Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/669/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.10.2017 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі :

головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 та його представника адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 , її захисників адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР 02.11.2016р. за №0000893 по обвинуваченню-

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , громадянка України, українка, працює швеєю п/п «Лідер», освіта середня, розлучена- на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, запобіжний захід на досудовому слідстві не застосовувався,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що обвинувачена ОСОБА_9 18.09.2016р. приблизно о 19.00 годині, перебуваючи в кухонній кімнаті будинку АДРЕСА_2 , де в ході словесної суперечки із своїм чоловіком ОСОБА_4 , яка виникла з приводу вживання нею алкогольних напоїв та неодноразових зауважень з боку чоловіка, на грунті раптово виниклих неприязнених відносин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, з метою нанесення тілесних ушкоджень, під приводом поцілунку, притулилась до ОСОБА_4 , в цей же час правою рукою нанесла йому удар кухонним ножем в область лівої надлопаточної ділянки тіла, після чого втекла із будинку.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_4 було спричинено тілесне ушкодження у вигляді різаної рани лівої надлопаточної ділянки, яке могло виникнути внаслідок дії гострого ріжучого предмету при нанесенні удару ним, яке спричинило розлад здоров`я понад 6, але не більше 12 днів і по цій ознаці, згідно з п.2.3.3. «а» Правил судово-медичного визначення степеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995р. кваліфікуються як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний термін розладу здоров`я.

За таких обставин ОСОБА_6 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний термін розладу здоров`я.

Обвинувачена в судовому засіданні своєї вини у скоєні інкримінованого їй кримінального правопорушення не визнала, в обґрунтування своїх заперечень висунутого проти неї обвинувачення вказала, що 18.09.2016р. разом з дітьми перебувала у свого батька у гостях, де відбувався пікнік з приводу приїзду її брата із заробітків, під час якого вони вживали спиртні напої. Спочатку чоловік забрав їх дітей додому, а вона прийшла пізніше, де і розпочалася на кухні сварка з чоловіком, під час якої він її штовхнув, а потів і вона його. Після цього чоловік почав її бити по тілу, голові, душити, після витягнув її за коси на вулицю, де продовжував бити та душити. Вона не пам`ятає в кого був ніж, і не пам`ятає як нанесла чоловіку удар ножем.

Суд обґрунтовано відхиляє і не приймає такі покази обвинуваченої про непричетність її до скоєння інкримінованого їй злочину і вважає, що, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, вона дає неправдиві покази, які не узгоджуються, як з показами самого потерпілого, так і допитаних у справі свідків, а також з іншими письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи.

Так, потерпілий по справі ОСОБА_4 в судовому засіданні, спростувавши покази обвинуваченої про непричетність до інкримінованого їй злочину показав, що 18.09.2016р., пообідавши дома, жінка взяла їх дітей і пішла на сусідню вулицю до свого батька, де був пікнік. Він також пізніше туди прийшов, де його заставили випити 20 грам горілки, після чого, через деякий час він повернувся з дітьми додому. За жінкою ходив кілька разів, щоб поверталась додому і лише близько 19.00 години вона п`яна повернулась додому, і зразу розпочала з ним лайку та сварку, ображала його різними нецензурними словами. Потім підійшла до нього нібито з бажанням поцілувати його і неочікувано для нього вдарила ножем в ліве плече і почала тікати з хати, на подвір`ю намагалась викинути ножа до сусідів на їх подвір`я. Побачивши у себе кров він налякався та почав кликати на допомогу, також по телефону викликав поліцію та швидку медичну допомогу.

Крім показів потерпілого вина обвинуваченої у скоєні інкримінованого їй кримінального правопорушення доведена і показами допитаних у судовому засіданні свідків.

Свідок ОСОБА_10 в суді показала, що близько 13 години, 18.09.2016р., її син ОСОБА_11 з дружиною ОСОБА_12 та дітьми, пішли в гості до батька дружини, де вживали алкогольні напої. Прийшовши додому, між ОСОБА_12 та сином виникла сварка, під час якої в ході штовханини в приміщенні кухонної кімнати, ОСОБА_12 нанесла її сину ОСОБА_11 один удар ножем в ліву надлопаточну ділянку тіла. Це їй відомо зі слів свого сина ОСОБА_11 , так як на момент сварки вона знаходилась на огороді, але почувши крики свого малолітнього онука ОСОБА_13 , прибігла з огороду до будинку, де побачила як у її сина з плечей тече кров.

