Справа № 675/467/16-к
Провадження № 1-кп/675/2/2017
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"21" вересня 2017 р. м.Ізяслав
Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
уродженець с. Пильки Ізяславського району Хмельницької області,
українець, громадянин України, освіта базова загальна середня, не
працюючий, розведений, житель
АДРЕСА_1 , раніше судимий:
21 травня 2015 року Ізяславським районним судом Хмельницької
області за ст. ст. 185 ч. 3, 69 КК України до 150 годин громадських
робіт;
в с т а н о в и в :
ОСОБА_7 вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 за таких обставин.
09 листопада 2015 року близько 22 години 30 хвилин ОСОБА_7 прийшов до будинку, де проживає його рідний брат ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_2 , з метою спільного розпивання спиртних напоїв. У подальшому, 10 листопада 2015 року близько 01 години в будинку за вказаною адресою, у приміщенні спальної кімнати вказаного житлового будинку в ході спільного розпивання спиртних напоїв між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , котрий також в цей час перебував у зазначеному будинку, на побутовому ґрунті виникла суперечка, під час якої ОСОБА_8 почав ображати та виганяти з будинку ОСОБА_7 . Сварка переросла в бійку, при цьому ОСОБА_8 умисно наніс ОСОБА_7 декілька ударів: коліном по стегну, рукою по обличчю, тримав обвинуваченого за шию. У відповідь ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і їх наслідки, з метою нанесення тяжких тілесних ушкоджень, взяв з кухонного столу господарський ніж і, тримаючи ніж за руків`я в правій руці, з прикладанням фізичної сили наніс його клинком один удар ОСОБА_8 в область верхньої третини лівого плеча, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення лівої половини грудної клітки з вхідною раною на передній поверхні верхньої третини лівого плеча з ушкодженням лівої пахвової вени, верхньої долі лівої легені, що супроводжувалося крововтратою і лівобічним гемопневмотораксом, та має ознаки небезпечного для життя в момент спричинення, перебуває в прямому причинному зв`язку із фактом настання смерті. Від отриманого удару ОСОБА_8 втратив рівновагу та впав на підлогу кімнати. ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що заподіяв ОСОБА_8 ножове поранення, внаслідок якого можливе настання тяжких наслідків, залишив місце події. ОСОБА_8 в результаті отриманого тілесного ушкодження помер на місці події.
Обвинувачений ОСОБА_7 своєї вини у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 , не визнав, суду показав, що дійсно 09 листопада 2015 року заходив до свого рідного брата ОСОБА_7 та його співмешканки по місцю їх проживання. Обвинувачений не заперечує факт спільного вживання алкогольних напоїв, зазначає, що до будинку, в якому проживає його брат, того дня також заходили для спільного вживання алкогольних напоїв ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . ОСОБА_7 наполягає, що пішов з помешкання брата о 16 годині до місця свого проживання, закрився у будинку, в якому проживає один, і ліг спати, а до помешкання брата повернувся лише після 07 години наступного дня. Тоді ж від брата і довідався про смерть ОСОБА_8 . Обвинувачений стверджує, що фактично був затриманий о 08 годині 10 листопада 2015 року, працівниками поліції до нього застосовувалось фізичне насильство та психологічний тиск, внаслідок чого ОСОБА_7 злякався і змушений був оговорити себе під час досудового слідства, зокрема, під час проведення слідчого експерименту. Свою причетність до умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 , категорично заперечує.
Хоча сам обвинувачений у судовому засіданні своєї вини не визнав, його вина у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 , підтверджується іншими дослідженими в ході судового слідства доказами.
Допитана в якості потерпілої в ході судового розгляду ОСОБА_4 суду показала, що з померлим ОСОБА_8 вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу. 09 листопада 2015 року ОСОБА_8 пішов на роботу і не повернувся. Він працював в садку в с. Пильки Ізяславського району Хмельницької області. Ввечері, приблизно о 22 годині, ОСОБА_4 шукала ОСОБА_8 , телефонувала йому на мобільний телефон, однак телефон був не в мережі. Про смерть ОСОБА_8 потерпіла довідалась вранці 10 листопада 2015 року приблизно о 07 годині 20 хвилин від свого батька. Батькові про смерть ОСОБА_8 повідомила рідна сестра померлого, котра довідалась про цю подію від ОСОБА_12 співмешканки рідного брата обвинуваченого. Потерпіла відразу поїхала до місця події. Тіло ОСОБА_8 ОСОБА_4 побачила на дивані в будинку, де проживає рідний брат обвинуваченого, в с. Пильки Ізяславського району Хмельницької області.
Допитана в ході судового розгляду в якості потерпілої ОСОБА_5 суду показала, що вона являється матір`ю померлого ОСОБА_8 . Про смерть сина вона довідалась від дочки та зятя ОСОБА_10 приблизно о 07 годині 10 листопада 2015 року і відразу поїхала на місце події. Тіло ОСОБА_8 ОСОБА_5 виявила на дивані в будинку, де проживає рідний брат обвинуваченого, в с. Пильки Ізяславського району Хмельницької області. ОСОБА_8 був вже холодний.
