Справа № 166/1047/17
Провадження № 1-кп/159/317/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 жовтня 2017 року м. Ковель

Колегія суддів Ковельського міськрайонного суду Волинської області у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю: прокурора ОСОБА_5 ,
неповнолітніх потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

законного представника неповнолітніх потерпілих та представника служби у справах дітей Ратнівської РДА Волинської області ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 120 170 301 700 003 14 від 20 липня 2017 року, про обвинувачення ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гірників Ратнівського району Волинської області, громадянина України, не працюючого, неодруженого, проживаючого фактично у АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України, - такого, що не має судимості,
у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 4 ст. 152, ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ч. 3 ст. 153 КК України,
в с т а н о в и в:
обвинувачений ОСОБА_10 , діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи значення та суспільно небезпечний характер власних дій, направлених на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку малолітньої потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючись метою збудження статевих інстинктів у останньої, на початку липня 2015 року, о 7 годині дня, у житловому будинку за місцем свого проживання: по АДРЕСА_1 , вчинив щодо малолітньої потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розпусні дії, які виразились в оголенні та демонстрації своїх статевих органів вказаній потерпілій; в оголенні статевих органів вказаної потерпілої та непристойному торканні до них своїми руками, вчиненні акту онанізму у присутності вказаної малолітньої потерпілої, чим викликав фізичне та моральне розбещення останньої.

Крім того він же, на початку липня 2016 року, в період з 09 год. по 13 год. дня, та у подальшому - із періодичністю через два - три тижні, а останній раз - на початку липня 2017 року, перебуваючи у літній кухні, або у житловому будинку за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи значення та суспільно небезпечний характер власних дій, направлених на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку малолітньої потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , керуючись метою збудження статевих інстинктів у останньої, вчинив щодо неї розпусні дії, які виразились в оголенні своїх статевих органів, розмові на сексуальну тему, імітації статевого акта, чим викликав фізичне та моральне розбещення малолітньої.

Таким чином, своїми діями обвинувачений ОСОБА_10 вчинив розпусні дії, щодо малолітньої особи, тобто вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст.156 КК України.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_10 , на початку липня 2016 року, о 16 годині дня -вперше та у подальшому - із періодичністю через два - три тижні до липня 2017 року, в період з 07 год. по 14 год., перебуваючи у літній кухні за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , діючи умисно, протиправно, повторно, усвідомлюючи значення та суспільно небезпечний характер власних дій, направлених на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючись метою задоволення статевих пристрастей неприродним способом та погрожуючи застосуванням фізичного насильства, принижуючи честь і гідність неповнолітньої потерпілої, всупереч її волі, оголив свої статеві органи, наказав неповнолітній потерпілій роздягнутись та вступив із нею у статеві зносини неприродним способом, тобто, змусив вчинити йому акт мастурбації, чим завдав неповнолітній потерпілій глибокої моральної травми.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_10 своїми діями, які виразились у задоволенні статевої пристрасті неприродним способом із погрозою застосування фізичного насильства, вчиненого повторно, щодо неповнолітньої, тобто, вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 153 КК України.

Крім того, він же, на початку вересня 2016 року, в період з 09 год. по 13 год., та в подальшому із періодичністю через два - три тижні до початку липня 2017 року, у літній кухні або у житловому будинку за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , ОСОБА_10 , діючи повторно умисно, протиправно, усвідомлюючи значення та суспільно небезпечний характер власних дій, направлених на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку малолітньої потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , керуючись метою задоволення статевих пристрастей неприродним способом та погрожуючи застосуванням фізичного насильства, принижуючи честь і гідність вказаної потерпілої, всупереч її волі, оголив свої статеві органи, наказав малолітній потерпілій роздягнутись та вступив із нею в статеві зносини неприродним способом, зокрема, змусив вчинити йому акт мастурбації, чим завдав малолітній потерпілій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , глибокої моральної травми.

Таким чином, ОСОБА_10 , своїми діями, що виразились у задоволенні статевої пристрасті неприродним способом із погрозою застосування фізичного насильства, вчиненого повторно та вчиненого щодо малолітньої, вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 3 ст. 153 КК України.

