Ухвала
Іменем України
27 грудня 2017 р.

м. Київ

провадження №51-36ск 17
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду другої палати:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 , на вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 15.03.2017, яким його засуджено за ч.1 ст.366 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень з позбавленням права займатися організаційно-розпорядницькою діяльністю на 1 рік, та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 22.06.2017, якою вирок суду першої інстанції залишено без змін.
Суть питання
Вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 15 березня 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст.366 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, з позбавленням права займатися організаційно-розпорядницькою діяльністю на 1 рік.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 22 червня 2017 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вирок місцевого суду без зміни.
20 вересня 2017 року, ОСОБА_4 подав касаційну скаргу на зазначені судові рішення до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ. Ухвалою зазначеного суду від 14 листопада 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_4 було повернуто разом з усіма доданими до неї матеріалами, через не усунення недоліків касаційної скарги, зазначених в ухвалі суду від 28 вересня 2017 року.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 , просить вирок місцевого суду та ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати, а провадження відносно нього направити до суду першої інстанції для розгляду.
Також просить поновити йому строк на касаційне оскарження у зв`язку з тим, що він, 26 листопада 2017 року, отримав ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 14.11.2017, тому вважає, що останній день для подання касаційної скарги припадає на 11.12.2017 року.
Відповідно до вимог статті 428 КПК України, при вирішенні питання про відкриття касаційного провадження суд має переконатися у відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, поверненні касаційної скарги або відмови у відкритті касаційного провадження.
При цьому, відповідно до положень ч. 2 ст. 426 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Встановлені обставини та мотиви Суду
Щодо вимог, передбачених ч.2 ст.426 КПК України.
Перевіривши доводи, викладені у касаційній скарзі та клопотанні про поновлення строку, дослідивши надані копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання про поновлення строку задоволенню не підлягає, а касаційну скаргу слід повернути з таких підстав.
ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою 12 грудня 2017 року (згідно дати на конверті Нової пошти), тобто поза межами визначеного процесуальним законом строку.
Заслуговує на увагу той факт, що ухвалу про залишення касаційної скарги без руху ОСОБА_4 отримав вчасно, однак, не усунув зазначених в ухвалі недоліків, і як наслідок, 14.11.2017, судом була винесена ухвала про повернення йому касаційної скарги.
При цьому, у доданому клопотанні до касаційної скарги засуджений фактично посилається на те, що 26 листопада 2017 року, він отримав ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ про повернення касаційної скарги від 14.11.2017, тому вважав, що останній день для подання касаційної скарги припадає на 11.12.2017 року, як на поважність причини пропуску строку на касаційне оскарження, проте це не дає колегії суддів достатніх підстав вважати зазначену причину об`єктивною та поважною, оскільки ухвала на яку посилається засуджений, є ухвалою про повернення касаційної скарги, після постановлення якої він мав би звертатися до суду в порядку, що вимагає кримінальний процесуальний закон та в межах строку на касаційне оскарження, як це передбачено ч.4 ст.429 КПК України. Жодних інших підстав та доказів, на підтвердження поважності пропуску строку на касаційне оскарження засуджений ОСОБА_4 до скарги не надав.
Таким чином, засуджений не вказав у поданому клопотанні об`єктивних причин, що перешкодили йому оскаржити судове рішення в передбачений законом строк.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга подана після закінчення строку на касаційне оскарження у разі, якщо суд касаційної інстанції не знайшов підстав для його поновлення, підлягає поверненню особі, яка її подала.
Ураховуючи викладене, керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд не вбачає підстав для поновлення засудженому вказаного строку та відкриття касаційного провадження за поданою ним скаргою, тому касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.
З цих підстав Суд постановив:
1. Відмовити засудженому ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення.
2. Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 15 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 22 червня 2017 року разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_5 ОСОБА_3