Справа №583/4060/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/40/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 січня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження №583/4060/16-к за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , представника цивільного відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» ОСОБА_7 на вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07 квітня 2016 року, яким

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Охтирка Сумської області, який зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , мешкає за адресою : АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07 квітня 2016 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Стягнуто на користь потерпілого ОСОБА_10 з :

- ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.;

- ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» страхове відшкодування матеріальної шкоди в сумі 37 539,26 грн.

Крім того, даним вироком суду вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 30 червня 2016 року, вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07 квітня 2016 року відносно ОСОБА_8 скасовано в частині вирішення цивільного позову щодо задоволення позовних вимог потерпілого ОСОБА_10 про стягнення з ПрАТ СК «Провідна» страхового відшкодування матеріальної шкоди в сумі 37 539,26 грн. та у задоволенні позовних вимог потерпілого ОСОБА_10 до ПрАТ СК «Провідна» відмовлено. В іншій частині вирок суду залишений без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 травня 2017 року, ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 30 червня 2016 року відносно ОСОБА_8 скасовано в частині вирішення цивільного позову, заявленого потерпілим ОСОБА_10 відносно ОСОБА_8 і призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Обґрунтовуючи своє рішення суд касаційної інстанції вказав, що суд апеляційної інстанції, скасувавши вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_10 до ПрАТ СК «Провідна», прийняв протилежне рішення щодо цивільного позову, відмовив у його задоволенні, безпосередньо, в порушення вимог ст.23 КПК України, не досліджуючи будь-яких доказів у провадженні, які стосуються цивільного позову. Не навів мотивів, в яких саме межах підлягають до задоволення як апеляційна скарга прокурора, так і апеляційна скарга представника цивільного відповідача з огляду на те, що апеляційні скарги за своїм змістом різні. Висновок апеляційного суду про правильне визначення судом першої інстанції розміру як моральної, так і матеріальної шкоди необґрунтований, мотивів відмови у задоволенні позовних вимог потерпілого про відшкодування матеріальної шкоди не наведено. Не враховано апеляційним судом і положень п.19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» щодо обов`язку страховика виплатити страхове відшкодування у разі настання страхового випадку та відмови у виплаті, з підстав встановлених умовами договору лише в разі, якщо таке порушення умов договору перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Вказав також на передчасність висновків апеляційного суду, що ПрАТ СК «Провідна» не є цивільним відповідачем у даному провадженні.

За вироком суду, ОСОБА_8 , 30 червня 2015 року близько 18 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи легковим автомобілем «Mersedes-Benz 250» д.н. НОМЕР_1 , в салоні якого знаходились пасажири ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , рухаючись по вул. Першотравневій в м. Охтирка, порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме: п. 12.1, п.12.4, п.2.3, п.2.9, п. 31.1 Правил дорожнього руху України, перевищив допустиму швидкість руху, не врахував дорожню обстановку і не впоравшись з керуванням допустив зіткнення із металевою огорожею, що розмежовує правий край проїзної частини від тротуару, та втративши курсову стійкість автомобіля, виїхав на зустрічну смугу руху, де вчинив зіткнення із велосипедистом ОСОБА_10 , що прямолінійно рухався по зустрічній смузі на велосипеді «Україна» біля протилежного краю проїзної частини в зустрічному напрямку, чим скоїв дорожньо-транспортну пригоду.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_10 спричинено тяжкі тілесні ушкодження.

Не погоджуючись з вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07 квітня 2016 року, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та представник цивільного відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

В поданій апеляційній скарзі із змінами та доповненнями прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 просить вирок суду в частині вирішення цивільного позову про стягнення шкоди скасувати та ухвалити новий вирок, яким цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 в частині стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» залишити без розгляду. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

За змістом доводів зміненої апеляційної скарги прокурор вважає вирок суду в частині вирішення цивільного позову незаконним у зв`язку із неповнотою судового розгляду. Так, зазначає, що суд першої інстанції належним чином не врахував невиконання обвинуваченим ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_10 обов`язків, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо встановлення підстав для здійснення страхового відшкодування, у зв`язку із чим, залишив поза увагою відсутність правових підстав для здійснення страхового відшкодування ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди шкоди потерпілому ОСОБА_10 .

