 року подав до Деснянського районом суду м. Києва обвинувальний акт про зміну обвинувачення та висунення додаткового обвинувачення, не додавши до нього ні розписки про отримання обвинувального акту, ні реєстру матеріалів кримінального провадження, та не роз`яснивши йому право на слухання справи судом присяжних, як того вимагає ст. 384 КПК України. Таке ж порушення допущено й судом першої інстанції.

На апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 представник потерпілої ОСОБА_23 ОСОБА_12 подав заперечення, в яких представник, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника, посилаючись на те, що під час слідчого експерименту ОСОБА_7 послідовно та чітко розповідав про всі обставини вчиненого ними злочину, про його роль у цьому. Крім того, захисником в суді першої інстанції не ставилося жодного разу питання про визнання цього доказу недопустимим. Також представник потерпілої звертає увагу, що доводи апеляції захисника спростовуються і показаннями обвинуваченого ОСОБА_8 під час слідчого експерименту щодо участі та ролі ОСОБА_7 у вчиненні злочинних дій. Окрім того, на думку представника потерпілого, доводи захисту спростовуються і протоколом проведення негласних слідчих дій, відповідно до якого ОСОБА_8 вказував про запланованість вбивства та участь у цьому трьох осіб.
Представником потерпілої також наголошено на тому, що свідкиОСОБА_20 та ОСОБА_21 неодноразово викликалися судом, та саме через неявку свідків неодноразово відкладався розгляд справи. Крім того, на думку представника потерпілої, ОСОБА_20 є дівчиною ОСОБА_7 , а тому особою, зацікавленою в результатах розгляду справи. Інший свідок ОСОБА_21 є сестрою ОСОБА_20 , а тому, на думку представника потерпілої, є також зацікавленою особою.

Як зазначає у запереченнях ОСОБА_12 , у кримінальному провадженні достатньо доказів, які в сукупності свідчать про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень.

Вирок стосовно ОСОБА_8 не оскаржується.

Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги прокурора та заперечувала проти задоволення апеляційних скарг захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілого та представника потерпілої, які, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим, разом з тим не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, категорично заперечуючи проти апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, захисників та обвинувачених, які підтримали апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 , заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги прокурора, провівши судові дебати та надавши обвинуваченим останнє слово, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг та провівши апеляційний розгляд в їх межах, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги прокурора, захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягають з таких підстав.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні злочину за обставин, встановлених судом, себе не визнав та під час розгляду справи в суді першої інстанції показав, що 1 березня 2015 р. він цілий день знаходився за місцем свого проживання, а приблизно о 21.15 год. приїхав на маршрутці додому до ОСОБА_8 , з яким хотів покурити трави, випити пива. Двері квартири йому відчинив ОСОБА_8 . Він ( ОСОБА_24 ) зайшов в квартиру, та побачив, що весь коридор в крові. ОСОБА_8 був напідпитку та повідомив, що вбив чоловіка, після чого показав у великій кімнаті труп, загорнутий в килим Потім ОСОБА_8 запитав, що робити. Він ( ОСОБА_24 ) сказав, що якщо ОСОБА_8 хоче в тюрму, то треба викликати міліцію, а, якщо - ні, то труп треба вивезти і закопати. Він ( ОСОБА_24 ) пішов на кухню і закурив. В цей час до квартири прийшов брат ОСОБА_8 , з яким ОСОБА_8 направився до великої кімнати, де про щось розмовляли, а він ( ОСОБА_24 ) поїхав додому. Під час слідчого експерименту він обмовив себе, оскільки його били працівники міліції, не давали йому адвоката.

Однак, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясував всі обставини кримінального провадження, перевірив їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, які досліджені в судовому засіданні та оцінені з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, яківзаємодоповнюються та узгоджуються між собою, та яким дана належна оцінка у вироку, у зв`язку з чим дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку.