Свідок ОСОБА_14 в суді показала, що 18.09.2016р. ввечері бачила, як обвинувачена ОСОБА_15 , будучи п`яною, вибігла з двору їх дому та впала біля стовпа, потім з двору вийшов її чоловік ОСОБА_16 , в якого була кров на спині.

Свідок ОСОБА_17 .Чейпеш в суді дав аналогічні покази.

Так, покази потерпілого ОСОБА_4 про обставини справи також підтверджуються, зокрема, даними його заяви /а.п.7/, в якій він повідомив правоохоронні органи про те, що його дружина ОСОБА_6 18.09.2016р. приблизно о 20.00 годині нанесла йому ножове поранення.

Ці дані доповнюються і узгоджуються з даними рапорту старшого офіцера поліції Виноградівського відділення поліції ОСОБА_18 від 02.11.2016р. /а.с.6/, згідно якого 18.09.2016р. приблизно о 20.00 годині у приміщенні свого будинку ОСОБА_6 , перебуваючи в нетверезому стані, нанесла один удар кухонним ножем своєму чоловіку ОСОБА_4 .

Окрім того, покази потерпілого про обставини конфлікту, механізм та локалізація отриманих ним тілесних ушкоджень в результаті конфлікту з обвинуваченою, узгоджуються та доповнюються даними Висновку судово-медичної експертизи №367 від 19.09.2016р. /а.п.8-9/, які повністю підтвердженні і даними Висновку експерта №428 від 22.11.2016р. /а.п.72-74/, з яких вбачається, що у потерпілого ОСОБА_19 було виявлено тілесне ушкодження у вигляді різаної рани лівої надлопаточної ділянки, яке виникло внаслідок дії гострого ріжучого предмету при обставинах та в строки на які вказує потерпілий. Відповідно до п.2.3.2 «б» «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних пошкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995р. кваліфікуються, як легке тілесне пошкодження, що спричинило короткочасний термін розладу здоров`я.

Під час медичного огляду потерпілий також вказав, що 18.09.2016р. приблизно о 20.00 годині у приміщенні їх будинку його дружина ОСОБА_6 , перебуваючи в нетверезому стані, нанесла йому один удар кухонним ножем в ділянку спини.

Даними протоколів проведення слідчих експериментів з фототаблицями від 23.12.2016р. та 08.02.2017р. /а.п.57-64,65-68/ стверджено, що потерпілий ОСОБА_19 в присутності понятих та свого представника, на місці скоєння злочину, а саме в будинку АДРЕСА_2 показав, де коли, при яких обставинах його дружина розпочала з ним сварку, де він знаходився в цей момент, як обвинувачена до нього підійшла та обнявши за шию, правою рукою, в якій був ніж, нанесла удар в область лопатки.

Даними протоколу огляду місця події від 18.09.2016р. /а.п.14-15/ та протоколу огляду речових доказів від 12.12.2016р. /а.п.69/, згідно яких був проведений огляд місця події 18.09.2016р. в помешканню потерпілого по АДРЕСА_2 , де під час огляду вітальні на столику був виявлений кухонний ніж з коричневою ручкою, на лезі якого наявні сліди бурого кольору, а на кріслі виявлено да долучено до матеріалів справи сіру майку із слідами бурого кольору.

Свідок ОСОБА_20 , який здійснював в якості слідчого досудове розслідування у даній справі, у суді з приводу речового доказу, а саме ножа, спростував показання обвинуваченої та потерпілого, буцімто оглянутий в судовому засіданні речовий доказ кухонний ніж не є тим ножем, яким був нанесений удар потерпілому, зокрема, показав що ніж, який визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів справи, йому під час огляду місця події 18.09.2016р. в помешканню потерпілого передала мати потерпілого. Щодо відсутності серед речових доказів футболки із слідами крові пояснив, що такий був переданий на відповідальне зберігання до кімнати речових доказів, проте при зміні відповідальних за дану кімнату ця футболка була втрачена.

