Справа № 175/500/17
Провадження № 1-кп/175/31/17
У х в а л а
Іменем України
14 листопада 2017 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,
за участю обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження кримінальне провадження № 440002512 відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження № 440002512 відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
При оголошенні перерви прокурор заявив усне клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Обвинувачений заперечував проти продовження йому строку тримання під вартою та просив про зміну запобіжного заходу на не пов`язаний з триманням під вартою, та повідомив, що його дружина уклала договір про правову допомогу з захисником, який не з`явився.
Вислухавши думку учасників судового провадження, суд встановив наступне.
Згідно з ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною 3 цієї статті передбачено, що незалежно від наявності клопотань до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
У відповідності до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.
Згідно зі ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, і у подальшому про його продовження, суд зобов`язаний у сукупності оцінити обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; репутацію підозрюваного, обвинуваченого, наявність у нього судимостей.
При прийнятті такого рішення суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема сформульовану в рішеннях «Марченко проти України» та «Лабіта проти Італії», згідно з якими тримання під вартою є виправданим у певному випадку, а саме тоді, коли суспільний інтерес, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яким запобіжним заходом, мають бути зроблені за результатами з`ясування обставин злочину та особистості підозрюваного, обвинуваченого.

Враховуючи, що дія запобіжного заходу припиняє свою дію 19 листопада 2017 року, виходячи з мети і підстав застосування запобіжного заходу, з урахуванням ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України: може переховуватися від органу суду, що негативно вплине на хід судового провадження, що був підставою для обрання запобіжного заходу під час судового розгляду, який до цього часу не відпав і не зменшився, суд вважає необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на час судового розгляду на строк 60 днів.

На думку суду інші (альтернативні) види запобіжних заходів не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 , оскільки обвинувачений ухилявся від явки до суду, в результаті чого його було оголошено у розшук.

Керуючись ст.ст.177, 178, 331, 350, 369 КПК України, суд -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора задовольнити.
Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, продовжити на час судового розгляду кримінального провадження строком на 60 днів до 12 січня 2018 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_4 , прокурору, а також направити начальнику Дніпровської установи Виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області №4.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1