Справа №: 398/2250/17
провадження №: 1-кп/398/162/18
ВИРОК
Іменем України
"25" січня 2018 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Олександрія кримінальне провадження, внесене в ЄРДР № 0000388 від 16.05.2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Нова Прага Олександрійського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, не працюючого, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, невійськовозобов`язаного, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу закону не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

встановив:

14 травня 2017 року, близько 10.00 години, ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою викрадення майна, скориставшись відсутністю власника ОСОБА_5 , прибув на територію домоволодіння АДРЕСА_1 , де таємно шляхом витягування віконного скла проник до приміщення сараю, з якого викрав газовий балон об`ємом 50 літрів радянського виробництва, бувший у використанні з 1985 року, вартістю 400 грн, два медичні бікси для стерилізації інструментів з нержавіючої сталі об`ємом 3 та 10 літрів, бувших у використанні з 2005 року, вартістю 243,33 грн та 415,47 грн відповідно, алюмінієву каструлю об`ємом 40 літрів бувшу у використанні близько 10 років вартістю 550,00 грн, газову плиту марки «Веста» бувшу у використанні близько 30 років вартістю 350,00 грн. Викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальні збитки на загальну суму 1958,80 грн.

Вказаними діями ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в житло або інше приміщення, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав в повному обсязі, фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, не оспорював, щиро каявся. Від дачі показань відмовився на підставі ст.63 Конституції України.

За згодою учасників судового провадження, згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування, стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, крім матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому, судом з`ясовано, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, суд переконався у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд дійшов висновку, що факт вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_4 знайшов своє підтвердження в суді, його дії вірно кваліфіковано за ч. 3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в житло або інше приміщення.

При призначенні покарання, суд у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Зокрема, суд враховує, що скоєний обвинуваченим злочин належить до категорії тяжких злочинів.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відсутні.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує висновки досудової доповіді, відповідно до якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній, а також той факт, що обвинувачений свою вину визнав повністю, в скоєному розкаявся, вважається не судимим, по місцю проживання характеризується нейтрально, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не працює, в шлюбі не перебуває, неповнолітніх дітей на утриманні не має.

Беручи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_4 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, суд вважає, що останньому необхідним і достатнім покаранням для виправлення є призначення покарання в межах санкції, передбаченої ч. 3 ст. 185 КК України, вважаючи, що перевиховання та виправлення винного можливо без ізоляції від суспільства, а тому призначає йому міру покарання з застосуванням ст. 75 КК України звільнивши від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обовязків, передбачених ст. 76 КК України.

Потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов з вимогами: стягнути з ОСОБА_4 на її користь суму матеріальної шкоди у розмірі 1958,80 грн, та суму моральної шкоди 10 000 грн.

Обвинуваченим ОСОБА_4 вимоги за цивільним позовом визнано повністю.

Вирішуючи цивільний позов, суд керується наступним.

Зі змісту ч. 4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1, 3, 5 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діяннями завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦПК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Суд не приймає до уваги доводи цивільного позивача (потерпілої) стосовно розміру заподіяної матеріальної шкоди з огляду на те, що з досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження стосовно розміру матеріальної шкоди та речових доказів встановлено, що потерпілою на зберігання отримано належні їй та викрадені ОСОБА_4 речі, а саме медичний бікс для стерилізації інструментів об`ємом 3 літри із нержавіючої сталі, медичний бікс для стерилізації інструментів об`ємом 10 літрів із нержавіючої сталі, газовий балон об`ємом 50 літрів, про що свідчить відповідна розписка потерпілої.

Факт написання даної розписки потерпілою в судовому засіданні не заперечувався, а тому суд не приймає до уваги її посилання на те, що вказані речі нею отримано не було.

Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 1859 від 15.06.2017, ринкова вартість медичних біксів з урахуванням зносу складає: біксу об`ємом 3 літри 243,33грн; біксу об`ємом 10 літрів 415,47 грн; ринкова вартість газового балону об`ємом 50 літрів з урахуванням зносу, складає 400 грн.

Таким чином, суд дійшов переконання про необхідність задоволення вимог цивільного позову про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої в рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошових коштів, сума яких відповідає вартості викрадених останнім та не повернутих потерпілій речей в загальному розмірі 900 грн.

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно п.3 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Положеннями ч. 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Оцінюючи у сукупності доводи цивільного позивача, беручи до уваги характер правопорушення та той факт, що розмір заявленої моральної шкоди у сумі 10 000 грн значно перевищує та не є співмірним з розміром матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, суд дійшов висновку, що в результаті викрадення речей потерпіла зазнала душевних страждань, тому відшкодування моральної шкоди на суму 2 000 грн. буде справедливим, розумним та виваженим.

Отже, враховуючи те, що визнання обвинувачем цивільного позову в даному випадку суперечить закону, оскільки в судовому засіданні встановлено, що частину викрадених речей потерпілій повернуто, а заявлений розмір моральної шкоди є завищеним, виходячи з принципів справедливості і співмірності, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення вимог цивільного позову.

Процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.

Питання стосовно речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Керуючись ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки з покладенням, відповідно до ч.1 ст. 76 КК України обовязків:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: медичний бікс для стерилізації інструментів об`ємом 3 літри із нержавіючої сталі, медичний бікс для стерилізації інструментів об`ємом 10 літрів із нержавіючої сталі, газовий балон об`ємом 50 літрів червоного кольору залишити за належністю потерпілій ОСОБА_5 .

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 900 (дев`ясот) грн у відшкодування матеріальної шкоди, та 2 000 (дві тисячі) грн у відшкодування моральної шкоди.

У решті вимог за цивільним позовом відмовити.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1