Справа №592/8533/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/797/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Клопотання (подання), пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 вересня 2017 року, якою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю м. Кременчука, Полтавської області, громадянину України, засудженому вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 25.12.2015 року за ч.1 ст.390, ст.ст.71, 72 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини належного йому майна,

відмовлено у задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення від покарання, -

ВСТАНОВИЛА:
Засуджений ОСОБА_8 звернувся до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування призначеного покарання.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 вересня 2017 року було відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі.

Відмовляючи в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 , суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що останній сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , діюча в інтересах засудженого ОСОБА_8 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити заяву ОСОБА_8 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що на даний час ОСОБА_8 відбув більше половини строку покарання, характеризується позитивно, за час відбування покарання стягнень щодо поведінки та порушень режиму не має, безоплатно працює днювальним. Вважає висновок адміністрації установи про те, що ОСОБА_8 не став на шлях виправлення необ`єктивним та упередженим.

Заслухавши доповідь головуючого-судді, засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали місцевого суду, перевіривши матеріали провадження та особової справи засудженого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Частина 2 ст.81 КК України передбачає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Як убачається з матеріалів провадження та особової справи засудженого, вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 25.12.2015 року за ч.1 ст.390, ст.ст.71, 72 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини належного йому майна. Початок строку покарання рахується з 25.12.2015 року; кінець строку 03.07.2018 року.

08.08.2017 року засуджений ОСОБА_8 звернувся до суду із заявою про вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення від призначеного судом першої інстанції покарання.

Відмовляючи у задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що засуджений не довів свого виправлення.

Як було встановлено судом, ОСОБА_8 за час відбування покарання в колонії характеризується посередньо, вимоги режиму тримання не порушує, стягнень не має, приймав участь у суспільному житті відділення, але ініціативи не проявляв, потребував періодичного спонукання до виконання поставлених завдань, заохочень не має, до заходів, які сприяють становленню засуджених на життєву позицію, яка відповідає правовим нормам і вимогам суспільно-корисної діяльності відноситься байдуже, також не приймає участь у відшкодуванні збитків, заподіяних злочином, не приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу.

Крім того, досліджені судом характеристики від 08.07.2016 року (а.о.с.45), 05.07.2017 року (а.о.с.58), 31.08.2017 року (а.п.23-24), як у своїй сукупності, так і окремо, також не містять відомостей про те, що засуджений ОСОБА_8 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Дані обставини дали суду підстави зробити цілком обґрунтовані висновки, що засуджений на даний час не здатний до самокерованої та правослухняної поведінки після звільнення.

Доводи сторони захисту з приводу позитивної характеристики ОСОБА_8 за місцем відбування покарання є явно надуманими, оскільки спростовуються зазначеними вище характеристиками, за змістом яких засуджений має посередні характеристики, а згідно характеристики від 12.01.2017 року (а.о.с.54) задовільно.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника з приводу того, що висновок адміністрації установи про те, що ОСОБА_8 не став на шлях виправлення є необ`єктивним та упередженим, то колегія суддів не може прийняти їх до уваги, оскільки основну інформацію про поведінку засудженого під час відбування покарання суд отримує від адміністрації кримінально-виконавчої установи, та в даному випадку, поставити під сумнів висновки, які викладені в характеристиках, не вбачається.

При цьому, згідно характеристик від 05.07.2017 року (а.о.с.58) та 31.08.2017 року (а.п.23-24), ОСОБА_8 не працевлаштований, що спростовує доводи сторони захисту про роботу засудженого днювальним на протязі більш ніж півтора року, тобто весь час перебування в Сумській ВК. Також згідно цих характеристик, ОСОБА_8 приймав участь у суспільному житті відділення, залучався до робіт, однак потребував періодичного спонукання до виконання поставлених завдань.

Усі ці обставини в своїй сукупності, як вважає колегія суддів, не можуть беззаперечно свідчити про сумлінне ставлення засудженим до праці протягом усього строку відбування покарання, що безпосередньо впливає на застосування ст.81 КК України.

Інші доводи захисника ОСОБА_7 також є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки рішення у справі було постановлено на підставі повного та всебічного дослідження особи ОСОБА_8 як на підставі наданих до суду матеріалів, так і особової справи засудженого.

За таких обставин, ухвала Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 вересня 2017 року про відмову в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_8 є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 , діючої в інтересах засудженого ОСОБА_8 , не підлягає задоволенню, оскільки викладені в апеляційній скарзі доводи правильних висновків суду не спростовують.

Порушень вимог закону, які б впливали на законність прийнятого судом першої інстанції рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 вересня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від покарання, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.