Будучи допитаним у ході судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_10 винуватим себе у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, крім зґвалтування неповнолітніх потерпілих, визнав повністю, у скоєному щиро розкаявся. Фактично, підтвердив викладенні в обвинуваченні обставини щодо скоєння стосовно двох потерпілих розпусних дій та задоволення статевих пристрастей неприроднім способом у зазначений період. Суду показав, що, дійсно, проживає однією сім`єю з неповнолітніми потерпілими ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та їх матір`ю. Дійсно, вчиняв розбещення неповнолітніх потерпілих багато разів та на протязі проміжку часу, вказаного у обвинувальному акті. Таким чином задовольняв свою статеву пристрасть неприродним способом неодноразово.Категорично заперечив факт зґвалтування неповнолітніх потерпілих. Однак, не заперечував того, що після вчинення протиправних дій щодо неповнолітніх потерпілих казав їм нікому про це не повідомляти. На даний час усвідомив протиправність своїх дій, у вчиненому розкаюється та просить надати можливість довести своє виправлення.
Крім визнання своєї винуватості самим обвинуваченим ОСОБА_10 його винуватість у скоєнні кримінальних правопорушень і зокрема:

малолітня потерпіла ОСОБА_6 в суді показала, що проживає в с. Гірниках Ратнівського району Волинської області разом з матір`ю, співмешканцем останньої та своїми молодшими братами і сестрами. На протязі останніх років ставлення обвинуваченого до неї та її сестри потерпілої ОСОБА_11 - було гіршим, ніж до інших дітей, батьком яких він є. Раніше були випадки, коли обвинувачений у випадку їх неслухняності, кричав та сварив, а також - наносив удари по тілу, у зв`язку з чим, вона його побоювалась. Пригадує, що приблизно два роки тому, коли вона біля 07 год. ранку підійшла до ліжка свого молодшого брата ОСОБА_12 , щоб заспокоїти його, так як мама пішла до хліва доїти корову, у кімнату зайшов обвинувачений. Останній почав торкатись до неї, брати руками її за ноги. Такі дії обвинуваченого через вікно побачила мама та, зайшовши в будинок, вчинила сварку. На той час вона цьому не придала великого значення. Приблизно через півроку, коли мама пішла до своєї куми, а вона з іншими дітьми дивилась телевізор, до них в кімнату зайшов обвинувачений, покликавши її до іншої кімнати, двері якої зачинив. Там він наказав їй роздягнутись, тобто, зняти штани і нижню білизну. Далі він наказав їй лягти впоперек ліжка обличчям долілиць, при цьому її ноги були опущені до підлоги. Коли ця вимога нею із - за боязні обвинуваченого була виконана, останній також спустив свої штани донизу та розглядав її, лягав на неї. При цьому вона своїми сідницями відчувала його статевий орган. Вона, в свою чергу, непорушно не лежала та крутилась, і, на її думку, не давала можливості її зґвалтувати. Такі дії обвинуваченого продовжувались приблизно 10 хв.. Ствердила, що бачила сім`явиверження у обвинуваченого, що він спрямовував у ганчірку. Після цього вона побачила матір, яка вже була в будинку і про це повідомила обвинуваченого. Він відразу наказав їй одягнутись. Після цього факту батьки сварились, а мама казала їй, що так робити не можна. Вона ж повідомила мамі, що її змушує так робити обвинувачений. У подальшому такі дії ОСОБА_10 продовжувались через тиждень - два, а найбільше - через три тижні, тобто, це, в загальному, мало місце 15 - 20 разів - до затримання обвинуваченого. Показала, що під час таких дій обвинуваченого щодо неї, вона після того, як вони обоє були роздягненими, на вимогу обвинуваченого торкалась його статевого органу, мастурбувала його до сім`явиверження, яке ставалось не кожного разу. Останній раз приблизно за тиждень до затримання обвинуваченого, в неділю, коли її мама пішла на ринок, обвинувачений в черговий раз покликав її до літньої кухні. Закривши за нею двері, обвинувачений наказав їй, як і в минулі рази, роздягнутись та лягти на ліжко. Він, притулившись до неї, мастурбував, а вона, в свою чергу, крутилась. Коли у обвинуваченого сталось сім`явиверження у ганчірку, останній наказав їй одягнутись. Ствердила, що про такі дії обвинуваченого вона, крім матері, нікому не розповідала, оскільки соромилась, а матір, як вона розуміла, нічого крім сварки вчинити не могла. Крім цього, вона боялась обвинуваченого, так як він погрожував їй, щоб вона про це нікому не розказувала, інакше буде погано для неї. Таких погроз вона боялась реально. Категорично ствердила, що повноцінного природного статевого акту з нею з обвинуваченим не було.