ОСОБА_7 , котрий являється рідним братом обвинуваченого, відмовився від дачі показань відповідно до ч. 1 ст. 63 Конституції України.
Допитана в ході судового розгляду в якості свідка ОСОБА_12 суду показала, що вона проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу в с. Пильки Ізяславського району Хмельницької області зі ОСОБА_7 . Обвинувачений являється його рідним братом. 09 листопада 2015 року вранці до них прийшов обвинувачений. Всі разом збирали горіхи, здали зібране, на зароблені кошти придбали продукти харчування, спиртні напої та пішли до будинку, де проживали ОСОБА_7 та ОСОБА_12 для спільного вживання придбаного. В подальшому в цей будинок також прийшли ОСОБА_8 з ОСОБА_10 , а потім прийшов ОСОБА_11 . Свідок вказала, що вживала спиртні напої як до приходу ОСОБА_8 з ОСОБА_10 , так і разом з ними, тому сильно сп`яніла і лягла спати, відтак не бачила і не чула ні сварки, ні подій, внаслідок чого настала смерть ОСОБА_8 . Наступного ранку, прокинувшись, виявила на підлозі біля дивану, де вона спала разом з чоловіком, ОСОБА_8 . Свідок розбудила чоловіка, вони положили ОСОБА_8 на диван і виявили, що він мертвий. ОСОБА_12 відразу побігла повідомити про це рідну сестру ОСОБА_8 , яка проживає неподалік. Обвинувачений ОСОБА_7 наполягає, що того дня пішов з помешкання брата і більше не повертався.
В судовому засіданні за клопотанням сторони захисту були допитані в якості свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . ОСОБА_13 суду показав, що 09 листопада 2015 року на власному подвір`ї займався господарськими справами, приблизно о 15 годині 30 хвилин бачив обвинуваченого, котрий перебував у стані алкогольного сп`яніння. Після нетривалого спілкування ОСОБА_7 пішов в напрямку свого місця проживання, а свідок перебував на подвір`ї приблизно до 17 години, після чого зайшов у будинок. Свідок ОСОБА_14 вказала, що бачила обвинуваченого приблизно о 15 годині 40 хвилин. Разом з тим свідок ОСОБА_14 вказала, що бачила обвинуваченого 08 листопада 2015 року, а наступного дня довідалась про насильницьку смерть чоловіка, тоді як 09 листопада 2015 року за свідченнями ОСОБА_4 . ОСОБА_8 був живий і пішов на роботу.
Допитаний в ході судового розгляду в якості свідка ОСОБА_10 суду показав, що він являється чоловіком рідної сестри ОСОБА_8 09 листопада 2015 року він з ОСОБА_8 після 14 години отримали на роботі гроші і зайшли в будинок, де проживав рідний брат обвинуваченого, там перебували обвинувачений, його брат та ОСОБА_12 . Свідок вказав, що ОСОБА_12 ходила придбавати спиртних напої, кошти на придбання яких давали також ОСОБА_8 і ОСОБА_10 , з метою подальшого спільного їх вживання. ОСОБА_10 вказав, що коли ОСОБА_12 повернулась, з нею прийшов ОСОБА_11 . Свідок зазначив, що в процесі спільного розпивання спиртних напоїв, обвинувачений дійсно уходив приблизно після 15 години, решта лишилися вживати спиртні напої. Разом з тим ОСОБА_10 зазначив, що обвинувачений повернувся до будинку свого брата. Свідок зауважив, що коли він уходив, в будинку залишались обвинувачений, його брат ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 . Наступного ранку до свідка додому прибігла ОСОБА_12 і повідомила, що в будинку, де вона проживає з братом обвинуваченого, знаходиться мертвий ОСОБА_8 . Коли ОСОБА_10 прийшов до вказаного будинку, побачив, що ОСОБА_8 лежить дивані, який використовується як спальне місце, біля дивана на підлозі збоку свідок помітив невелику кількість крові.
Покази свідка ОСОБА_10 в частині того, що обвинувачений уходив, але згодом повернувся, підтвердили допитані в ході судового розгляду в якості свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_15 . Свідок ОСОБА_15 , котра являється матір`ю ОСОБА_11 , суду показала, що про події 09 листопада 2015 року знає зі слів сина, котрий, хоча і перебуває на відповідному обліку у психіатра з приводу хвороби, описує дійсні обставини, тільки не завжди може висловити свою думку. Як сам ОСОБА_11 , так і ОСОБА_15 , котрій обставини відомі зі слів сина, показали, що 09 листопада 2015 року ОСОБА_11 покликала ОСОБА_12 і він з нею пішов до будинку, де проживають ОСОБА_12 з братом обвинуваченого. Там перебували обвинувачений, його брат, ОСОБА_10 та ОСОБА_8 . Свідки підтвердили, що обвинувачений уходив на деякий час, але потім повернувся. Свідки вказали, що після того, як з будинку пішов ОСОБА_10 , обвинувачений вигнав і ОСОБА_11 , після чого свідок пішов додому, що підтвердила ОСОБА_15 . ОСОБА_11 зазначив, що про події 09 листопада 2015 року розповів матері.
Допитані свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 не змогли підтвердити факт перебування обвинуваченого за місцем свого проживання з моменту зустрічі зі свідками до наступного ранку. Відтак покази свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 повністю узгоджуються з показами свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_15 , котрі також підтвердили, що обвинувачений приблизно після 15 години уходив з будинку, де проживає його брат, однак покази свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 не спростовують покази свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_15 про те, що обвинувачений того ж вечора повернувся до будинку, де проживає його брат.