Отже, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності і взаємозв`язку та прийняв наступне рішення.

Суд вирішив, що діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , мало місце. Це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України за кваліфікуючими ознаками, як умисне тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний термін розладу здоров`я, обвинувачена винна у вчиненні цього кримінального правопорушення, а відтак підлягає покаранню за вчинений нею злочин.

Вирішуючи питання про обрання міри та виду покарання обвинуваченому суд, відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України, враховує ступінь та характер небезпечності вчиненого злочину, його тяжкість, дані, що характеризують особу обвинуваченого, обставини, за яких був скоєний злочин і які пом`якшують або обтяжують його відповідальність, зокрема, пом"якшуючих і обтяжуючих відповідальність обставин в судовому засіданні не встановлено.

До вчинення кримінального правопорушення обвинувачена негативно характеризувалася по місцю проживання, на обліку лікарів нарколога, психіатра, невролога та фтизіатра- не перебуває, працює швеєю п/п «Лідер», розлучена- на утриманні має троє неповнолітніх дітей, раніше не судима /а.с.76-82/.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченій та обставин, що обтяжують її відповідальність- на досудовому слідстві та у суді не встановлено.

За таких обставин, беручи до уваги характеристику обвинуваченого та інші обставини справи, суд вважає, що до нього необхідно обрати покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії у вигляді громадських робіт, і таке покарання буде справедливим, необхідним й достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.

Потерпілим заявлений до обвинуваченої цивільний позов, а саме, він просив стягнути з обвинуваченої на його користь 735,45 грн. матеріальної шкоди, 30.000,00 грн. моральної шкоди та 8.800,00 грн. його витрат на правову допомогу.

Зокрема позов мотивовано тим, що потерпілому внаслідок злочину обвинуваченою завдані тілесні ушкодження, а саме різаної рани лівої надлопаточної ділянки, внаслідок якого він переніс фізичну біль як в процесі завдання удару ножем так і подальшому тривалому лікуванні; матеріальна шкода полягає в матеріально-фінансовиих витратах, пов`язаних із придбанням медикаментів, медзасобів, яку він визначив в розмірі 735,45 грн.

Спричинена моральна шкода, яку потерпілий визначив в розмірі 30.00,00 грн., полягає у настанні вкрай негативних та важких наслідків для нього у зв`язку із моральними стражданнями, психо-емоційного напруження та нервового потрясіння, що виникло внаслідок злочину і супроводжує його душевний стан, як в момент скоєння злочину, так і в процесі тривалого лікування, у зв`язку тривалим лікуванням у нього змінився звичайний спосіб життя, а також він позбавлений можливості спілкування з дітьми, родичами та друзями, що глибоко його пригнічує.

Окрім того, для надання фахової правової допомоги він залучив як свого представника адвоката, за послуги якого він відповідно до квитанції №0018 від 27.03.2017р. сплатив 8.800,00 грн., в цій частині позов мотивовано тим, що матеріальна шкода полягає у вартості сплачених ним коштів за юридичні послуги представництва його правових інтересів в період досудового слідства та судового розгляду справи, що підтверджується договором про надання правової допомоги та квитанцією.

Вирішуючи заявлений позов суд виходить з наступного.

Згідно ст.ст.1166,1167,1168 ЦК України, матеріальна та моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.23 ЦК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Вирішуючи питання про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 735,45 грн. суд констатує, що в цій частині позов він підлягає повному задоволенню, оскільки потерпілому внаслідок злочину, в якому винна саме обвинувачена, завдані тілесні ушкодження- різана рана лівої надлопаточної ділянки, внаслідок якого він переніс фізичну біль як в процесі завдання удару ножем так і подальшому тривалому лікуванні і докази такого наявні в матеріалах даної кримінальної справи /а.п.43-47/, а відтак підтверджують у своїй сукупності факт спричинення потерпілому матеріальної шкоди у даному розмірі.

Вирішуючи питання про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 8.800,00 грн. за надання правової допомоги суд зазначає, що відповідно до п.1 ч.1 ст.118 КПК України процесуальні витрати складаються з витрат на правову допомогу.