В поданій апеляційній скарзі представник цивільного відповідача ОСОБА_7 просить вирок суду відносно ОСОБА_8 змінити в частині вирішення цивільного позову, відмовивши у задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_10 до ПрАТ СК «Провідна» в повному обсязі.

Підставами для зміни оскаржуваного вироку в частині вирішення цивільного позову потерпілого до ПрАТ СК «Провідна» вважає неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що суд невірно застосував норми Закону України «Про страхування», «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при вирішенні цивільного позову, зокрема те, що цивільні правовідносини у даному випадку виникли не внаслідок делікту, а із укладеного договору, порядок же стягнення обов`язкового ліміту страхових відшкодувань на час настання страхового випадку регулюється спеціальним законом. Зазначає також, що потерпілий ОСОБА_10 обов`язків щодо умов отримання суми страхового відшкодування не виконав і до страхової компанії з приводу відшкодування шкоди не звертався, при цьому зауважує, що цивільний відповідач не порушував прав позивача на отримання суми страхового відшкодування, передбаченої Законом, і не перешкоджав реалізації цього права потерпілим. Так само, і обвинувачений ОСОБА_8 не виконав обов`язків, передбачених Законом щодо письмового повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, не підтвердив документально і поважність причин за яких він не мав змоги виконати цей обов`язок, у зв`язку із чим вважає, що у страхової компанії відсутні правові підстави для здійснення страхового відшкодування. Крім того, посилається на недотримання потерпілим ОСОБА_10 приписів ч.1 ст.120 ЦПК України (в попередній редакції) щодо обов`язку позивача додати до позовної заяви копії всіх документів, що додаються до неї відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб, які суд на виконання вимог ч.2 ст.127 ЦПК України (в попередній редакції) надсилає відповідачу разом з копією позовної заяви, чого, на думку представника цивільного відповідача, зроблено не було.

До початку апеляційного розгляду від представника цивільного відповідача ПрАТ СК «Провідна» ОСОБА_7 надійшли заперечення, за змістом яких просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора Охтирської місцевої прокуратури ОСОБА_6 . Розгляд кримінального провадження проводити за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав змінену та доповнену апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07 квітня 2016 року, ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Цим же вироком стягнуто з ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. та з ПрАТ СК «Провідна» матеріальну шкоду в сумі 37539,26 грн. на користь потерпілого ОСОБА_10 .

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 30 червня 2016 року, вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07 квітня 2016 року відносно ОСОБА_8 скасовано в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_10 до ПрАТ СК «Провідна» про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 37539,26 грн. та у задоволенні його цивільного позову до ПрАТ СК «Провідна» відмовлено. В іншій частині вирок суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 травня 2017 року, скасовано ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 30 червня 2016 року відносно ОСОБА_8 в частині вирішення цивільного позову, заявленого потерпілим ОСОБА_10 відносно ОСОБА_8 і призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

У зв`язку із цим, вирок суду відносно ОСОБА_8 переглядається апеляційним судом в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_10 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди та в межах поданих апеляційних скарг.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілий ОСОБА_10 подав до суду першої інстанції цивільний позов про відшкодування шкоди заподіяної дорожньо-транспортної пригодою, зокрема про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 та ПрАТ СК «Провідна» матеріальної шкоди в розмірі 45620,28 грн.

Задовольняючи частково позов потерпілого ОСОБА_10 до ПрАТ СК «Провідна» та обвинуваченого ОСОБА_8 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_10 спричинено тяжкі тілесні ушкодження, між ПрАТ СК «Провідна» та ОСОБА_13 укладений договір страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю на одного потерпілого складає 100 000 грн., за шкоду, заподіяну майну 50 000 грн., розмір франшизи 500 грн., забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «Mersedes-Benz 250» реєстраційний номер НОМЕР_1 , дійшов висновку про наявність правових підстав для відшкодування матеріальної шкоди завданої потерпілому ОСОБА_10 внаслідок ДТП не безпосередньо особою, яка завдала шкоди ( ОСОБА_8 ), а ПрАТ СК «Провідна», і колегія суддів погоджується з цим.

Так, за загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, за правилами ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV).