З показань потерпілої ОСОБА_23 вбачається, що вбитий ОСОБА_16 - її чоловік, з яким вона перебувала в шлюбі. На момент вбивства чоловіка була вона вагітна. Чоловік працював електриком у військовій частині біля станції метро «Лісова» і ще десь підробляв електриком. 1 березня 2015 року о 08.45 год. чоловік на своєму автомобілі виїхав з дому на роботу. Приблизно о 17.30 год. вони зустрілися з чоловіком біля його роботи, після чого приблизно о 18.45 год. чоловік підвіз її до місця проживання, а сам поїхав дивитися трьохкімнатну квартиру біля станції метро «Лісова», оскільки вони мали намір купити квартиру. Чоловік обіцяв повернутися через хвилин 30, але не повернувся. О 19.55 год. вона зателефонувала чоловікові на мобільний, але телефон був вимкнений. Вона постійно телефонувала чоловіку, але зв`язку з ним не було. Наступного дня вранці вона викликала міліцію і подала заяву про зникнення чоловіка. Через декілька днів на Лісовому масиві було знайдено автомобіль чоловіка, а 4 березня 2015 року їй повідомили, що її чоловіка знайшли в лісі мертвого. У чоловіка на руці був перстень золотий з цирконієм, на шиї - золотий ланцюжок з підвіскою у вигляді божої матері, на руці був годинник. У чоловіка було дві сумки: одна розмірами листа формату А4, в якій він носив документи - паспорт громадянина України і закордонний паспорт, документи на автомобіль, ключі від автомобіля, квартири, з місця роботи, навігатор, прилад для вимірювання фарби на автомобілях, гаманець чорного кольору з грошима, суми вона не знає. Друга сумка була темно-вишневого кольору, в ній він носив викрутки, грошові монети. Також у чоловіка був мобільний телефон «Флай» вартістю 3000 грн., який зник. На даний час телефон знайшли, але в неробочому стані, з розбитим склом. В машині знаходились і зникли інструменти, її і чоловіка окуляри, щітки, інші дрібні речі. 1 березня 2015 року у чоловіка при собі знаходились гроші в сумі приблизно 16-20 тисяч грн., які він збирав за електроенергію у продавців на ринку «Лісовий» і здавав в касу. На її думку, її чоловік був знайомий зі ОСОБА_15 , який раніше перебував в місцях позбавлення волі та через якого чоловік передавав посилки для друга, що знаходився в СІЗО.

Відповідно до показань потерпілого ОСОБА_11 - вбитий ОСОБА_16 - його рідний брат, який працював електриком на ринку «Лісовий» і у військовій частині біля станції метро «Лісова». 1 березня 2015 року в обідній час він спілкувався з братом по телефону, останній повідомив, що збирається їхати дивитися квартиру, яку недорого продавав кореєць чи китаєць. Брат хотів купити квартиру для себе або для перепродажу. Після вбивства брата працівники міліції запитували у нього, хто такий ОСОБА_15 , на що він відповів, що не знає. Він ( ОСОБА_11 ) почав телефонувати друзям і знайомим брата з метою дізнатися, хто такий ОСОБА_15 . В СІЗО знаходиться знайомий брата з ОСОБА_25 , якому він теж зателефонував і дізнався, що брат передавав йому передачі через ОСОБА_15 .. Також від друзів брата йому відомо, що ОСОБА_15 неодноразово бачили на ринку біля станції метро «Лісова» з братом. 1 березня 2015 року у брата при собі були мобільний телефон, годинник, золоті перстень, ланцюжок з ладанкою, навігатор, прилад для вимірювання фарби, інструменти. Ладанка була повернута слідчим, вона випала в капюшон одягу.

З показань свідка ОСОБА_26 вбачається, що він працює неподалік станції метро «Лісова», та бачив декілька разів загиблого та ОСОБА_15 на ринку біля станції метро «Лісова», де останні спілкувалися.

Свідок ОСОБА_27 вказав, що він товаришував з ОСОБА_16 , який працював електриком у військовій частині біля станції метро «Лісова», та разом займались спортом. В одну із субот 2015 року він повертався зі спортзалу, приблизно о 15.30 год. вийшов з маршрутки біля ринку «Лісовий», де біля ларьку побачив ОСОБА_16 , який пив чай. Деякий час вони поспілкувалися, після чого він ( ОСОБА_28 ) направився додому, а о 4-5 годині ранку йому зателефонувала дружина ОСОБА_16 і повідомила, що останній зник. Йому ( ОСОБА_28 ) здається, що ОСОБА_16 був знайомий зі ОСОБА_15 , оскільки декілька разів бачив їх на ринку «Лісовий», коли вони разом пили чай.