Так, відповідно до п.45 Постанови ПЛЕНУМУ ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ

З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах право на правову допомогу гарантовано статтями 8,59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Як вбачається мотивів позову, наявної у справі квитанції до прибуткового касового ордеру №0018 від 27.03.2017р. та Акту виконання робіт з надання правової допомоги /а.п.41-42/, потерпілий дійсно сплатив дану суму коштів за юридично-правову допомогу адвокату ОСОБА_5 , у зв`язку з чим дана сума коштів підлягає стягненню з обвинуваченої на користь позивача, відповідно до ст.ст. 118, 120, 124 КПК України, як процесуальні витрати (а.с.18 т.3).

При вирішенні питання про стягнення моральної шкоди, яку потерпілий оцінила в 30.000,00 грн., суд виходить з того, що за загальним правилом розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3 ст.23 ЦПК України).

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У відповідності до ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно приписів вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Всі вищенаведені обставини в дотримання вимог ст.23 ЦК України враховуються судом при з`ясуванні питання про обґрунтованість заявленого цивільним позивачем розміру моральної шкоди, а відтак, на підставі вищенаведеного, керуючись засадами розумності та справедливості, зваживши на обставини скоєння злочину, враховуючи, що потерпілий та обвинувачена на час скоєння злочину були у шлюбі, від якого у них на утриманні є троє малолітніх дітей, суд вважає, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди є значно завищеним, а відтак підлягає частковому задоволенню, а саме, в розмірі 3.000,00 грн.

Відшкодування моральної та матеріальної шкоди, відповідно до ст.ст.1166,1167,1177 ЦК відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності її вини.

В судовому засіданні обвинувачена 07.09.2017р. подала письмове клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», так як вона має на утриманні троє неповнолітніх дітей: синів ОСОБА_21 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 - ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочку ОСОБА_22 - ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Вирішуючи зазначене клопотання суд виходить з того, що відповідно до ст.85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарання.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996р., установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Згідно п."в" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: в) не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Злочин, у вчинені якого визнається винною ОСОБА_6 , не є особливо тяжким, тобто згідно з ст.1Закону України «Про амністію у 2016 році» на неї поширюється дія вказаного закону.

Обвинувачена, як вбачається з довідки про склад сім`ї /а.с.78/ має на утриманні та вихованні трьох неповнолітніх дітей: синів ОСОБА_21 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 - ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочку ОСОБА_22 - ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно яких не позбавлена батьківських прав.

Обставин, які б перешкоджали застосуванню амністії, відповідно до ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_6 необхідно звільнити від відбування покарання на підставі п. "в" ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016р.

Питання про речові докази по справі вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України, судові витрати відсутні.

Враховуючи, що запобіжний захід до обвинуваченої у кримінальному провадженні не застосовувався, за час досудового розслідування та судового розгляду обвинувачена за викликом слідчого та суду з`являвся, а тому запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо неї не застосовується.

Керуючись ст.ст. 94, 368, 370, 371, 373-376 КПК України, Законом України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року , суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити їй покарання за ч.2 ст.125 КК України у виді громадських робіт на строк 240 годин.

Звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного та додаткового покарання за цим вироком на підставі п. "в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22.12.2016р.

Речові докази по справі, а саме кухонний ніж з коричневою ручкою та футболка сірого кольору, які були виявлені під час огляду місця події від 18.09.2016р. /а.п.14-15,69/ в помешканню потерпілого по АДРЕСА_2 , і які знаходяться на відповідальному збереженні в кімнаті речових доказів Виноградівського відділення поліції- знищити.

Судові витрати відсутні.

Заявлений потерпілим цивільний позов задоволити частково.

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_4 735,45 грн. у відшкодування його матеріальних витрат на лікування, 8.800,00 грн. його витрат на правову допомогу та 3.000,00 грн. у відшкодування його моральних страждань.

Враховуючи, що запобіжний захід до обвинуваченої у кримінальному провадженні не застосовувався, за час досудового розслідування та судового розгляду обвинувачена за викликом слідчого та суду з`являвся, а тому запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо неї не застосовується.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, через районний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

ГоловуючийОСОБА_1