Обвинувачений ОСОБА_7 посилається на те, що працівниками поліції до нього застосовувалось фізичне насильство, яке полягало у нанесенні побоїв, та психологічний тиск, внаслідок чого обвинувачений злякався і був змушений оговорити себе, давати зізнавальні покази і показувати під час проведення слідчого експерименту обставини події за вказівкою працівників поліції.
За клопотанням сторони захисту в ході судового розгляду були допитані в якості свідків працівники міліції, які 10 листопада 2015 року здійснювали виїзд на місце події у с. Пильки Ізяславського району Хмельницької області: ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_22 . Жоден зі вказаних свідків не повідомив суд про застосування як особисто, так і іншими працівниками міліції психологічного тиску чи фізичного насильства до ОСОБА_7 . Сам ОСОБА_7 серед вказаних осіб не впізнав тих, що застосовували до нього психологічний тиск та фізичне насильство.
Під час досудового розслідування з 19 години 40 хвилин 10 листопада 2015 року, як зазначено у протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_7 захищає адвокат ОСОБА_6 . Свідок ОСОБА_21 повідомив суд, що ОСОБА_7 10 листопада 2015 року опитаний не був, оскільки відмовився давати покази. 12 листопада 2015 року слідчим суддею Ізяславського районного суду Хмельницької області ОСОБА_7 обирався запобіжний захід та вирішувалось питання про поміщення ОСОБА_7 до Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 для проведення експертизи. 11 листопада 2015 року проводився слідчий експеримент, під час якого проводився відеозапис. ОСОБА_7 під час вказаних дій не повідомляв ні захисника, ні слідчого суддю, ні слідчого про застосування до нього психологічного тиску та фізичного насильства. Допитаний в якості свідка слідчий ОСОБА_21 підтвердив відсутність звернень ОСОБА_7 з приводу застосування до нього психологічного тиску та фізичного насильства.
Покази потерпілих та свідків щодо місця події підтверджуються протоколом огляду місця події від 10 листопада 2015 року зі схемою та фототаблицями, згідно якого місцем події являється домоволодіння АДРЕСА_2 . Під час огляду місця події був виявлений труп ОСОБА_8 на підлозі поряд з диваном на правому боці спиною до дивану. При огляді кухонного столу виявлено сім ножів, які були вилучені. Також з місця події вилучено три скляні пляшки та пластикову пляшку, скляну стопку, гроші в сумі 367 грн., зіскоби речовини бурого кольору, виріз з простирадла з плямою бурого кольору.
Локалізація, тяжкість та механізм утворення отриманих ОСОБА_8 тілесних ушкоджень підтверджується висновком судово-медичного експерта № 277 (експертиза розпочата 10 листопада 2015 року, експертиза закінчена 11 грудня 2015 року).
Зазначений у вказаному висновку механізм утворення тілесних ушкоджень повністю узгоджується з механізмом нанесення, викладеним у висновку експерта № 08-мк (експертиза почата 13 січня 2015 року, експертиза закінчена 28 січня 2015 року). У вказаному висновку зазначено, що колото-різана рана могла утворитись від травмуючої колюче-ріжучої дії досліджуваних клинків під №№ 1, 4.
Кров з трупа ОСОБА_8 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0, що підтверджується висновками експерта № 859, 1177.
Кров ОСОБА_7 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0, що підтверджується висновком експерта № 850.
Згідно висновку експерта № 182 сліди крові в піднігтьовому вмісті кистей рук ОСОБА_8 можуть походити як від ОСОБА_7 , так і від самого ОСОБА_8 .
Відповідно до висновку експерта № 26 на ножі кухонному виявлені сліди крові, видову належність якої встановити не виявилось можливим з об`єктивних причин. При цьому суд звернув увагу на збіг з об`єктом № 1 за висновком експерта № 08-мк.
На шматку простирадла виявлена кров, яка може походити як від ОСОБА_8 , так і від ОСОБА_7 , що підтверджується висновком експерта № 23.
У зіскобі з підлоги виявлена кров, видову належність якої встановити не виявилось можливим з об`єктивних причин, що підтверджується висновком експерта № 22.
На куртці ОСОБА_7 виявлені сліди крові, видову належність якої встановити не виявилось можливим з об`єктивних причин, що підтверджується висновком експерта № 25.
Згідно висновку експерта № 438-Д від 31 грудня 2015 року придатних для ідентифікації слідів рук на наданих на дослідження об`єктах не виявлено.
Обставини та спосіб вчинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 підтверджуються протоколом проведення слідчого експерименту від 11 листопада 2015 року, під час якого проводився відеозапис, під час якого обвинувачений ОСОБА_7 добровільно, послідовно, без будь-чиїх підказок та примусу розповідав та показував обстановку під час події, обставини події, послідовність власних дій, зокрема, розташування предметів обстановки та домашнього вжитку, розташування обвинуваченого і ОСОБА_8 , дії обвинуваченого та ОСОБА_8 , предмет, яким нанесено удар, та місце його розташування.
