Справа №539/902/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.11.2017 Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілих ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни Полтавської області клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , освіта середня, не працюючого, не одруженого, інваліда 2 групи, має двох неповнолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В :
В провадженні Лубенського міськрайонного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

20 січня 2017 року до суду надійшло клопотання прокурора Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання мотивовано тим, що 11 жовтня 2015 року близько 01 години 50 хвилин ОСОБА_7 , керуючи технічно справним транспортним засобом - автомобілем марки Джип Гранд Черокі д.н.з. НОМЕР_1 , в темний час доби рухався по проїзній частині автошляху Київ - Харків - Довжанський у напрямку до м. Лубни, перевозячи в салоні автомобіля пасажира ОСОБА_10 . Перебуваючи на відстані 189 км від м. Київ на даному автошляху, а саме рухаючись в Лубенському районі Полтавської області, водій ОСОБА_7 допустив неуважність, маючи об`єктивну можливість заздалегідь виявити небезпеку для свого руху та уникнути зіткнення шляхом своєчасного гальмування, не вжив заходів до зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди і допустив зіткнення із причепом ГКБ державний номер НОМЕР_2 , котрий транспортувався автомобілем КАМАЗ 55І02 державний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_11 та рухався прямолінійно у попутному напрямку. Даними діями водій ОСОБА_7 порушив вимоги п. 12.3 «Правил дорожнього руху України», а саме : п. 12.3 «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди». Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля Джип Гранд Черокі державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження які згідно висновку експерта №269 від 13.11.2015 року за ступенем тяжкості відносно до живої особи мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент їх спричинення, а в даному випадку призвели до смерті потерпілої.

Згідно висновку авто технічної експертизи №24 від 01.03.2016 року в даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля Джип Гранд Черокі із державним номером НОМЕР_1 ОСОБА_7 маються невідповідності вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України. Порушення вимог вказаного пункту Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з виникненням вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та її суспільне небезпечними наслідками. В умовах даної пригоди водій ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.

Проведеним досудовим розслідуванням ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 11.10.2015 року;

-висновком експерта №24 від 01.03.2016 року;

-висновком експерта №269 від 13.11.2015 року;

-визнавальними показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 про обставини дорожньо-транспортної пригоди;

-іншими доказами в їх сукупності.

На даний час виникла необхідність в застосуванні до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки обвинувачений на судові виклики для участі у судовому провадженні не з`являється, у суду відсутні відомості про поважні причини, що перешкоджають його своєчасному прибуттю, судом неодноразово постановлювалися ухвали про застосування приводу до обвинуваченого.

Перебуваючи на волі обвинувачений усвідомлюючи тяжкість вчиненого ним злочину, за вчинення якого передбачено покарання лише у виді позбавлення волі, зможе продовжувати ухилятися від суду, що унеможливить своєчасне проведення і завершення судового розгляду справи протягом розумного строку.

Таким чином, метою застосування обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу, відповідно до ст. 177 КПК України є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду та перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином.

Підставою застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений буде продовжувати переховуватися від суду, перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином.

В судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав, прохає його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник проти задоволення клопотання заперечують, оскільки вважали, що обвинувачений не з`являвся до суду в поважних причин, так як перебував на лікуванні, про що надано суду відповідні медичні довідки. Крім цього, обвинувачений подав у даному кримінальному провадженні заяву про застосування відносно нього ЗУ «Про амністію у 2016 році», оскільки він підпадає під його дію згідно п.п. «в» і «г» даного закону. На даний час матеріали провадження повністю досліджено та по справі можна приймати рішення.

Потерпіла ОСОБА_5 та її представник підтримали клопотання прокурора.

Заслухавши учасників судового процесу, суд вважає що клопотання задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 у зв`язку з неявкою в судові засідання був оголошений в розшук.

20.09.2017 року обвинувачений ОСОБА_7 звернувся до суду з заявою про призначення справи до розгляду.

Також обвинуваченим подано до суду письмову заяву про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він обвинувачується у вчиненні злочину до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році», має двох дітей, яким не виповнилося 18 років та є інвалідом 2 групи.

Враховуючи вищевикладене, те, що по справі досліджено всі матеріали справи та можливо приймати судове рішення, у випадку обрання на даний час відносно обвинуваченого запобіжного заходу тримання під вартою та у випадку застосування відносно обвинуваченого Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнення від покарання, останній може бути незаконно позбавлений волі на певний строк, як такий що на час взяття під варту підпадав під дію Закону України «Про амністію у 2016 році», разом із тим згідно ч.2 ст. 3 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Тобто питання щодо можливості застосування амністії у даному випадку підлягає вирішенню у нарадчій кімнаті у випадку постановлення обвинувального вироку, а не при вирішення клопотання щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне в задоволенні клопотання прокурора відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 331, 395 КПК України,
УХ В А Л И В:
В задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України відмовити.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1