Будучи допитаною в суді малолітня потерпіла ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , показала, що проживає в с. Гірниках Ратнівського району Волинської області разом з матір`ю, співмешканцем останньої, своєю сестрою ОСОБА_13 та молодшими братами і сестрами. Обвинуваченого вона побоювалась, так як він часто сварився. Пригадує, що приблизно рік тому, можливо, навесні чи влітку, коли у будинку була лише вона та менші діти, обвинувачений її покликав в іншу кімнату, закрив двері. Там обвинувачений, спустивши з себе штани та оголивши свої статеві органи, запитав її, чи знає вона, що це таке. При цьому він торкався рукою свого статевого органу. Такі дії відбувались на протязі 5 - 10 хв., але до неї він не торкався. Наступного разу приблизно через три тижні, обвинувачений знову покликав її в кімнату, де спустив свої штани та примусив її мастурбувати. Втретє обвинувачений покликав її до літньої кухні, де наказав їй зняти штани і нижню білизну, лягти впоперек ліжка обличчям долілиць. Спустивши свої штани, він почав торкатись до неї - від грудей до колін - своїми руками. Обвинувачений торкався також руками її статевих органів, притулявся до неї своїм статевим органом та запитував про її відчуття. Він також мастурбував, після чого сталось сім`явиверження в ганчірку. Після цього, обвинувачений наказав їй одягнутись, попередив, щоб про це вона нікому не розповідала. В подальшому неодноразово, періодично, всього біля 20 разів, обвинувачений вчиняв з нею аналогічні дії, а саме: примушував роздягатись, роздягався до пояса сам, пестив та торкався її тіла, у т. ч., і статевих органів. Вона на вимогу обвинуваченого також торкалась до його статевого органу та мастурбувала його. Ствердила, що нікому про такі дії обвинуваченого не розповідала, оскільки боялась його та соромилась. Запевнила, що повноцінного статевого акту у обвинуваченого з нею не було.

Суд, оцінюючи показання обох неповнолітніх потерпілих, вважає їх, в цілому, правдивими, та такими, що відповідають фактичним обставинам справи, та частково визнані самим обвинуваченим, відповідають реальному сприйняттю останніми подій з врахуванням їх віку, сімейних обставин, що склались.

Крім цього, зазначене вище підтверджено об`єктивно наступним:

- саме потерпілі у присутності їх законного представника матері - ОСОБА_14 - 20 липня 2017 року звернулись з письмовими заявами до відділу поліції про притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_10 за скоєння насильницьких дій статевого характеру щодо них.

З висновку судово психіатричних експертиз, проведених щодо обох потерпілих за участю спеціаліста з практичної психології, вбачається, що ОСОБА_6 за станом психічного здоров`я могла усвідомлювати характер і значення скоєних з нею протиправних дій; у неї не виявлено таких особливостей у розвитку (надміру навіюваності паталогічної схильності до фантазування, порушень сприйняття чи пам`яті), які могли суттєво впливати на правильність давання нею об`єктивних показань щодо важливих по справі обставин.

Відносно потерпілої ОСОБА_7 у висновку вказаної вище експертизи такого виду зазначено, що надмірних невідповідних віковим особливостям навіювання чи фантазування, які би могли суттєво вплинути на достовірність її свідчень, не виявлено; у неї є здатність правильно сприймати і надавати вірні показання щодо фактичного боку важливих подій та обставин, які розгортались в рамках кримінальної ситуації.

Об`єктивно показання малолітніх потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , дані у судовому засіданні, підтвердженні показаннями свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .

Так, свідок ОСОБА_15 показала, що після затримання обвинуваченого вона як педагог, разом з психологом, неодноразово спілкувалася з малолітніми потерпілими. В ході індивідувальних бесід, останні розповідали про розпусні дії обвинуваченого щодо них. Зокрема, що приблизно 20 разів, коли мами не було дома, обвинувачений кликав кожну з них до вільної кімнати чи літньої кухні та примушував їх роздягнутись, лягати на ліжко. При цьому сам обвинувачений роздягався до пояса і неодноразово вони вчиняли мастурбацію статевого органу обвинуваченого до сім`явиверження. Такі дії вони вчиняли, але не розповідали про це навіть одна одній, так як боялись ОСОБА_10 ,оскільки були залякані ним.

Свідок ОСОБА_16 показала, що в кінці 2015 р. вона дізналась від матері неповнолітньої потерпілої ОСОБА_13 , що обвинувачений «чіпляється» до малолітньої дитини. Вона розповіла про те, що одного разу через вікно побачила, як обвинувачений стояв біля ОСОБА_18 з приспущеними штаньми. Тоді вона та інші педагоги пішли до будинку обвинуваченого, щоб з`ясувати певні обставини факту, повідомленого матір`ю ОСОБА_13 . Проте, остання відмовилась від своїх тверджень, а бабуся, тобто, мати обвинуваченого, - вигнала їх з подвір`я будинку.