Покази, які давав ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту про нанесення йому ОСОБА_8 удару коліном по правому стегну та утримування шиї підтверджується висновком експерта № 521 (експертиза почата 12 листопада 2015 року, експертиза закінчена 16 листопада 2015 року), згідно якого у ОСОБА_7 наявні один синець на передній поверхні шиї зліва та один синець на зовнішній поверхні правого стегна, показами допитаного в ході судового розгляду експерта ОСОБА_23 .
Під час проведення слідчого експерименту був вилучений рушник, на якому в подальшому крові не виявлено, що підтверджується висновком експерта № 24.
Покази, які надавав ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту, що стосуються механізму нанесення частково відповідає механізму утворення поранення, виявленого на тілі трупа ОСОБА_8 , при цьому співпадає локалізація місця поранення та частково співпадає напрямок руху клинка. Щодо локалізації місця поранення покази обвинуваченого були незмінні, щодо руху клинка покази обвинувачений змінював. Разом з тим, як пояснював в ході судового розгляду допитаний в якості свідка слідчий ОСОБА_21 протягом всього досудового розслідування характерною індивідуальною рисою показів ОСОБА_7 являлась їх уривчастість, що також прослідковувалось під час судового розгляду.
Як пояснив допитаний в ході судового розгляду експерт ОСОБА_23 , на момент проведення слідчого експерименту експертиза трупа ОСОБА_8 проведена не була, локалізація та механізм утворення тілесного ушкодження ОСОБА_8 відомий не був ні експерту, ні працівникам поліції. Такі покази експерта спростовують доводи обвинуваченого про те, що під час проведення слідчого експерименту він розказував та показував послідовність власних дій під тиском працівників поліції. Експерт ОСОБА_23 звернув увагу суду, що ОСОБА_7 вказав на розташування обвинуваченого і потерпілого, локалізацію тілесного ушкодження, які відповідають механізму і локалізації виявленого у ОСОБА_8 тілесного ушкодження. Також експерт вказав, що під час першої демонстрації руху ножа ОСОБА_7 нахил ножа співпадав з механізмом утворення тілесного ушкодження у ОСОБА_8 , при подальших демонстраціях, кут ножа явно не відповідає механізму утворення ушкодження. ОСОБА_23 зазначив, що отримання тілесного ушкодження при спільному падінні в положенні ОСОБА_7 зверху, ОСОБА_8 знизу, неможливе, необхідне достатнє прикладання зусиль. Експерт зауважив, що дати такі детальні покази при проведенні слідчого експерименту без обізнаності з обставинами події неможливо. Співпадіння механізму утворення поранення, виявленого на тілі ОСОБА_8 та механізму нанесення поранення, відтвореного ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту, підтверджується також висновком експерта (додатковим) від 02 лютого 2016 року.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заявив клопотання про визнання недопустимим доказом висновок експерта (додатковий) від 02 лютого 2016 року, оскільки при призначенні додаткової експертизи були порушені права обвинуваченого на захист.
Відповідно до положень ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
При вирішенні клопотання сторони обвинувачення про приєднання до матеріалів кримінального провадження висновку експерта (додаткового) від 02 лютого 2016 року суд ретельно перевірив порядок отримання зазначеного доказу.
Постанова про призначення додаткової судово-медичної експертизи була винесена слідчим 27 січня 2016 року та направлена завідуючому Шепетівського міжрайонного відділення СМЕ з супровідним листом 27 січня 2016 року (вих. № 483/121/24-2016). Вказані документи перебувають у матеріалах, які були відкриті та надавались для ознайомлення стороні захисту, про що свідчать наявність текстів відповідної постанови та супровідного листа, зазначення цієї постанови та супровідного листа в описі матеріалів кримінального провадження (порядкові номери 99, 100) та протоколи надання підозрюваному доступу до матеріалів досудового розслідування від 01 лютого 2016 року та протоколу ознайомлення з матеріалами досудового розслідування від 01 лютого 2016 року, згідно яких ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_6 ознайомлені з матеріалами досудового розслідування в повному об`ємі. ОСОБА_7 та його захисник не спростували факт ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, в тому числі, з постановою слідчого про призначення додаткової експертизи. Обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 був направлений Шепетівською місцевою прокуратуро до суду 02 лютого 2016 року (вих. № 92-523-15). Вказаний факт доводить, що на момент направлення обвинувального акту до суду висновок експерта (додатковий) від 02 лютого 2016 року у матеріалах кримінального провадження був відсутній. В подальшому 12 липня 2016 року обвинуваченому та його захиснику відкрили зазначений висновок та ознайомили з його змістом, про що свідчить протокол про надання доступу та ознайомлення з матеріалами досудового розслідування від 12 липня 2016 року. ОСОБА_7 та його захисник факт ознайомлення з висновком експерта (додатковим) від 02 лютого 2016 року не заперечили та не спростували.