Відповідно до положень ст.6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За правилами статей 9, 22-31, 35, 36 Закону №1961-IV настання страхового випадку є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Згідно ст.1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч.1 ст. 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч.2 ст.14 ЦК України).

З огляду на вищевикладене, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному, Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якої особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

З огляду на це, колегія суддів вважає доводи представника цивільного відповідача ПрАТ СК «Провідна», викладені в апеляційній скарзі стосовно підстав виникнення зобов`язань щодо відшкодування шкоди у даному провадженні такими, що не ґрунтуються на вимогах закону та спростовуються вищевикладеним.

Що стосується доводів апеляційної скарги цивільного відповідача ПрАТ СК «Провідна» щодо невиконання страхувальником обвинуваченим ОСОБА_8 обов`язку щодо письмового повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, що на його думку свідчить про відсутність у страхової компанії правових підстав для здійснення страхового відшкодування, та аналогічні з доводами зміненої апеляційної скарги прокурора, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, норми підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону №1961-IV (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) встановлюють обов`язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП.

Такий обов`язок встановлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. У даному випадку, оскільки факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами та встановлений судом у даному кримінальному провадженні, обвинувачений ОСОБА_8 визнаний винним у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, тому сам по собі факт неповідомлення ОСОБА_8 страховику про настання страхового випадку не може бути підставою для відмови у виплаті відшкодування страховиком.

На користь цього висновку суду свідчать також і залишені апелянтами поза увагою роз`яснення, що містяться в п.19 постанови Пленуму від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищено небезпеки», відповідно до яких з урахуванням змісту ст.979 ЦК та статті 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Зокрема, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку (пункт 5 частини першої статті 989 ЦК, пункт 5 частини першої статті 991 ЦК) може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком.

Такими, що не заслуговують на увагу колегії суддів та не впливають на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_10 до ПрАТ СК «Провідна» про стягнення матеріальних збитків є доводи апеляційних скарг прокурора та представника цивільного відповідача ОСОБА_7 , які аналогічні за своїм змістом, про те, що від потерпілого до ПрАТ СК «Провідна» не надходило заяви про виплату страхового відшкодування, за даних обставин не є визначальним, оскільки як подію ДТП, особу, яка винна у вчиненні ДТП, шкоду, що було завдано потерпілому та причинно-наслідковий зв`язок між протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_8 та завданої потерпілому ОСОБА_10 шкодою встановлено в судовому порядку, у зв`язку із чим судом було зобов`язано ПрАТ СК «Провідна» відшкодувати потерпілому підтверджені ним документально понесені витрати на лікування в межах страхового полісу.

З урахуванням наведеного відсутні підстави для задоволення апеляційних скарг представника цивільного відповідача ПрАТ СК «Провідна» ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 і в цій частині.

Не є такими, що впливають на законність та обґрунтованість судового рішення в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_10 про стягнення матеріальної шкоди посилання представника ПрАТ СК «Провідна» ОСОБА_7 на недотримання потерпілим приписів ч.1 ст.120 ЦПК України (в попередній редакції), що на його думку, позбавило страхову компанію можливості встановлення обґрунтованості розміру витрат на лікування потерпілого, оскільки витрати на лікування потерпілого ОСОБА_10 встановлені судом першої інстанції з урахуванням вимог ст.24 Закону №1961-IV, підтверджені документально відповідними закладами охорони здоров`я, товарними чеками та квитанціями, у зв`язку із чим, суд першої інстанції частково задовольнив позов потерпілого ОСОБА_10 про стягнення матеріальної шкоди, визнавши документально підтвердженими його витрати на суму 37539,26 грн., що узгоджується з положеннями ч.1 ст.129 КПК України.

З огляду на вищевикладене, вирок суду відносно ОСОБА_8 в частині стягнення з ПрАТ СК «Провідна» на користь потерпілого ОСОБА_10 матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди в сумі 37 539,26 грн., на переконання колегії суддів, є законним та обґрунтованим, підстави для задоволення апеляційної скарги представника цивільного відповідача ПрАТ СК «Провідна» ОСОБА_7 , а також зміненої та доповненої апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 відсутні.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07 квітня 2016 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу представника цивільного відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» ОСОБА_7 та апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 із змінами та доповненнями - залишити без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.