Свідок ОСОБА_17 показала, що взимку 2015 року хтось з вчителів школи повідомив їй як класному керівникові неповнолітньої ОСОБА_13 , а також - інших присутніх, про негативну поведінку обвинуваченого по відношенню до цієї дитини. Вона неодноразово тактовно запитувала потерпілу - ОСОБА_18 - про ті обставини, однак остання повідомила, що у їх сім`ї все гаразд. Після затримання обвинуваченого вона запитувала потерпілу - ОСОБА_18 - чому про такі дії ОСОБА_10 та їй не розповіла. На це ОСОБА_18 сказала, що розповідати про такі факти їй було соромно.

В ході слідчого експерименту потерпіла ОСОБА_7 на місці розказала і показала про обставини скоєння протиправних дій ОСОБА_10 щодо неї.

Таким чином, суд вважає доведеним застосування до обох потерпілих погрози насильства, оскільки ця обставина в судовому засіданні підтверджена показаннями потерпілих, які стверджували, що реально побоювались обвинуваченого, та що у разі невиконання його вимог та розповсюдженні інформації про вчинення ним таких дій іншим особам.
Об`єктивно такий висновок суду підтверджено і встановленим в судовому засіданні обставинам, проте що навіть потерпілі не розповідали одна одній про дії обвинуваченого.
Це підтверджено також і висновками судово - психіатричних експертиз щодо обох потерпілих в яких зазначено, що останні в повній мірі не могли розуміти характер і значення скоєних проти них діянь, відповідно не могли чинити належного психологічного чи фізичного опору.
Суд вважає вірною та доведеною кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 156 КК України, тобто, у скоєнні розпусних дій, вчинених щодо малолітньої особи. А також, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України, тобто, у вчиненні задоволення статевої пристрасті неприродним способом із погрозою застосування фізичного насильства, вчиненого повторно щодо малолітньої особи; а також, за ч. 2 ст. 153 КК України, тобто, у задоволенні статевої пристрасті неприродним способом із погрозою застосування фізичного насильства, вчиненого повторно щодо неповнолітньої особи.
Органами досудового розслідування додатково обвинуваченому інкриміновано скоєння кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 152 КК України та ч. 3 ст. 152 КК України, вчинених за наступних обставин:

обвинувачений ОСОБА_10 на початку серпня 2015 року, о 16 год., та в подальшому - із періодичністю через два - три тижні - до 03 листопада 2015 року, тобто, до моменту, до якого потерпіла була малолітньою, перебуваючи в житловому будинку або в літній кухні за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи значення та суспільно небезпечний характер власних дій, направлених на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючись метою задоволення статевих пристрастей природним способом, погрожуючи останній застосуванням фізичного насильства, принижуючи честь і гідність вказаної потерпілої, всупереч її волі, оголив свої статеві органи, наказаввказаній потерпілій роздягнутись та вступив із нею в статеві зносини природним способом, чим завдав малолітній глибокої моральної травми.

Таким чином, ОСОБА_10 , обвинувачується у зґвалтуванні, тобто, в статевих зносинах із погрозою застосування фізичного насильства до вказаної потерпілої, вчиненого щодо малолітньої, тобто, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_10 , який раніше вчинив злочин, передбачений ст. 153 КК України, повторно, з 03 листопада 2015 року та в подальшому - із періодичністю через два - три тижні - до початку липня 2017 року, в період з 07 год. по 14 год., перебуваючи в житловому будинку або літній кухні за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи значення та суспільно небезпечний характер власних дій, направлених на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючись метою задоволення статевих пристрастей природним способом, погрожуючи застосуванням фізичного насильства, принижуючи честь і гідність вказаної потерпілої, всупереч її волі, оголив свої статеві органи, наказав вказаній потерпілій роздягнутись та вступив із нею в статеві зносини природним способом, чим завдав неповнолітній потерпілій глибокої моральної травми.

