печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 березня 2018 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Генеральної прокуратури України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,-

В С Т А Н О В И В :
Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із скаргою і просить зобов`язати уповноважену особу Генеральної прокуратури України, якою здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002602 повернути ОСОБА_4 майно, вилучене 25.01.2018 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти у розмірі 720 000,00 (сімсот двадцять тисяч) гривень.

В судове засідання адвокат не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. 28.03.2018 адвокат ОСОБА_3 подав до суду заяву в якій вимоги викладені в скарзі підтримав в повному обсязі та просив проводити розгляд скарги у його відсутність.

Інші особи, які беруть участь у справі не з`явились, про час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином, завчасно, поважних причин неявки не повідомили.

Слідчим суддею з урахуванням принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, визнано можливим розгляд скарги у відсутність вище зазначених осіб.

В обґрунтування скарги адвокат вказує, що управлінням з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002602 від 10.08.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.

25 січня 2018 року прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 проведено обшук у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , у ході зазначеного обшуку вилучено грошові кошти, належні ОСОБА_4 у розмірі 720 000,00 (сімсот двадцять тисяч) гривень.

Адвокат наголошує, що прямого дозволу на вилучення вказаних грошових коштів ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_6 надано не було, а відтак, вилучене майно не відповідає критеріям речових доказів в розумінні cт. 98 КПК України, а тому є тимчасово вилученим майном в силу приписів cт. 167, 236 КПК України.

Адвокат також вказує, що 08 лютого 2018 року до Генеральної прокуратури України направлено заяву про повернення тимчасово вилученого майна, так як арешт на вилучене майно не накладався.

У відповідь на заяву про повернення тимчасово вилученого майна старший слідчий Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 повідомив, що 27.01.2018, прокурор, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002602 від 10.08.2017 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене 25.01.2018 під час обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на грошові кошти в сумі 720 тис. грн. та станом на 21.02.2018 клопотання судом не розглянуто.

При цьому, в судовому засіданні 26 лютого 2018 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_8 клопотання прокурора від 27.01.2018 про накладення арешту на майно повернуто прокуророві на підставі ст. 26 КПК України, за клопотанням прокурора ОСОБА_9 .

Разом із тим, за станом на день подання даної скарги, відомості про направлення прокурором нового клопотання про арешт майна до Печерського районного суду м. Києва, відсутні.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до висновку.

Згідно з ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право серед іншого, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Більше того, сам по собі факт надання дозволу на проведення обшуку з метою виявлення та вилучення певних речей та документів, предметів і грошових коштів ще не вказують на те, що вилучені речі, предмети та документи відповідають критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167, ст. 98 КПК України. Зазначене також обґрунтовується тим, що у випадку вилучення майна, яке, за переконанням органу досудового розслідування, містить відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення чи здобуте злочинним шляхом, тощо, він не пізніше наступного робочого дня зобов`язаний звернутись до слідчого судді з клопотанням в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України про його арешт, довівши наявність обставин, визначених ст. 98, ч. 2 ст. 167, ст. 170 КПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, зокрема, за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.

Водночас, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно до протоколу Першого Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

З урахуванням досліджених матеріалів, відсутності судового рішення про арешт майна в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, про необхідність повернення вилученого під час обшуку 25.01.2018 майна.

На підстав вищевикладеного, слідчий суддя керуючись ст.ст. 3, 98, 100, 168, 169, 171, 173, 303, 305, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
Зобов`язати уповноважених осіб Генеральної прокуратури України, які здійснюють досудове розслідування або процесуальне керівництво за досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0002602 від 10.08.2017, повернути, ОСОБА_4 майно, вилучене 25.01.2018 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти у розмірі 720 000,00 (сімсот двадцять тисяч) гривень.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1