Справа № 581/849/17
Провадження № 1-кс/581/221/17
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
29 листопада 2017 року слідчий суддя Липоводолинського районного суду Сумської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , володільців майна ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника слідчого відділення Липоводолинського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про арешт майна,
в с т а н о в и в :
26 листопада 2017 року заступник начальника слідчого відділення Липоводолинського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням, погодженим із прокурором.
Слідчий вважає, що металобрухт є результатом незаконних операцій, вилучені ваги використовувались для зважування металобрухту та містять на собі сліди осипу корозії металу, блокнот містить записи обрахування (обліку) прийнятого металобрухту, візитки, на яких зазначено номер мобільного телефону ОСОБА_9 та оголошення про купівлю металобрухту, автомобіль, на який під час проведення обшуку вказали свідки, використовувався як засіб для збору та перевезення чорних металів, містить сліди осипу корозії металу, а також металобрухт, що не є будівельними матеріалами, є знаряддям вчинення злочину. Без використання корисних властивостей автомобіля, ОСОБА_10 не змогла б вчинити кримінальне правопорушення .
Просив накласти арешт на вилучене майно ОСОБА_5 , оскільки воно є речовими доказами, має суттєве значення для встановлення усіх обставин вчиненого кримінального правопорушення.
Слідчий ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримали, просили його задовольнити.
Володілець майна ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечила. Підтвердила той факт, що здійснювала прийом брухту чорних металів у жителів Липоводолинського району, але здійснювала це для власних потреб для використання у будівництві.
Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення, слідчий суддя приходить до таких висновків.
Підозра в даному кримінальному провадженні не пред`являлась нікому.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
У випадку збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2, 4 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні у разі необхідності збереження речових доказів; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
На переконання слідчого судді, подане клопотання підлягає до часткового задоволення, оскільки в ньому наведені підстави, у зв`язку з наявністю яких необхідно накласти арешт на металобрухт, блокнот та дві візитки з оголошенням про купівлю металобрухту, а саме, правовою підставою для арешту майна є збереження речових доказів, вони можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні, накладення арешту жодним чином не порушуватиме права інших осіб.
Крім того, на необхідність накладення арешту на вказане майно вказує та обставина, що факт здійснення прийому брухту чорних металів ОСОБА_5 підтверджується поясненнями ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , допитаних в якості свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , протоколом обшуку від 24 листопада 2017 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24 листопада 2017 року.
Щодо накладення арешту на електронні ваги слідчий суддя зазначає, що арешт на майно, яке було включено до переліку, щодо якого здійснювався обшук, а обшук був наданий з метою відшукання саме вагів, і оскільки це майно відповідає передбаченим ч. 2 ст. 167 КПК України ознакам, вилучення у такий спосіб цього майна не зумовлює необхідності додаткового накладення арешту на таке майно в порядку ч. 5 ст. 171 КПК.
У зв`язку з викладеним в задоволенні клопотання в частині накладення арешту на електронні ваги слід відмовити.
Також слідчий суддя не вбачає підстав для накладення арешту на автомобіль з огляду на те, що він не є речовим доказом і не може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Автомобіль марки ГАЗ, по-перше, належать іншій особі ОСОБА_6 , при цьому слідчим не надано доказів правомірності користування автомобілем ОСОБА_5 і накладення на нього арешту надмірно обмежить право власника автомобіля, по-друге, перевезення брухту на цьому автомобілі не є ознакою об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст. 213 КК, якими можуть бути лише ознаки, що вказують на здійснення прийому металобрухту.
Слідчий суддя вважає необґрунтованими посилання слідчого як на підставу накладення арешту на автомобіль, на положення Закону України «Про металобрухт» , яким збирання металобрухту визначено як діяльність фізичних або юридичних осіб, пов`язану з переміщенням металобрухту, оскільки вказаний закон регулює відносини, що виникають у процесі здійснення операцій з металобрухтом, який є найважливішою стратегічною та енергозберігаючою сировиною для металургійного виробництва, і спрямований на захист інтересів підприємств вітчизняної металургійної галузі та забезпечення екологічної
безпеки довкілля при утворенні, збиранні та використанні металобрухту.
Це вказує на те, що законом регулюються відносини, пов`язані з законним переміщенням металобрухту, і ці відносини не є тотожними відносинам, що регулюються Кримінальним кодексом України.
У зв`язку з цим автомобіль не є доказом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 213 КК України.
На переконання слідчого судді, накладення арешту на автомобіль марки ГАЗ, всупереч вимогам розумності та співрозмірності надмірно обмежить право власності ОСОБА_6 .
Таким чином, клопотання необхідно задовольнити частково.
На підставі викладеного, керуючись ст. 170 - 173 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в :
Клопотання заступника начальника слідчого відділення Липоводолинського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 задовольнити частково.
В іншій частині в задоволенні клопотання відмовити.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню слідчим після її оголошення.

Роз`яснити, що сторони, інший власник або володілець майна можуть звернутись до суду з клопотанням про скасування арешту майна у випадках та порядку, передбачених законом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Сумської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1