Номер провадження: 11-сс/785/1465/17
Головуючий у першій інстанції
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.09.2017 року м. Одеса
Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 18.08.2017 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0004687, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.08.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, -

встановив:
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 , про арешт майна в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні №0004687 від 08.08.2017 року, та накладено арешт на майно, яке було тимчасово вилучено 15.08.2017 року в ході огляду: автомобіль "INFINITI FX35", номер кузову НОМЕР_1 , тимчасовий реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований за ОСОБА_7 , із зберіганням вказаного автомобілю на майданчику тимчасового затримання транспортних засобів №1 СФДП МВС "Інформ-Ресурс" за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, 89.

Ухвала мотивована тим, що слідчим та прокурором під час розгляду клопотання було доведено наявність обґрунтованих підстав вважати, що вилучене майно відповідає критеріям, встановленим ст.98 КПК України, може бути предметом кримінального правопорушення та доказом у кримінальному провадженні.

На дану ухвалу адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що вважає ухвалу незаконною, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги адвокат зазначає, що автомобіль був вилучений незаконно, оскільки ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 10.08.2017 року було надано дозвіл лише на огляд автомобіля, а в частині можливості вилучення автомобіля було відмовлено.

Також адвокат вказує, що слідчий звернувся з клопотанням про арешт майна з порушенням передбачених законом строків, однак слідчий суддя вказану обставину до уваги не взяв та задовольнив таке клопотання. Судовий розгляд клопотання відбувся без участі власника та володільця майна, належним чином не повідомлених про дату, час і місце розгляду клопотання.

Крім того, адвокат зазначає, що кримінальне провадження було розпочате за заявою особи, яка не має жодного відношення до колишнього власника автомобіля, а від останнього жодних заяв про викрадення автомобіля не надходило.

Адвокат вказує, що ОСОБА_7 є добросовісним набувачем автомобіля та експлуатував його на законних підставах.

До початку апеляційного розгляду від адвоката ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд справи без його участі у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі за межами Одеської області, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за його відсутності апелянта.

Заслухавши суддю-доповідача; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить таких висновків.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною першою статті 172 КПК України встановлено, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

З матеріалів провадження вбачається, що прокурором під час складання вищевказаного клопотання та слідчим суддею під час його розгляду дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Зокрема, прокурором при складанні клопотання про накладення арешту на майно дотримані вимоги ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні зазначені усі необхідні відомості про майно, на яке належить накласти арешт, підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

З матеріалів провадження вбачається, що досудове розслідування здійснюється за фактом незаконного заволодіння автомобілем, "INFINITI FX35", д/н НОМЕР_3 , номер кузову НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 . Відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою його співмешканки - ОСОБА_11 .

Згідно матеріалів провадження після здійснення незаконного заволодіння автомобілем, його кілька разів було знято з обліку та поставлено на облік, а також змінено власників та реєстраційні номерні знаки, що свідчить про обґрунтованість викладених у клопотанні доводів. При цьому з матеріалів провадження вбачається, що в момент перереєстрації права власності на транспортний засіб на підставі договору купівлі-продажу від 29.07.2017 року від імені ОСОБА_12 , останній перебував за межами території України, що підтверджується копією його закордонного паспорту, завіреній в належний спосіб.

Також з матеріалів провадження вбачається, що постановою слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 від 15.08.2017 року автомобіль "INFINITI FX35", номер кузову НОМЕР_1 , тимчасовий реєстраційний номер НОМЕР_2 , був визнаний речовим доказом, а тому має відношення до кримінального правопорушення та відповідає критеріям, встановленим ст.98 КПК України.

Обґрунтованість необхідності накладення арешту на майно, наявність правових підстав застосування заходу забезпечення кримінального провадження та співрозмірність ступеню втручання у права особи, яка володіє таким майном, підтверджується долученими до клопотання слідчого матеріалами.

Доводи апеляційної скарги адвоката щодо того, що ОСОБА_7 є добросовісним набувачем автомобіля, тому на його майно не може бути накладений арешт, апеляційний суд визнає необґрунтованими, оскільки згідно з положеннями ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про необґрунтованість апеляційної скарги, у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 376, 404, 405, 407, 411, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 18.08.2017 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 , про арешт майна в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні №0004687, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.08.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, та накладено арешт на майно, тимчасово вилучене 15.08.2017 року в ході огляду автомобіль "INFINITI FX35", номер кузову НОМЕР_1 , тимчасовий реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований за ОСОБА_7 , із зберіганням вказаного автомобілю на майданчику тимчасового затримання транспортних засобів №1 СФДП МВС "Інформ-Ресурс" за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, 89, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3