н/п 1-кп/640/840/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2017 Київський районний суд м. Харкова у складі
головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
потерпілої - ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштований, раніше не судимого, зареєстрований: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
17 червня 2017 року, приблизно о 19:00 год. ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 7, в ТРЦ «Караван», «7D DEEP» атракціон, маючи злочинний прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає. діючи з корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу викрав з "7D DEEP " атракціону сумку гр. ОСОБА_5 , в якій знаходився мобільний телефон ТМ «Asus» модель "Т00J" вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 363 від 29.08.2017 року 1600 грн. 00 коп., після чого з місця вчинення злочину зник, звернувши викрадене майно на свою користь та розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вищезазначену суму.
Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
До суду надана угода про примирення, яка була укладена 29 серпня 2017 року між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 .
Згідно умов вказаної угоди, ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України в повному обсязі, зобов*язався сприяти розслідуванню кримінального провадження у з*ясуванні обставин вчинення даного злочину на протязі досудового слідства, зобов*язався вибачитися перед потерпілою, відшкодувати їй завдані збитки протягом 2 тижнів (3500 грн. до 12.09.2017 року).
Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме за ст.185 ч.1 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому також і в підготовчому судовому засіданні судом.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні вказаного злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, а саме: таємному викраденні чужого майна (крадіжка) визнав повністю, вибачився перед потерпілою, відшкодував завдані збитки, та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні угоди про примирення. Також, подав до суду заяву про застосування до нього вимог Закону України «Про амністію у 2016 році» з тих підстав, що в нього на утриманні є неповнолітня дитина, відносно якої він не позбавлений батьківських прав.
Потерпіла ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні пояснила, що дійсно уклала з обвинуваченим угоду про примирення на умовах, викладених в ній, просила затвердити дану угоду про примирення в судовому засіданні. Також, вказувала, що претензій до обвинуваченого не має, цивільний позов не пред*являла та пред*являти не бажає, не заперечує проти застосування до обвинуваченого вимог Закону України «Про амністію у 2016 році».
Прокурор не заперечував щодо затвердження угоди про примирення в підготовчому судовому засіданні та застосування до обвинуваченого вимог Закону України «Про амністію у 2016 році».
Суд розглянув справу відповідно до положень ст. 463, ст. 473, ст.474 КПК України.
Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і, що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.
Судом достовірно встановлено, що:
1) умови угоди не суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, була застосована вірна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке передбачає можливість укладення угоди;
2) умови угоди не суперечать інтересам суспільства;
3) умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;
4) відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;
5) відсутня очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;
6) наявні фактичні підстави для визнання винуватості.
Узгоджені сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого.
За таких обставин, суд, вивчивши надані матеріали, вислухавши пояснення обвинуваченого, потерпілої, думку прокурора, вважає, що дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ст. 185 ч.1 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), яке згідно з положеннями ст. 12 КК України, відноситься до категорії кримінальних правопорушень середньої тяжкості та дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України. Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 станом на теперішній час відсутній. Цивільний позов не заявлено. Витрати по кримінальному провадженні відсутні.
Також, під час розгляду справи обвинуваченим подано клопотання про застосування до нього п. «в» ст.1 Закон України «Про амністію у 2016 році», оскільки він має на утриманні неповнолітню дитину. Прокурор та потерпіла не заперечували проти застосування щодо обвинуваченого Закону України «Про амністію у 2016 році» за наявності для цього підстав.
Відповідно до п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набув чинності 07.09.2017 року постановлено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України та за злочини вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України осіб, не позбавлених батьківських прав,які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» виконання цього закону покладається на суди. Питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого(підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.
Згідно ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в України» від 01 жовтня 1996 року зі змінами від 27.02.2014 року установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженої від відбування покарання.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження. ОСОБА_4 також не позбавлений батьківських прав станом на момент розгляду справи, про що свідчить відповідь Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради.
Обставин, які б перешкоджали застосуванню амністії, відповідно до ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» судом не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набув чинності 07.09.2017 року, а тому необхідно його звільнити від відбування призначеного покарання, на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» .
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 374-376, 475 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами згідно угоди про примирення від 29 серпня 2017 року покарання за ч.1 ст. 185 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
На підставі пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», який набув чинності 07.09.2017 року ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного судом покарання.
Речові докази по справі (диск з відеозаписом, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження) - зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений у судову палату з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя :