Справа № 466/5085/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/899/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 жовтня 2017 року м. Львів.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області

під головуванням судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 20.07.2017 року про відмову в застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання,

з участю прокурора ОСОБА_7
ВСТАНОВИЛА:

засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 20.07.2017 року та ухвалити нове рішення яким задовольнити спільне клопотання адміністрації ДУ Личаківської виправної колонії №30 та спостережної комісії Шевченківської державної районної адміністрації ЛМР про застосування умовно-дострокового звільнення.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 20.07.2017 року у задоволенні спільного клопотання адміністрації Личаківської виправної колонії №30 управління Державної пенітенціарної служби у Львівській області та спостережної комісії Шевченківської державної районної адміністрації Львівської міської ради про застосування умовно-дострокового звільнення відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідності до ст. 81 КК України відмовлено.
Апелянт вважає, що дану ухвалу слід скасувати, оскільки вона є необґрунтованою та безпідставною.
У своїх доводах на підтвердження апеляційних вимог зазначає, що суд не в повній мірі оцінив всі обставини справи, не врахував його позитивних характеристик, те, що засуджений на добровільних засадах поліпшує побут установи. Просить врахувати думку адміністрації і спостережної комісії про його умовно-дострокове звільнення.
При апеляційному розгляді справи прокурор заперечив вимогу та доводи апеляційної скарги засудженого.
Вивчивши матеріали апеляційної скарги, а також заслухавши пояснення прокурора, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Згідно матеріалів справи, 01 липня 2016 року ОСОБА_6 засуджений Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 395, 70 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області 11 жовтня 2016 року на підставі ст. 72 ч.5 КК України зараховано термін попереднього ув`язнення з 11 лютого 2016 року по 11 жовтня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок терміну покарання - 11 лютого 2016 р., кінець строку покарання - 11 червня 2018 р.
У Личаківську виправну колонію (№30) засуджений ОСОБА_6 прибув 16 листопада 2016 року. По прибутті в установу до роботи не був працевлаштований у зв`язку зі скороченням обсягів виробництва, однак залучається на добровільній основі до покращення благоустрою установи, зокрема до ремонтних робіт гуртожитку №6 СПС у 5 локальній дільниці. Порушень вимог режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Адміністрацією установи один раз заохочувався. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. Законні вимоги персоналу установи виконує.
Враховуючи, що засуджений ОСОБА_6 відбув 2/3 строку покарання, встановлений порядок відбування покарання не порушував, заохочувався 1 (один) раз, адміністрація Державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» та спостережна комісія при Шевченківській районній адміністрації Львівської міської ради звернулись до суду першої інстанції про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
З характеристики адміністрації ДУ ЛВК-30 на засудженого від 22.06.2017 року встановлено, що засуджений за час відбування покарання в місцях позбавлення волі характеризується наступним чином: перебуваючи у Закарпатській УВП-9 з 12 лютого 2014 року порушень вимог режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Адміністрацією УВП не заохочувався.
Враховуючи дані про особу засудженого ОСОБА_6 суд першої інстанції вірно прийшов до переконання, що відбуваючи призначене судом покарання, засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, а відтак не заслуговує на застосування до нього умовно - дострокового звільнення.

Суд першої інстанції вірно оцінив те, що сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого ОСОБА_6 , яка передбачена в ч.2 ст. 81 КК України являється основною умовою при застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Належне виконання засудженим законних вимог адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання та його належна поведінка є для засудженого обов`язком впродовж всього строку відбування покарання.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність достатніх підстав для застосування до засудженого ОСОБА_8 положень ст. 81 КК України.

Ухвала суду першої інстанції є законна та обґрунтована.
Колегія суддів вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі та спільному клопотанні про умовно дострокове звільнення від покарання є безпідставними.
Висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідає вимогам закону та матеріалам справи.
Керуючись ст. 376, 404, 407 КПК України, ст.81 КК України колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 20.07.2017 року про відмову в застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4