Таким чином, ОСОБА_10 , обвинувачується у зґвалтуванні, тобто, в статевих зносинах із погрозою застосування фізичного насильства до потерпілої, вчиненому повторно та особою, що раніше вчинила злочин, передбачений ст. 153 КК України, та щодо неповнолітньої, тобто, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.
Зазначене обвинувачення в ході судового розгляду не знайшло свого підтвердження, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 152 КК України, зґвалтуванням є статеві зносини із застосуванням фізичного насильства або з використанням безпорадного стану потерпілої особи. Ч. 3 та ч. 4 вказаного закону, передбачає, відповідно, відповідальність за зґвалтування неповнолітньої та малолітньої особи.
Відтак, під статевими зносинами, про які йдеться в ст. 152 КК України, слід розуміти лише природнє їх скоєння, тобто, такі дії чоловіка з жінкою (дівчиною, дитиною), коли здійснюються статеві зносини шляхом введення чоловічого статевого органу в статеві органи жінки (дівчини, дитини). При цьому для статевих зносин в такому розумінні не вимагається обов`язкової дефлорації чи еякуляції.
В судовому засіданні по цих епізодах встановлені наступні обставини. Зокрема, із показань неповнолітніх потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 слідує, що в зазначений період, коли обвинувачений вчиняв щодо них протиправні дії, жодного разу з у нього з ними повноцінного статевого акту не було. Тобто, неповнолітні потерпілі категорично заперечили факт статевих зносин природним способом.
Об`єктивність показань обвинуваченого ОСОБА_10 і обох неповнолітніх потерпілих в цій частині підтверджено висновками судових медичних експертиз щодо потерпілих, відповідно до яких у обох неповнолітніх потерпілих жодних тілесних ушкоджень не виявлено, як не виявлено таких в ділянці статевих органів (зовнішніх та внутрішніх). Цими ж висновками встановлено, що і обоє неповнолітні потерпілі вказували, що вони статевим життям не жили і у них об`єктивно дівоча пліва не пошкоджена.
Вказаними вище висновками експертиз підтверджені як показання неповнолітніх потерпілих, так і показання обвинуваченого про відсутність факту зґвалтування, тобто, вчинення злочину, передбаченого ст. 152 КК України.
Органом досудового розслідування також інкриміновано обвинуваченому по епізодах вчинення злочинних посягань, відповідальність за що передбачена ч. 3 ст. 153 КК України, щодо малолітньої потерпілої ОСОБА_7 , та по епізодах таких посягань, передбачених ч. 2 ст. 153 КК України щодо потерпілої ОСОБА_6 ; додатково інкриміновано таку кваліфікуючу ознаку як скоєння вказаних вище злочинів особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 152 КК України.
Враховуючи ту обставину, що обвинувачений підлягає виправданню за скоєння злочинів щодо потерпілої ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 152 КК України та за ч. 3 ст. 152 КК України щодо потерпілої ОСОБА_7 , то, відповідно, і вказана вище кваліфікуюча ознака підлягає виключенню із обвинувачення як зайво вмінена.
Сторона обвинувачення у кримінальному провадженні покликається на такі докази як докази винуватості обвинуваченого у скоєнні інкримінованих йому правопорушень:
Зокрема, протоколи відібрання зразків для експертизи від 21 липня 2017 року, відповідно до яких у обвинуваченого відібрано зразки крові, у потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , відібрано зразки біологічного походження, а також - 26.07.2017 року - зразки крові.
У подальшому на підставі відібраних зразків, слідчим були призначенні судові імунологічні експертизи, на вирішення яких поставлені питання про групову приналежність крові потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та обвинуваченого. Після отримання зазначених висновків, органом досудового розслідування була призначена та проведена інша судова імунологічна експертиза з використання результатів раніше проведених експертиз щодо групової приналежності крові обох потерпілих та обвинуваченого.
Вирішуючи питання про допустимість таких доказів, суд зазначає наступне.
Згідно ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Поряд з цим, як зазначено в ст. 86 КПК України, докази визнаються допустимими, якщо вони отримані у порядку, встановленому цим Кодексом.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 245 КПК України відібрання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченим ст. 241 КПК України, тобто, при освідуванні особи складається протокол з дотриманням вимог КПК, тобто, при його складанні повинні були дотриманні вимоги, передбачені КПК для проведення слідчих розшукових дій (ст. 223 КПК України).