Висновок експерта (додатковий) від 02 лютого 2016 року був наданий суду для приєднання до матеріалів справи 04 вересня 2017 року.

Згідно ч. 2 ст. 101 КПК України кожна сторона кримінального провадження має право надати суду висновок експерта, який ґрунтується на його наукових, технічних або інших спеціальних знаннях.
Обвинувачений та його захисник жодних висновків експерта суду не надали, про наявність перешкод отримати такі висновки, зокрема, шляхом відмови у задоволенні відповідних клопотань під час досудового розслідування, суд не повідомили.

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання доказу висновок експерта (додатковий) від 02 лютого 2016 року недопустимим.

Зрізи з піднігтьовим вмістом з пальців обох кистей рук трупа ОСОБА_8 , сім кухонних ножів, шість предметів верхнього одягу, які належать ОСОБА_8 , чотири аркуші паперу з відбитками та відтисками рук трупа ОСОБА_8 , три скляні пляшки, одна пластикова пляшка, одна скляна стопка, зразки крові ОСОБА_7 , шматок простирадла з плямою бурого кольору, рушник з плямою бурого кольору, кашкет, куртка, штани, гумові калоші ОСОБА_7 постановою від 01 лютого 2016 року визнані речовими доказами, приєднані до матеріалів кримінального провадження та передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Ізяславського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного Управління національної поліції в Хмельницькій області.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. За принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Прийнявши до уваги викладене, оцінивши всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_7 в заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 , доведена. Дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ст. 121 ч. 2 КК України.

