Справа № 216/1152/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2018 року Центрально-Міський районний суд м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області
у складі: слідчого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2

15.03.2018 року слідчий СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.
Вказаний автомобіль на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 від 06.12.2016 року належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , мешкає: АДРЕСА_1 .
Слідчий надав суду заяву про слухання клопотання без його присутності, на підставі наданих документів.
ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, про час, день та місце слухання клопотання повідомлений належним чином.
Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, яке перебуває у власності осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Разом з тим суд вважає необхідним врахувати вимоги ч.1 ст.170 КПУ України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України» щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, переді, відчуження.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
На підставі вищевикладеногота керуючись ст.ст.131, 132, 170, 171, 172, 173, 175 та 309, 369-372 КПК України суд,-
Ухвала виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти діб.
Слідчий суддя: