Дата документу 28.02.2018 Справа № 554/8064/15-к
Провадження № 1-кс/554/1732/2018

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 лютого 2018 року м. Полтава
В С Т А Н О В И В:
Клопотання про арешт майна слідчий обгрунтовує наступним чином.
В ході проведення досудового розслідування встановлено, що Полтавського РВ УМВС України в Полтавській області надійшов рапорт ст. оперуповноваженого в ОВС УДСБЕЗ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_4 про те, що 05.01.2015 року під час проведення відпрацювання території Полтавської області в частині протидії злочинам у паливно-енергетичній сфері, в с. Супрунівка Полтавського району було зупинено автомобіль МАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , в кузові якого знаходилася вмонтована ємність об`ємом близько 15м/куб, наповнена рідиною з різким запахом нафтопродуктів.
В ході розслідування встановлено, що автомобіль МАЗ д.н.з. НОМЕР_1 та Камаз д.н.з. НОМЕР_2 , які визнані по кримінальним провадженням речовими доказами, передані ОСОБА_5 , який володів вказаними автомобілями на підставі довіреностей, під розписку про зберігання.
При перевірці збереження ОСОБА_5 автомобілів, вказані автомобілі були відсутні, а пояснити яким чином вони вибули з його володіння, чи вчиняв він будь-які дії направлені на приховування речових доказів, чи вживав необхідні дії для схоронності вказаного майна та де саме вони знаходяться, ОСОБА_5 не зміг.
У зв?язку з цим, 27.07.2015 року до ЄРДР внесено відомості за ст. 388 ч. 1 КК України за фактом незаконних дій з майном особи, якій таке майно було ввірено на зберігання.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 власником автомобіля являється ОСОБА_6 .
В даний час автомобіль зберігається на території току агрофірми «Труд-2012» за адресою: Харківська область, Кигичівський район, с. Медведівка.
Також 19.10.2017 року до Октябрського районного суду м. Полтава було направлено клопотання про отримання тимчасового доступу з можливістю вилучення (виїмки) автомобіля КАМАЗ, д.н.з. НОМЕР_2 , а також свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та ключі від нього, які згідно розписки зберігаються у петлиці ОСОБА_7 , але ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави в задоволенні клопотання було відмовлено, оскільки автомобіль марки КАМАЗ д.н.з. НОМЕР_2 , до якого необхідно надати тимчасовий доступ є предметом кримінального правопорушення, тому слідчий повинен звернутись в порядку глави 16 КПК України, з клопотанням про: огляд, арешт, тощо.
В зв`язку з вищевикладеним, під час досудового розслідування виникла необхідність в накладенні арешту на вказаний вище автомобіль для забезпечення його зберігання до закінчення проведення відповідних слідчих дій, з метою недопущення внесення технічних змін чи механічного втручання до автомобіля, його заводських позначень, яке може перешкоджати всебічному, повному та об`єктивному дослідженню обставин кримінального провадження, оскільки вказаний автомобіль являється предметом злочину у кримінальному провадженні.
На підставі наведеного, слідчий просить накласти арешт на майно.
В судове засідання слідчий та прокурор не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Володілець майна в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
Суд, дослідивши надані докази, приходить до наступного.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.4 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або місять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При цьому в клопотанні та доданих до нього матеріалах відсутні будь-які дані стосовно того, що вищевказане майно відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України і слідчим такі докази не надані.
Слідчим в порушення вимог ч.2 ст. 171 КПК України, не зазначені підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна та не додані документи, які б підтверджували доводи клопотання.
Вказане свідчить про те, що клопотання старшого слідчого носить загальний характер і не заслуговує на увагу слідчого судді.
Слідчий суддя враховує і те, що накладення арешту на майно - автомобіль КАМАЗ, д.н.з. НОМЕР_2 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та ключі від вказаного транспортного засобу, власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 являється ОСОБА_6 може суттєво позначитись на його інтересах, щодо розпорядження вказаним майном власником якого він є.
Практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) свідчить про найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.
Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
За змістом ч. 3 ст. 26, ч. 5 ст. 132 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом з поданням доказів обставин, на які вони посилаються.
За таких обставин, слідчий суддя вважає, що потреби досудового розслідування не виправдовують зазначений спосіб втручання у права власника.
Керуючись ч.4 ст.104, ст.ст.167, 170, 172, 173 КПК України, -
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1