За наслідками проведення слідчого експерименту від 8 березня 2015 р., під час якого проводилась відеозйомка, яка була переглянута в судовому засіданні, встановлено, що ОСОБА_8 , за участю захисника, вказав обставини вчиненого злочину, відповідно до яких провів всіх учасників зазначеної слідчої дії до квартири АДРЕСА_3 , яка розташована на 4 поверсі 2-го під`їзду будинку, де показав, що 1 березня 2015 року у вечірній час до нього прийшли знайомі ОСОБА_29 на прізвисько ОСОБА_30 та ОСОБА_31 . Коли прийшов потерпілий до нього, то двері квартири потерпілому відчинив він. В квартирі він стояв позаду потерпілого із битою в руках з метою подолання волі останнього до опору, якщо почнеться сутичка. Між потерпілим, ОСОБА_32 та ОСОБА_33 виникла штовханина, і йому сказали бити потерпілого. Він наніс 2 удари битою по голові потерпілого. Після нанесених ударів потерпілий намагався вийти з квартири, направився до виходу, де біля вхідних дверей впав. Він ( ОСОБА_34 ) наніс ще декілька ударів потерпілому по тулубу та відтягнув його за ноги в глиб коридору. Після цього ОСОБА_31 взяв биту та наніс приблизно 4 удари по голові потерпілого. Після цього ОСОБА_31 взяв кабель та почав душити потерпілого, який на той час не подавав ознак життя. Він замотав потерпілого в килим, на якому той лежав, та затягнув його до кімнати, що праворуч від входу в квартиру, а сам вийшов на вулицю. Повернувшись до квартири, він продовжив замотувати труп потерпілого ще в один килим та ковдру, які закріпив скотчем та мотузкою. ОСОБА_35 описав потерпілого, вказав, в чому був одягнений потерпілий: в чорну куртку, сині джинси та туфлі чорного кольору. Також ОСОБА_8 показав, як він з братом виносили труп потерпілого, який вивезли на автомобілі «пиріжок» білого кольору, але куди показати не зміг, зауваживши, що дороги не бачив, оскільки їхав у багажному відсіку, який був без вікон. За кермом був незнайомий йому чоловік, а з ним був наглядно знайомий ОСОБА_36 (ас. 177-179 т. 2).

За результатами проведення негласної слідчої дії - аудіозапису розмов ОСОБА_8 з іншою особою, ОСОБА_8 визнавав свою участь разом з двома іншими особами у вбивстві чоловіка з користі, розповідав про обставини вбивства та подальші дії, пов`язані з позбавленням трупа (ас. 240-241 т.2).

З протоколу та відеозапису проведення слідчого експерименту з ОСОБА_7 , під час якого проводилась відеозйомка та який було переглянуто в судовому засіданні, ОСОБА_7 показав, що 1 березня 2015 року в денний час він на прохання свого знайомого на ім`я ОСОБА_31 приїхав до останнього на квартиру, яку знімав ОСОБА_31 , та де перебував і ОСОБА_8 . В вечірній час ОСОБА_31 повідомив, що піде на вулицю, де забере свого знайомого ОСОБА_37 . Пізніше йому стало відомо, що це ОСОБА_16 .. ОСОБА_31 попросив його ( ОСОБА_24 ) допомогти, коли розпочнеться бійка, і він почне наносити цьому ОСОБА_38 тілесні ушкодження. Через деякий час ОСОБА_31 привів ОСОБА_16 до квартири, де між ОСОБА_32 та потерпілим розпочалася розмова на підвищених тонах. Мова йшла про гроші. Потім між ОСОБА_32 та ОСОБА_39 почалася сварка, під час якої ОСОБА_31 вдарив ОСОБА_16 кулаком по тулубу. Після цього ОСОБА_40 схопив дерев`яну биту та наніс нею не менше 3 ударів в область голови та по спині потерпілого. Він ( ОСОБА_24 ) особисто утримував ОСОБА_16 за ліву руку та теж наніс йому 3 удари по корпусу ліворуч. ОСОБА_16 впав, а ОСОБА_31 забрав у ОСОБА_41 биту, якою продовжив бити потерпілого по голові. Потім ОСОБА_40 сів на спину ОСОБА_16 , фрагментом кабелю обгорнув його шию та здавлював, поки потерпілий не перестав подавати ознак життя (ас. 209-212 т. 2).