Відповідно до п. 7 ст. 223 КПК України визначено, що слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для проведення такої слідчої дії як освідування особи. При цьому винятками є випадки застосування безперервного відеозапису ходу проведення відповідної слідчої (розшукової) дії.
Як встановлено в судовому засіданні, при отриманні зразків біоматеріалів та складанні протоколів про отримання зразків для експертизи (крові, зразків біологічного походження у потерпілих), поняті, як це передбачено законом, не залучались; не застосовувалось при їх відібрані безперервної відеофіксації ходу проведення такої дії. Це дає підстави суду вважати зазначені вище доказі недопустимими, а відтак, вони не можуть бути покладенні в основу обвинувального вироку, як і висновки судових імунологічних експертиз, оскільки, як це передбачено ч. 5 ст. 101 КПК України, висновок експерта не може грунтуватися на доказах, що визнанні судом недопустими.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, особу винуватого та всі обставини справи у їх сукупності.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не знаходить.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить визнання винуватості та щире каяття у скоєному в обсязі обвинувачення, що визнане судом доведеним.

Разом з тим, суд враховує, що обвинувачений перебуває у незареєстрованому шлюбі з ОСОБА_14 , з якою має на утриманні четверо спільних малолітніх дітей: дочок: ОСОБА_19 , 2006 року народження, ОСОБА_20 , 2012 року народження, ОСОБА_21 2016 року народження та сина ОСОБА_12 2013 року народження, а також фактично має на утриманні і матір похилого віку - ОСОБА_22 , 1940 року народження. Суд враховує також і думку обох потерпілих та їх законного представника, які, кожна зокрема, не настоюють на суворому покаранні обвинуваченого.

Відповідно до ст. 69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, за якою особа притягується до відповідальності.
Застосовуючи даний закон, крім вище вказаних пом`якшуючих покарання обставин, суд враховує також, те що обвинувачений своєю працею у особистому підсобному господарстві фактично утримував багатодітну сім`ю; на час ухвалення вироку він є несудимим, його вік та стан здоров`я, а також те що від скоєння злочинів тяжких наслідків не наступило, що підтверджено і висновками судово - психіатричних екпертиз щодо потерпілих, відповідно до яких останнім протиправними діями, що мали місце щодо них, не спричинено будь - якого психічного розладу.
На переконання суду, враховуючи зазначені вище обставини, та те, що суд прийшов до висновку про необхідність призначення реального покарання із застосуванням ст. 69 КК України, таке буде відповідати фактично скоєному, особі винуватого та загальним засадам призначення покарання; буде необхідним і достатнім та виваженим для виправлення обвинуваченого, а також для запобігання вчинення ним нових злочинів.

Підстав для зміни запобіжного заходу суд не вбачає.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлені.

Процесуальні витрати за проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого, а питання про речові докази підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. 373 - 375 КПК України, суд

у х в а л и в:
ОСОБА_10 у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 4 ст. 152 КК України визнати невинуватим і виправдати на підставі п. 1 ст. 373 КПК України за недоведеністю винуватості обвинуваченого у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень.

ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 2 ст. 153, ч. 3 ст. 153 КК України, призначивши покарання:

за ч. 2 ст. 156 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю;

за ч. 2 ст. 153 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

за ч. 3 ст. 153 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, із застосуванням ст. 69 КК України.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначити до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_10 рахувати з моменту затримання, тобто, з 20 липня 2017 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_10 до вступу вироку в законну силу залишити попередній тримання під вартою.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати у справі у зв`язку з проведенням експертиз у загальному розмірі 6 246, 24 (шість тисяч двісті сорок шість грн. 24 коп.).

Речові докази у справі: зразки крові обвинуваченого ОСОБА_10 ; зразки крові потерпілої ОСОБА_6 ; зразки крові потерпілої ОСОБА_7 ; відрізок тканини сіруватого кольору з малюнком синього, рожевого та жовтого кольорів; відрізок тканини темно - червоного кольору; відрізок тканини червоного кольору з білими вставками у вигляді смуг та з візерунками у вигляді білого горошку; наволочку на подушку зеленого кольору з малюнком у вигляді фігур жовтого, білого та синього кольорів; наволочку на подушку чорного кольору з малюнком у вигляді квітів сірого, білого, синього та світло - фіолотевого кольорів; жіночі труси типу плавки світло - зеленого кольору з малюнком чорного кольору та надписом чорного кольору «THE GIRL»; жіночі труси типу плавки з вставками у вигляді сіточки чорного кольору: підковдру (наволочку на ковдру) зеленого кольору; простирадло коричневого кольору у смугу білого, червоного та жовтого кольорів, що перетинаючись, утворюють дрібну клітинку; скляну пробірка із ватою, що передані на зберігання в камеру схову речових доказів Ратнівського ВП ГУ НП у Волинській області, - знищити. Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинувачему, захисникові, потерпілим, їх законному представникові та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2