В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.10.2017 Справа №607/8808/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002076 від 20 червня 2017 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

законного представника

потерпілого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:
17 червня 2017 року, близько 01.00 год обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу магазину «Поляна», який знаходився по вул. Л.Українки, в м. Тернопіль грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось у зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин та дотримання правил поведінки в побуті, маючи на меті показати свою винятковість та розпущеність, пов`язану з неповагою до особи та людської гідності, вирішив, без дотримання черги, пройти до вікна магазину, де у черзі перебував потерпілий ОСОБА_6 , у свою чергу, сказав, що не пропустить без черги обвинуваченого ОСОБА_3 . На вказане обвинувачений ОСОБА_3 безпричинно, діючи з особливою зухвалістю, яка виразилась у застосуванні фізичного насильства, умисно наніс потерпілому один удар своїм чолом в область обличчя, а саме носа, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 синець і садно на носі та синець в ділянці внутрішнього кута правого ока, що поширюється на нижню повіку, які за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень, з короткочасним розладом здоров`я.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та в судовому засіданні вказав, що 17 червня 2017 року, близько 01.00 год. перебував поблизу магазину «Поляна», по вул. Л.Українки, в м. Тернопіль. Не дочекавшись своєї черги, він вирішив пройти до вікна магазину, де у черзі перебував потерпілий ОСОБА_6 , та не пропустив його, на що він наніс потерпілому ОСОБА_6 один удар своїм чолом в область обличчя, а саме в ніс, спричинивши тілесні ушкодження. Визнає цивільний позов прокурора Тернопільської місцевої прокуратури щодо відшкодування витрат на лікування потерпілого. Просить суд застосувати відносно нього ЗУ «Про амністію у 2016 році», у зв`язку із наявністю на його утриманні дитини - дочки ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та звільнити його від відбування призначеного судом покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 визнавши свою винність у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, заявленим цивільним позовом прокурора Тернопільської місцевої прокуратури, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 296 КК України - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, те, що останній раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення, думку потерпілого та його представника, які не мають претензій матеріального характеру до обвинуваченого та просять суд його суворо не карати, не заперечують щодо застосування амністії. Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого суд не вбачає.

На підставі наведеного, за наявності вищевказаних обставин, які пом`якшують покарання, обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає за можливе призначити йому покарання у виді штрафу в доход держави в мінімальному розмірі передбаченому санкцією ч. 1 ст. 296 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 подав суду письмову заяву про застосування до нього амністії, звільнивши його від відбування покарання, оскільки він має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинив кримінальне правопорушення невеликої тяжкості, повністю визнає свою вину, вперше притягується до кримінальної відповідальності, з наслідками застосування амністії ознайомлений.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечила щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі п.«в`ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Як встановлено ст. 85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2ст. 86 КК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Відповідно до п."в"ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: підлягають особи зокрема не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

З матеріалів кримінального провадження, зокрема з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом ДРАЦС Тернопільського міського управління юстиції 05 січня 2016 року актовий запис № 20, вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке є невеликої тяжкості відповідно до ст. 12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення він вчинив 17 червня 2017 року, тобто до дня набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році». Свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений визнає повністю, щиро кається у вчиненому.

У зв`язку із вищенаведеним суд вважає, що заява ОСОБА_3 про застосування до нього ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" підлягає до задоволення та його слід звільнити від відбування покарання на підставі п."в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році".

У ході розслідування кримінального провадження прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_8 в інтересах держави в особі Департаменту фінансів Тернопільської обласної державної адміністрації до обвинуваченого ОСОБА_3 заявлено цивільний позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_5 на суму 1935, 92 грн. Так, згідно довідки Тернопільської обласної дитячої лікарні № 445-01/02 від 12.07.2017 року ОСОБА_5 знаходився на лікуванні з 17.06.2017 року по 21.06.2017 року протягом чотирьох ліжко - днів, на що затрачено кошти в загальній сумі 1935, 92 грн. За вказаних обставин, суд вважає, що сума затрачених закладом охорони здоров`я коштів на лікування потерплого від злочину, на підставі ст. 1206 ЦК України, повинна бути стягнута із винної особи, а тому позов прокурора Тернопільської місцевої прокуратури підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання, у виді штрафу в доход держави в розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Заяву ОСОБА_3 про застосування до нього п. "в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" задовольнити.
Звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання на підставі п. "в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році".
Цивільний позов прокурора Тернопільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Департаменту фінансів Тернопільської обласної державної адміністрації до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави в особі Департаменту фінансів Тернопільської обласної державної адміністрації (м. Тернопіль, вул. Грушевського, 8 р/р 0001 ГУДКСУ у Тернопільській області, код ЗКПО 37977599, МФО 838012) витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_5 в сумі 1935 /одна тисяча дев`ятсот тридцять п`ять / грн. 92 коп.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1