Згідно до показань свідка ОСОБА_42 , 1 березня 2015 року приблизно о 19 год. він прийшов додому, де знаходився брат ОСОБА_40 . Через декілька хвилин він ( ОСОБА_43 ) вийшов на вулицю, щоб прогулятися, і повернувся додому приблизно о 23 год. В коридорі квартири він побачив труп людини, замотаний в килим, та кров на підлозі і на стінах. В квартирі знаходились брат та ОСОБА_7 , у яких він запитав, що трапилось, але відповіді не отримав. Він почав кричати, відчув себе погано і вийшов на вулицю, де біля парадного зустрів ОСОБА_15 , який сказав, що дав його брату гроші, щоб він допоміг йому винести, але що, не сказав. Він ( ОСОБА_43 ) повернувся до квартири, де ОСОБА_7 вже не було, і допоміг брату винести на вулицю труп. До під`їзду під`їхала машина, з якої з пасажирського сидіння вийшов його знайомий на ім`я ОСОБА_36 . Хто його направив чи викликав, йому ( ОСОБА_44 ) невідомо. ОСОБА_36 відчинив будку автомобіля, куди вони з братом загрузили труп, а також сіли самі. За кермом автомобіля був водій, але він ( ОСОБА_43 ) його не бачив. Проїхавши хвилин 5-10, зупинилися в лісі, де вивантажили та залишили труп. Як вони їхали, якою дорогою, він не бачив, оскільки в будці не було вікон. За пропозицією ОСОБА_45 брат спалив свій одяг - куртку і штани. Після цього вони з братом повернулися додому, де брат дав йому гроші в сумі приблизно 300 грн., і він ( ОСОБА_43 ) поїхав до бабусі в Миронівський район.

З показань свідка ОСОБА_46 вбачається, що він, працюючи лісником в Дніпровському лісництві, весною 2015 р. біля лісового кладовища знайшов труп чоловіка, загорнутий в ковдру та замотаний скотчем, у зв`язку з чим викликав міліцію.

Згідно до протоколу огляду місця події від 4 березня 2015 року та фототаблиць до нього вбачається, що в п`яти метрах від ґрунтової дороги в лісопарковій зоні, в 300 метрах від вул. Крайньої в м. Києві, неподалік «Лісового» кладовища, виявлено труп особи чоловічої статі, обгорнутий килимами, ковдрами, скотчем, мотузкою, стрічкою з пластиковою застібкою, одягнений в сміттєві пакети, з чисельними тілесними ушкодженнями на голові та інших частинах тулубу (ас. 237-244т.1).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 607/2, при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_16 виявлені тілесні ушкодження у вигляді забійних ран в тім?яно-потиличній ділянці голови, які мають різний напрямок; додаткові ушкодження, перетинаються з формуванням клаптів шкіри, шість забійних ран в лівій тім`яній ділянці, забійна рана в лобовій ділянці зліва, просочуючі крововиливи в м`яких покровах голови в місцях розташування ран, лінійні переломи кісток склепіння та основи черепу, двостороння субдуральна гематома об`ємом справа біля 50 см.куб, зліва - біля 60 см.куб; розповсюдженого двостороннього субарахноідального крововиливу над півкулями головного мозку та на задній поверхні півкуль мозочка, крововиливу в шлуночки головного мозку, забоїв головного мозку в лівих лобовій, скроневій та потиличній частках, які в своїй сукупності формують комплекс відкритої черепно-мозкової травми, яка має ознаки тяжкого тілесного ушкодження по критерію небезпеки для життя; забійної клаптевої рани на 1-му пальці правої кисті з роздробленням нігтьової фаланги пальця, закритого фрагментарного перелому лівої ліктьової кістки, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості; забійної рани 3-го пальця правої кисті, синця на задній поверхні правої кисті; поверхневої забійної рани на передній поверхні грудної клітки зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що зазвичай прижиттєво спричиняють короткочасний розлад здоров`я. Смерть ОСОБА_16 настала від відкритої черепно-мозкової травм з ушкодженням м`яких покривів голови, переломами кісток склепіння та основи черепа, крововиливами під оболонки, в речовину та в шлуночки головного мозку. Виявлені ушкодження прижиттєві, виникли незадовго, можливо до 20-30 хвилин до настання смерті. З урахуванням даних судово-медичного криміналістичного дослідження 12 забійних ран в тім`яно-потиличній ділянці голови утворилися від дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею подовженої форми, що в своїй конфігурації мав ребро з пласкою гранню. Всі інші виявлені забійні рани на голові мають схожі характеристики, могли бути спричинені цим же або таким же предметом (ас. 26-48 т. 2).

