Номер провадження:1-кс/521/4361/17
У Х В А Л А
22 вересня 2017 року м. Одеса
Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 власника майна ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 16.09.2017 року за № 70002192 за ознаками злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :
Слідчий звернувся з клопотанням про накладення арешту на автомобіль «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 .

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий вказав, що в ході досудового розслідування встановлено: 15.09.2017 року приблизно о 12 годині 30 хвилин водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в районі будинку № 12/1 по вул. Київське шосе в м. Одесі здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_7 . Слідчий вважає, що автомобіль має значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а його арешт необхідно застосувати для позбавлення власника можливості відчужувати майно.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, пославшись на викладені в ньому доводи.

ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, вказавши, що він є власником автомобіля, а його сестра ОСОБА_6 15.09.2017 року користувалась транспортним засобом з його дозволу і стала учасником ДТП, під час якого була травмована ОСОБА_7 . Постраждала не має претензій до ОСОБА_6 , про що надала відповідну розписку.

Із наявних у справі документів видно, що власником автомобіля «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_4 , який не був учасником дорожньо-транспортної пригоди 15.09.2017 року, за фактом якої здійснюється кримінальне провадження.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

У відповідності до ст. 170 ч. 2 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Метою арешту майна є збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Частиною 4 цієї ж статті, передбачено, що заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

15.09.2017 року під час огляду місця дорожньо-транспортної події за адресою по вул. Київське шосе в м. Одесі, 12/1 було вилучено зазначений у клопотанні автомобіль, який зберігається на майданчику тимчасового збереження транспортних засобів за адресою м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, 89-а.

Таким чином, є достатні підстави вважати, що автомобіль «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 , відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, і може бути використаний як доказ у кримінальному провадженні.

Постановою слідчого від 18.09.2017 року вказаний автомобіль було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні. Крім того, прокурор вказав, що у кримінальному провадженні призначені судові експертизи, для проведення яких експерту необхідно провести огляд автомобіля.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Разом з тим, вважаю, що найменш обтяжливим способом арешту майна для власника автомобіля буде заборона розпоряджатися майном, тобто визначати долю майна шляхом знищення, відчуження, передачі його в тимчасове володіння іншим особам, або у інший спосіб, без застосування заборони використання майна. Цей спосіб арешту майна не призведе до наслідків, що суттєво позначаться на інтересах власника.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 170, 172, 173 КПК України слідчий суддя,-

У Х В А Л И Л А :
Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР 16.09.2017 року за № 70002192 за ознаками злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1, задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль «Тойота» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належать ОСОБА_4 , шляхом заборони розпоряджуватись цим майном, без заборони його використання.

У задоволенні інших викладених у клопотанні вимог відмовити.

Майно, на яке накладено арешт, передати на зберігання ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом 5 днів з дня його оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1