печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 жовтня 2017 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києва клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, вилучене в ході обшуку,

В С Т А Н О В И В :
Старший слідчий в ОВС ГСУ Національної поліції України підполковник поліції ОСОБА_3 , розглянувши матеріали кримінального провадження № 0015392 від 02.12.2016, за погодженням прокурора ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, яке було вилучено під час проведення обшуку в квартрі АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_5 .
Вказане клопотання підтримано під час його розгляду слідчим та прокурором, та обґрунтовано тим, що вказане майно визнано речовим доказом та має доказове значення у кримінальному провадженні.
Адвокат ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання, вказуючи на відсутність достатніх доводів слідчого в обґрунтування належності вилученого майна у ОСОБА_5 до таких, що мають значення для кримінального провадження. Вказане заперечення було підтримано самим ОСОБА_5 .
Вислухавши слідчого, прокурора, адвоката та особу, у якої було вилучено майно, дослідивши долучені до клопотання матеріали, слід дійти наступного висновку.
Встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0015392 від 02.12.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 191 і ч. 2 ст.364 -1 КК України.
06 жовтня 2017 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва було проведено обшук в квартрі АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_5 , в ході якого було вилучено речі, кошти і документи, які не входять до переліку щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання та вилучення в ухвалі.
Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.. Арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів;2) спеціальної конфіскації;3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Згідно ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Під час судового розгляду не було встановлено за наявності яких ознак слідчий прийшов до переконання про значення майна до кримінального провадження, та які саме відомості містять вилучені речі та документи.
За відсутності вказаних обставин клопотання слідчого про арешт вилученого майна є безпідставним.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2,98,100,170-174,309 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В :
клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, вилучене в ході обшуку, залишити без задоволення. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1