З висновку імунологічної експертизи № 127 вбачається, що на вилученому під час огляду місця події 4 березня 2015 року на вул. Крайній, 3 в м. Києві килимі зеленого кольору зі світло-зеленою смугою по одному з більших країв, знайдена кров людини, яка могла походити від потерпілого ОСОБА_16 (ас. 67-70 т. 2).

Відповідно до протоколу огляду від 7 березня 2015 року двокімнатної квартири АДРЕСА_3 , під час огляду виявлено на внутрішній стороні металевих вхідних дверей, обшитих шкірозамінником, та на зовнішній стороні других дверей, на підошвах кросівок фірми «Адідас», на трюмо в коридорі, на стіні біля трюмо виявлені плями бурого кольору; у ванній кімнаті виявлено джинси та черевики з плямами бурого кольору, на кухні на вікні виявлено фіранку з плямами бурого кольору; в кімнаті № 2 за диваном виявлено дерев`яну биту. В ході огляду під`їзду на стіні першого поверху виявлено пляму бурого кольору, схожу на кров (ас. 11-14 т.2).

Як вбачається з висновку судово-цитологічної експертизи, при проведенні експертизи встановлено, що у трьох змивах речовини світло-коричневого кольору, що були вилучені з вхідних дверей квартири АДРЕСА_3 , виявлено кров людини, походження якої від потерпілого ОСОБА_16 не виключається (ас. 60-63 т. 2).

Згідно з висновком цитологічної експертизи № 86/ц, у вилучених 7 березня 2015 року змивах зі стіни на сходинковому майданчику 1 поверху по АДРЕСА_4 знайдена кров людини, походження якої можливе від потерпілого ОСОБА_16 лише в якості домішок (ас. 102-105 т. 2).

З показань свідка ОСОБА_47 вбачається, що 1 березня 2015 року він перебував за місцем проживання - в квартирі АДРЕСА_5 . В денний час до нього приїхали ОСОБА_48 зі своїм чоловіком ОСОБА_49 , які у нього ночували. 2 березня 2015 року в обідній час до нього додому прийшов ОСОБА_15 , щоб вжити наркотик. ОСОБА_15 ночував у нього дві чи три ночі, ніяких речей у нього з собою не було, був одягнутий в джинси, туфлі, куртку темного кольору. Бруду на одязі ОСОБА_15 він не помічав. У ОСОБА_15 був мобільний телефон «Самсунг». Пізніше працівниками міліції за місцем його проживання було вилучено одяг ОСОБА_15 - штани, реглан, шарф темного кольору.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 7 березня 2015 року в квартирі АДРЕСА_5 , в кімнаті на кріслі виявлено і вилучено предмети одягу, в тому числі, реглан світло-коричневого кольору з рукавами світлого кольору та надписом в лівій частині в районі плеча «Sport wear» з плямами бурого кольору, кофта сірого кольору на ґудзиках з капюшоном з плямами бурого кольору, шарф чорного кольору з візерунками з плямами бурого кольору (ас. 8-9 т. 2).

З висновків судово-імунологічних експертиз №№ 124, 125 вбачається, що на кофті ОСОБА_15 , джемпері, вилучених під час огляду місця події 7 березня 2015 року в квартирі АДРЕСА_5 , виявлено кров людини, походження якої від потерпілого ОСОБА_16 не виключається (ас. 80-84, 88-92 т. 2).

Згідно до висновку судово-імунологічної експертизи № 126, на наданому на експертизу шарфі ОСОБА_15 , вилученому під час огляду місця події 7 березня 2015 року в квартирі АДРЕСА_5 , виявлена кров людини, групова належність якої не встановлена через слабку насиченість плям та недостатню кількість досліджуваного матеріалу (ас. 52-56 т. 2).

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, з огляду на сукупність доказів, досліджених під час розгляду справи, дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_15 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , за ініціативою ОСОБА_15 , який був знайомий з потерпілим ОСОБА_16 , вступили в попередню змову між собою з метою вчинення розбійного нападу на ОСОБА_16 та заволодіння його майном, діючи узгоджено, застосували до ОСОБА_16 насильство (нанесли йому чисельні удари в різні частини тулубу та по голові, в тому числі і дерев`яною битою), заподіявши тяжкі тілесні ушкодження.