Підходячи до призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, в ході судового розгляду встановлено не було.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , є рецидив злочинів, вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Суд приймає до уваги, що згідно висновку судово-психіатричного експерта № 766 ОСОБА_7 страждає на легку розумову відсталість, разом з тим на момент вчинення злочину міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Враховуючи особу обвинуваченого, який характеризується посередньо, раніше був засуджений за вчинення крадіжки, належних висновків не зробив, вчинив умисний злочин, своєї вини не визнав, у скоєному не розкаявся, та обставин справи, суд знаходить, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе в ізоляції від суспільства при поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу. При визначенні обвинуваченому ОСОБА_7 строку покарання суд приймає до уваги, що покарання, призначене вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 21 травня 2015 року, відбуте повністю.

Приймаючи до уваги тяжкість покарання, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , зокрема те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, однак ніде не працює, по місцю проживання характеризується посередньо, схильний до зловживання спиртними напоями, суд вбачає наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам ОСОБА_7 переховуватися від суду та забезпечення виконання вироку. Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

З огляду на викладене, суд дійшов переконливого висновку, що ОСОБА_7 слід обрати запобіжний захід тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, внаслідок чого не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Строк відбування покарання слід обчислювати з моменту затримання ОСОБА_7 .

Відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України речові докази підлягають поверненню власникам.
За вимогами п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України речові докази майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, - підлягає знищенню.
Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України документально підтверджені витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 369-371, 373-376 КПК України,

У Х В А Л И В :
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України, та призначити йому покарання 8 (вісім) років позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишити попередню - тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_7 з 10 листопада 2015 року.

Стягнути зі ОСОБА_7 на користь держави 368 грн. 28 коп. витрат, пов`язаних із залученням експертів.
Речові докази: зрізи з піднігтьовим вмістом з пальців обох кистей рук трупа ОСОБА_8 , сім кухонних ножів, шість предметів верхнього одягу, які належать ОСОБА_8 , чотири аркуші паперу з відбитками та відтисками рук трупа ОСОБА_8 , три скляні пляшки, одну пластикову пляшку, зразки крові ОСОБА_7 , шматок простирадла з плямою бурого кольору, які перебувають на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Ізяславського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного Управління національної поліції в Хмельницькій області - знищити;

одну скляну стопку, рушник з плямою бурого кольору, які перебувають на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Ізяславського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного Управління національної поліції в Хмельницькій області, повернути ОСОБА_7 , жителю с. Пильки Ізяславського району Хмельницької області;

кашкет, куртку, штани, гумові калоші ОСОБА_7 , які перебувають на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Ізяславського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного Управління національної поліції в Хмельницькій області, повернути ОСОБА_7 .

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Хмельницької області через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для ОСОБА_7 строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Суддя ОСОБА_1