Справа № 755/1827/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"20" лютого 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі та показав, що дійсно, 23 січня 2018 року, приблизно о 19 годині 50 хвилин, він перебував у залі магазину «Ашан» за адресою: м. Київ, пр-т Ватутіна, 2-т, де підійшов до прилавку та непомітно для всіх викрав цукерки й направився з ними до каси, не маючи на меті за них розраховуватися, оскільки грошей у нього не вистачало. Пройшовши через касу з викраденим, направився до виходу з магазину, але в подальшому був затриманий працівниками охорони гіпермаркету. Зокрема, показав, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті відповідають дійсності та щиро каявся у скоєному.
Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: протоколу огляду місця події від 23.01.2018 року, компакт-диску № LPRO-DVD+RW-934 4113, з відомостями про факт вчинення кримінального правопорушення, постанови про визнання речовим доказом від 25.01.2018 року та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 .
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та наведеними вище письмовими документами.
Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у тому, що він своїми діями вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), однак свій злочинний умисел до кінця довести не зміг з причин, що не залежали від його волі, і тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.
Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому виду і міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є середньої тяжкості, конкретні обставини кримінального провадження, дані про ОСОБА_4 , зокрема: під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий.
Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого у вчиненому.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
На підставі викладеного, суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових правопорушень.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.
Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винним за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день постановлення вироку становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.
компакт-диск № LPRO-DVD+RW-934 4113 з відомостями про факт вчинення кримінального правопорушення, який було витребувано у ТОВ «Ашан Україна гіпермаркет» - залишити у матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити ОСОБА_4 та прокурору.

Суддя