З огляду на встановлені під час розгляду кримінального провадження обставини вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що розбійний напад на потерпілого ОСОБА_16 , поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, було вчинено за попередньою змовою групою осіб, а саме, ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та ОСОБА_7 , які діяли узгоджено та своїми спільними діями заподіяли потерпілому ОСОБА_16 тяжкі тілесні ушкодження, а тому його дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою групою осіб, із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

Доводи апеляційних скарг захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 щодо порушення під час проведення слідчого експерименту з ОСОБА_7 права на захист останнього, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Так, під час розгляду справи в суді першої інстанції ретельно перевірялися доводи сторони захисту про те, що під час проведення слідчих експериментів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обмовили себе, один одного та ОСОБА_15 під тиском працівників поліції, які надали їм можливості вжити наркотичні засоби.

Вказані доводи, як слушно вказав суд першої інстанції, не знайшли свого підтвердження, оскільки під час відтворення відеозаписів слідчих експериментів за участі ОСОБА_8 і ОСОБА_7 встановлено, що під час слідчих експериментів обвинувачені добровільно, перебуваючи в адекватному стані, показували і розказували, за яких обставин кожен з них спільно з іншими особами вчинили інкриміновані їм злочини. При цьому, під час проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_8 був присутній захисник - адвокат ОСОБА_50 , у якого не було зауважень з приводу проведення слідчого експерименту.

Крім того, з протоколів та відеозаписів слідчого експерименту, в т.ч. і з ОСОБА_7 , вбачається, що вони проведені з дотриманням вимог ст.. 240 КПК України (ас. 209-211 т.2). Більш того, обвинуваченим ОСОБА_7 власноручно зроблений запис, що «відео переглянув, зафіксоване відповідає дійсності» (ас. 212 т.2).

На час проведення слідчого експерименту ОСОБА_7 відмовився від участі захисника (ас. 205 ч. 2).

Окрім того, згідно до матеріалів кримінального провадження, відносно ОСОБА_7 до ЄРДР внесені відомості про кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 187 КК України, який відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, і участь захисника відповідно до положень ст.. 52 КПК України не є обов`язковою.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи від 25 червня 2015 року, ОСОБА_7 на час проведення експертизи і на період інкримінованого кримінального правопорушення стійким хронічним захворюванням не страждав, в нього виявлялися психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання наркотичних речовин та інших психоактивних речовин, за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (ас. 220-224 т.2).

З огляду на висновок експертизи, на підставі постанови слідчого, 22 липня 2015 року ОСОБА_7 призначений захисник (ас. 226 т.2).

В подальшому, за наслідками судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції прокурором було змінено обвинувачення щодо ОСОБА_7 , та дії останнього перекваліфіковані з ч. 2 ст. 187 КК України на більш тяжке кримінальне правопорушення - ч. 4 ст. 187 КК України.

Таким чином, доводи апеляційних скарги захисника та обвинуваченого про порушення права обвинуваченого ОСОБА_19 на захист під час проведення слідчого експерименту не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Крім того, сукупністю наявних у справі доказів спростовуються доводи захисника ОСОБА_6 про те, що судом всі сумніви в кримінальному провадженні враховані в бік обвинувачення, та ОСОБА_19 визнаний факт того, що сам пропонував ОСОБА_8 не повідомляти поліцію про те, що сталося, і сам також поліцію про вказаний факт не повідомив, тим самим приховавши вчинення тяжкого злочину, а тому в цій частині доводи апеляційних скарг є необґрунтованими.

Перевіряючи доводи апеляційних скарг захисника та обвинуваченого про істотні порушення прокурором при зміні обвинувального акту та висуненні додаткового обвинувачення ОСОБА_19 за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України вимог КПК України, як і судом першої інстанції під час підготовчого засідання, що є підставою для скасування вироку, колегія суддів доходить такого висновку.

Відповідно до положень ст.. 339 КПК України у разі отримання відомостей про можливе вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, щодо якого обвинувачення не висувалось і яке тісно зв`язане з первісним та їх окремий розгляд неможливий, а так само встановлення наявності підстав для застосування кримінально-правових заходів до юридичної особи, прокурор після виконання вимог статті 341 цього Кодексу має право звернутися до суду з вмотивованим клопотанням про розгляд додаткового обвинувачення в одному провадженні з первісним обвинуваченням та/або про початок провадження щодо юридичної особи. У разі задоволення такого клопотання прокурора, суд зобов`язаний відкласти судовий розгляд на строк, необхідний для підготовки до захисту від додаткового обвинувачення або підготовки представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, до судового розгляду та виконання прокурором вимог, передбачених статтями 276-278, 290-293 цього Кодексу, але не більше ніж на чотирнадцять днів.

