Справа № 461/3175/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/803/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у закритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0000 від 13.02.2017 року про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Соснівка, Львівської області, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, а саме: 06.06.2008 року Червоноградським міським судом Львівської області за ч.1 ст.152, ч.1 ст.187, ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, 26.11.2009 року Червоноградським міським судом Львівської області за ч.2 ст.152, ч.2 ст.153, ст.70, ст.71. ст. 72 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі,

за ч.3 ст.186, ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 152 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 22 травня 2017 року, -

встановила:
вироком Галицького районного суду м. Львова від 22 травня 2017 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.186 КК України та призначено йому покарання 4 /чотири роки/ позбавлення волі;

ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.152 КК України та призначено йому покарання 7 /сім років/ позбавлення волі;

ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.153 КК України та призначено йому покарання 4 /чотири роки/ позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України призначено ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань 8 /вісім років/ 6 /шість/ місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу тимчасово залишено у Львівському слідчому ізоляторі УДПтСУ у Львівській області (№19).

Строк відбування призначеного покарання ОСОБА_6 враховано з моменту фактичного затримання, а саме з 13 лютого 2017 року.

Відповідно до ч. 5 ст.72 КК України зараховано у строк покарання ОСОБА_6 строк застосованого до нього в межах даного кримінального провадження попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 13 лютого 2017 року по день набрання даним вироком законної сили.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно вироку суду, обвинувачений ОСОБА_6 , 13.02.2017 року в період часу з 02 год. 10 хв. по 04 год. 43 хв., маючи умисел на викрадення чого майна, з корисливих мотивів, незаконно проникнувши у приміщення квартири АДРЕСА_2 та, будучи викритим потерпілою ОСОБА_9 , відкрито заволодів її годинником марки «Perfect», вартістю 500 грн. і навушниками від мобільного телефону марки «Sumsung», вартістю 150 грн., чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на суму 650 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із проникненням в житло, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.186 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_6 , 13.02.2017 року в період часу з 02 год. 10 хв. по 04 год. 43 хв., перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , у яку незаконно проник, після відкритого викрадення майна потерпілої ОСОБА_9 , маючи умисел на вступ в статеві зносини з потерпілою, що раптово виник, всупереч її волі, з метою задоволення статевої пристрасті природним способом, застосувавши фізичне насильство, яке полягало в тому, що він схопив руками потерпілу за шию, удушуючи її, подолав опір останньої і вступив із нею у статеві зносини природнім способом, шляхом коїтусного контакту, задовольнивши свою статеву пристрасть природнім способом.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив зґвалтування, із застосуванням фізичного насильства, вчинено повторно та особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.153 КК України, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 152 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_6 , 13.02.2017 року в період часу з 02 год. 10 хв. по 04 год. 43 хв.. перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , у яку незаконно проник, після відкритого викрадення майна потерпілої ОСОБА_9 , маючи умисел па вступ в статеві зносини з ОСОБА_10 , що раптово виник, в супереч її волі з метою задоволення статевої пристрасті неприродним способом, застосувавши фізичне насильство, яке полягало в тому, що він схопив руками потерпілу за шию, удушуючи її, та вступив із нею у статеві зносини неприроднім способом, шляхом аногенітального контакту задовольнив свою статеву пристрасть неприроднім способом, спричинивши потерпілій в ході цього гострі анальні тріщини.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства, вчинено повторно та особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.152 КК України, тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 153 КК України.

На вирок суду захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок змінити в частині призначеного покарання, застосувати ст. 69-1 КК України та призначити ОСОБА_11 остаточно сукупне покарання не більше як дві третини від найвищої межі, встановленої в санкції статей 152 ч.2,153 ч.2, 186 ч.3 КК України, що становило би шість років вісім місяців позбавлення волі.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що на досудовому слідстві та в судовому засіданні ОСОБА_6 вину свою визнав повністю і щиро розкаявся у скоєному,просив неодноразово пробачення у потерпілої, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.66 КК України вважається пом`якшуючою вину обставиною.

Підкреслює, що матеріальна та моральна шкода потерпілій ОСОБА_9 була повністю відшкодована, через маму обвинуваченого передані потерпілій кошти в сумі 10000 гривень, після чого вона написала розписку та неодноразово заявила у судовому засіданні, що матеріальних та інших претензій до обвинуваченого не має, що також у відповідності до п.2 ч.1 ст.66 КК України вважається пом`якшуючою вину обставиною.

Наголошує, що на думку захисту суд повинен був при призначенні покарання, врахувавши наявність кількох пом`якшуючих обставин, та відсутності обтяжуючих обставин, застосувати положення ст.69- 1 КК України та призначити сукупне покарання не більше як дві третини від найвищої межі, встановленої в санкції статей 152 4.2,153 ч.2, 186 ч.3 КК України, що становило би з урахуванням найвищої санкції (10 років за ст. 152 ч.2) шість років вісім місяців позбавлення волі, про що саме захист і просив суд в дебатах.

На апеляційну скаргу захисника потерпіла ОСОБА_10 подала заперечення в яких вказала, що в судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_6 , на її думку, тільки робив вигляд, що просить пробачення. Зазначає, що не має претензій матеріального і морального характеру в плані матеріального відшкодування, а не інших претензій, які залишаться на все життя. Наголошує, що суд врахував викладене нею при встановленні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у відповідності до закону. Просить апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Галицького районного суду м. Львова від 22 травня 2017 року щодо ОСОБА_6 без зміни.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив апеляційну скаргу захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо вини ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.186, ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 152 КК Українивідповідають фактичним обставинам справи, визнані судом доведеними, ґрунтуються на сукупності зібраних і належно оцінених судом доказів та в апеляційній скарзі не оспорюються.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснення наведених у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання в кожному конкретному випадку, суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Колегія суддів вважає, що покарання призначене обвинуваченому ОСОБА_6 за своїм видом і розміром є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо застосування при призначенні покарання ст. 69-1 КК України, колегія суддів, вважає безпідставними та невмотивованими, оскільки згідно роз`яснень наведених у п. 6-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при застосуванні ст. 69-1 КК України суди, зокрема, мають перевіряти, чи дійсно особа з`явилася із зізнанням, чи щиро покаялась або активно сприяла розкриттю злочину, чи добровільно відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду в повному обсязі та чи фактично визнає свою вину. Висновки суду з цих питань мають бути у вироку вмотивовані. Водночас добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди не враховується тоді, коли такі збитки або шкоду не заподіяно.

Так, потерпіла ОСОБА_10 в своїх запереченнях на апеляційну скаргу захисника вказала, що в судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_6 , на її думку, тільки робив вигляд, що просить пробачення, до обвинуваченого не має претензій матеріального і морального характеру в плані матеріального відшкодування, а не інших претензій, які залишаться на все життя.

Колегія суддів, критично оцінює обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 щире каяття, оскільки останній неодноразово судимий за аналогічні злочини, на шлях виправлення не став і вчинив новий злочин, а тому застосування ст. 69-1 КК України є необґрунтованим.

Ті обставини, на які в апеляційній скарзі покликається апелянт, як на підстави зміни вироку, повністю враховані судом першої інстанції при призначенні покарання, яке є справедливим і за своїм видом, і за розміром.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно й всебічно розглянути справу і постановити законне, обґрунтоване рішення, у справі не встановлено.

На підставі наведеного керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів ,-

постановила :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Галицького районного суду м. Львова від 22 травня 2017 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з часу отримання копії рішення суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4