Провадження № 1-кп/200/675/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року м. Дніпро
Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого-судді: ОСОБА_1
при секретарі : ОСОБА_2
з участю
прокурора: ОСОБА_3
захисника: ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро обвинувальний акт та додатки до нього у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0000058 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривий Ріг, громадянина України, офіційно не працюючого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.302 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 19 жовтня 2017 року надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 302 КК України.

19.10.2017 року винесено ухвалу про призначення підготовчого судового засідання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за необхідне призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у відкрите судове засідання, суддею одноособово, підстав для повернення обвинувального акту , не вбачає.

Захисник адвокат ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_5 вважали за необхідне повернути обвинувальний акт, оскільки, на їх думку, він є не зрозумілим та не конкретним. Крім того, ті недоліки, на які вказував суд під час повернення обвинувального акту, не виконані, протиріччя не усунуті, а тому даний обвинувальний акт підлягає поверненню.
З`ясувавши думку учасників процесу, суд доходить висновку про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України, на підставі чого він підлягає поверненню, з наступних підстав.

Так, згідно ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Пунктом 5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Зазначена норма зобов`язує прокурора вказати формулювання обвинувачення з зазначенням статті ( частини статті) КК України, яке має містити точний опис обставин кримінального правопорушення із зазначенням об`єктивної сторони складу злочину та його кваліфікуючих ознак, обставини, які визначають ступінь участі кожного, їх ролі у вчинення кримінального правопорушення.
При цьому, при формулювання обвинувачення прокурор зобов`язаний керуватись і Загальною частиною КК України, відповідно до якої кожна стаття особливої частини КК України містить у собі чотири складові злочину і які повинні бути викладені при формулюванні обвинувачення.
Однак, як вбачається з обвинувального акту, фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_5 чітко не сформульовані, формулювання обвинувачення є не конкретним.
Так, відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_5 , діючи умисно з метою наживи, маючи намір отримати матеріальну винагороду у вигляді грошових коштів, у вересні 2015 році підшукав приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , призначене для зайняття проституцією з подальшим його утриманням. Після чого, ОСОБА_7 реалізовуючи свої наміри, направленні на посягання основних засад суспільної моральності у сфері статевих стосунків, вступив у злочину змову із ОСОБА_8 , (яка вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 08.02.2016 засуджена за ч.2 ст.302, ч.2 ст.303 КК України у кримінальному провадженні №0001079), в невстановлений слідством час, створив та забезпечив повне функціонування місця надання особам чоловічої статі сексуальних послуг у вигляді вступання в полові акти та надання різних послуг сексуального характеру.

Далі, ОСОБА_5 , розподіливши з ОСОБА_8 ролі, відповідно до яких, ОСОБА_8 виконувала дії по утриманню місця розпусти та розподілу грошових коштів, отриманих в наслідок надання послуг сексуального характеру, із яких 50% грошових коштів передавала особі, яка надала послуги сексуального характеру, іншу частини грошових коштів ОСОБА_8 , відповідно до відведеної їй ролі, розподіляла навпіл, - залишаючи собі 25%, а решту грошових коштів перераховувала ОСОБА_5 , як особі, яка створила, забезпечувала використання та функціонування місця розпусти.

Таким, чином ОСОБА_5 в період часу з вересня 2015 року по 03.11.2015 року, керуючись прямим умислом з метою отримання наживи, вчиняв дії по забезпеченню місця розпусти, а саме регулювання фінансових питань щодо оренди та комунальних витрат, а також умови проживання осіб за адресою: АДРЕСА_2 , де відбувалось надання повіями платних сексуальних послуг за грошову винагороду в розмірі 400 гривень за годину, із яких частину отримував ОСОБА_5 , як особа, яка створила та утримувала місце розпусти.

Умисні дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.302 КК України, тобто створення та утримання місця розпусти з метою наживи.

Суд вважає, що при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення, прокурором в обвинувальному акті не викладено обставини його вчинення саме групою осіб, які прокурор вважає встановленими, і на підставі яких сформовано обвинувачення та визначена правова кваліфікація злочину.
Суд вважає, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 викладений взагалі, без відповідного обгрунтування, є неконкретним.
Так, в обвинувальному акті зазначено, що кримінальне правопорушення ОСОБА_5 вчинив разом з ОСОБА_8 . Однак, які саме дії за попередньою змовою із ОСОБА_8 вчинив саме ОСОБА_5 щодо створення та утримання даного місця як місця розпусти, його роль, ступень його участі, обвинувальний акт не містить.
Також не зазначено, в якому розмірі, в який період часу і при яких обставинах та куди саме перераховувались кошти, частину з яких отримував ОСОБА_9 .
Крім того, при кваліфікації дій ОСОБА_5 визначено, що він створив місце для розпусти з метою наживи. При цьому, в чому саме безпосередньо полягали зазначені дії ОСОБА_5 , завдяки яким даний об`єкт почав використовуватись для розпусти, прокурором не зазначено.
Суб`єктивна сторона інкримінованого ОСОБА_5 правопорушення за ч.2 ст. 302 КК України, взагалі не викладена.
Крім того, відсутній виклад фактичних обставин події щодо утримання місця розпусти, час, спосіб скоєння даних дій, хоча при кваліфікації дій ОСОБА_5 прокурором зазначено, що ОСОБА_5 також й утримував дане місце для розпусти з метою наживи.
Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування, вказаний обвинувальний акт ухвалами Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06.05.2016 року, 09.12.2016 року повертався прокурору.
Однак, вказані недоліки обвинувального акту, його неконкретність, так і не були усунуті прокурором.
Тобто, викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими в обвинувальному акту, містять явні суперечності.
Таким чином, вищезазначене свідчить про не відповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, оскільки як би не вбачав прокурор фактичні обставини справи, викладаючи їх в обвинувальному акті, він повинен формулювати обвинувачення керуючись і положенням КК України, тобто і матеріальним законом та не допускати спрощень та суперечностей у викладені цих обставин.

У відповідності до кримінально- процесуального законодавства України судовий розгляд справи проводиться у межах висунутого обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті і законом передбачена можливість прокурора змінити обвинувачення в суді під час судового розгляду справи по суті тільки у разі встановлення нових фактичних обставин кримінального правопорушення.
В той же час, вказані недоліки обвинувального акту щодо ОСОБА_5 , його не конкретність, суперечність порушують право обвинуваченого, передбачене ст.42 КПК України, знати у вчинені якого кримінального правопорушення він обвинувачується, що тим самим унеможливлює якісно і в повні мірі здійснити захист, чим істотно порушується право обвинуваченого ОСОБА_5 на захист.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що таке обвинувачення є незрозумілим та таким, що не відповідає вимогам пункту 5 ч.2 ст. 291 КПК України, у зв`язку з чим обвинувальний акт з додатками підлягає поверненню.
Керуючись ст. ст. 291, 314-316, 395 КПК України,-
УХВАЛИВ :
Повернути прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_3 обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №№ 0000058 стосовно ОСОБА_10 за ч.2 ст. 302 КК України, в зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України.
На ухвалу суду може бути подана апеляція до Дніпропетровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1