Після закінчення встановленого судом строку, судове провадження повинно бути розпочате з підготовчого судового засідання.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що прокурором Київської місцевої прокуратури № 3 направлено до суду обвинувальний акт, затверджений 24 вересня 2015 року, відповідно до якого ОСОБА_7 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

За наслідками судового розгляду прокурором відповідно до вимог ст. 339 КПК Україниобвинуваченому ОСОБА_7 було висунуто додаткове обвинувачення за п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115 КК України.

Однак, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, прокурором вимоги ч. 2 ст. 339 КПК України в частині додаткового обвинувачення ОСОБА_19 за ч. 2 ст. 115 КК України виконані не були.

Крім того, відповідно до положень ст. 384 КПК України прокурор, суд зобов`язані роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних.

Письмове роз`яснення прокурора обвинуваченому про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних додається до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, які передаються до суду.
Обвинувачений у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, під час підготовчого судового засідання має право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього судом присяжних.

Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження та аудіозапису судового засідання, а ні прокурором, а ні судом під час підготовчого засідання право обвинуваченого ОСОБА_19 про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних роз`яснено не було, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 409 КПК України суд апеляційної інстанції не вправі скасувати виправдувальний вирок лише з мотивів істотного порушення прав обвинуваченого, а тому доводи апеляційних скарг захисника та обвинуваченого про скасування вироку суду 1 інстанції з підстав істотного порушення права обвинуваченого ОСОБА_19 на захист не ґрунтуються на вимогах закону.

Крім того, колегією суддів під час перевірки доводів апеляційної скарги захисника про те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції задоволеноклопотання сторони захисту про допит свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 для підтвердження алібі ОСОБА_7 , однак вказані особи не допитані, встановлено, що під час розгляду справи в суді першої інстанції судом перевірялись доводи сторони захисту про невинуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, проте, вказані доводи не знайшли свого підтвердження та спростовуються сукупністю досліджених під час розгляду справи доказів, наданих сторонами.

Колегія суддів також вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції при визнанні ОСОБА_7 невинуватим в частині ст. 115 КК України, достатньою мірою не врахував обставини справи, докази сторони обвинувачення та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним діяння.

Відповідно до вимог ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини, ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Згідно до положень ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Так, під час апеляційного розгляду встановлено, що судом першої інстанції ретельно досліджені надані учасниками судового розгляду докази, та встановлено,що після вчинення розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_16 і заподіяння йому тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_15 та ОСОБА_8 , розуміючи, що вчинення опору потерпілим ОСОБА_16 може зашкодити завчасно обумовленому плану, вийшли за його межі, та з метою умисного протиправного заподіяння смерті потерпілому, з корисливих мотивів, продовжили наносити йому удари дерев`яною битою, від яких останній впав на підлогу. Потім ОСОБА_15 вихопив у ОСОБА_8 дерев`яну биту, якою продовжив наносити ОСОБА_16 удари, від яких останній втратив свідомість.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів, оскільки будь-яких доказів, які б свідчили, про направленість умислу ОСОБА_7 на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_16 , а також переконливих, належних і допустимих доказів вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115 КК України, а саме, умисне вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, стороною обвинувачення не надано.

Крім того, колегія суддів погоджується також і з висновком суду першої інстанції про те, що передбачені законом засоби і способи збирання доказів у вказаному кримінальному провадженні вичерпані, а тому, з огляду на встановлені під час розгляду справи обставини, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про виправдання ОСОБА_7 за п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115 КК України за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги прокурора не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом враховані ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше судимий, характеризується посередньо, стан його здоров`я, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а тому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на певний строк, яке за своїм видом і розміром відповідає вимогам закону, тобто, є обґрунтованим, справедливим і необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг прокурора, захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 .

Керуючись ст..ст. 376, 404, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :
Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 залишити без змін, апеляційні скарги прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її оголошення, обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

Судді:

_______________________ ____________________________ ____________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2