Справа № 300/241/17
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

22.11.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів :
ОСОБА_1 /головуючої /
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7
Цим вироком
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Житомир, мешканця АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на два роки.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз у сумі 4883 гривень 60 копійок.
Вирішено питання речових доказів: автомобіль марки "Мерседес-бенц", моделі "VITO" 108 D, номерний знак НОМЕР_1 , повернутий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 постановлено повернути ОСОБА_6 , а чоловічу пару взуття, що знаходиться в камері зберігання речових доказів Воловецького районного суду постановлено - знищити.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 постановлено обчислювати з часу затримання.
Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що він 13.10.2015 року о 13 годині 10 хвилин, керуючи технічно- справним автомобілем марки "Мерседес-бенц", моделі "VITO" 108 D, д.р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі сполученням "Київ-Чоп" зі сторони міста Чоп у напрямку міста Київ, на 719 км, проїжджаючи правосторонній поворот по напрямку свого руху, поблизу с.Абранка Воловецького району Закарпатської області, не забезпечив безпеку дорожнього руху та грубо порушуючи вимоги п.п.1.3 ; 1.4; 1.5 , 1.10 та п.12.3 Правил дорожнього руху України, не врахував дорожню обстановку, що склалася, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який в той час знаходився на проїзній частині дороги повернутий спиною до автомобіля на смузі руху останнього.
В результаті невиконання водієм ОСОБА_6 вказаних вимог Правил дорожнього руху під час ДТП ОСОБА_8 отримав, згідно висновку судово-медичної експертизи №119 від 14.10.2015 року, тілесні ушкодження у вигляді: перелому кісток основи черепа; забою головного мозку; субдуральної гематоми; субарахноїдального крововиливу; забійної рани лівої гомілки; відкритого перелому обох кісток лівої гомілки; закритого перелому обох кісток правої гомілки; садна та синці голови, кінцівок, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що потягли за собою смерть потерпілого ОСОБА_8 та знаходяться в причинному зв`язку з діями ОСОБА_6 .
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначення підзахисному міри покарання, оскільки вважає його надто суворим, таким, що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. На переконання захисника при призначенні ОСОБА_6 покарання суд не повною мірою врахував всі обставини справи та наявність ряду пом`якшуючих покарання обставини. Насамперед просить врахувати обставини та причини ДТП, яка мала місце за участі ОСОБА_6 , зокрема, той факт, що на ділянці дороги де трапилась подія, було пошкоджене дорожнє полотно, тобто була вибоїна на дорозі, через яку не впорався з керування не лише його підзахисний, а й сам потерпілий ОСОБА_8 , який незадовго до зіткнення, перед тим сам потрапив у ДТП на вказаному місці. Наявність незадовільного дорожнього покриття підтверджується, як показаннями самого обвинуваченого, так і показаннями свідка ОСОБА_9 . Слід також врахувати, що потерпілий ОСОБА_8 переходив дорогу у забороненому місці, з порушення вимог ПДР України, оскільки вийшов на смугу руху таким чином, що ОСОБА_6 не мав технічної можливості зупинити керований автомобіль, що чітко підтверджено Висновком експерта №476 від 30.09.2016. Не зважаючи на вказані обставини, ОСОБА_6 визнав вину повністю та відшкодував потерпілому шкоду в сумі 2500 доларів США, проте суд не взяв цього до уваги, більше того констатував у вироку протилежне, що не відповідає дійсності та спростовується аудіо записом судового засідання. Поза увагою суду залишилось також те, що ОСОБА_6 має вищу освіту, постійне місце роботи, працює менеджером зі збуту ТОВ «Смарт Солюшнс Аутсорінг», одружений, хворіє на цукровий діабет, відсутні обтяжуючі покарання обставини, позитивно характеризується, відповідно до Доповіді Воловецького районного сектору з питань пробації обвинувачений не несе небезпеки для оточуючих. Просить врахувати, що для роботи ОСОБА_6 потрібно водійське посвідчення, і позбавлення його водійських прав покладе сім`ю у надскладне матеріальне становище. Захисник вважає, що сукупність наведених обставин дають всі підстави для застосування до його підзахисного ст. 69 та ст. 75 КПК України. Більше того, сам прокурор у судовому засіданні просив призначити обвинуваченому умовну міру покарання з випробуванням. Захисник також просить врахувати вимоги постанови Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2013 «Про практику призначення судами кримінального покарання», постанови Пленуму ВССУ « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки», практику ЄСПЛ, зокрема рішення «»Балканов проти Росії», «Фрізен проти Росії», «Ісмайлов проти Росії», а також вимоги статей 50, 65 КК України та призначити ОСОБА_6 справедливе та співмірне його діянню покарання, яке відповідатиме своїй меті та особі обвинуваченого і буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. А відтак захисник просить призначити ОСОБА_6 покарання на підставі ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі санкції ч. 2 ст. 286 КК України без призначення додаткового покарання у виді позбавлення прав керування та звільнити його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України із встановленням іспитового строку.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення апелянта ОСОБА_6 та його захисника- адвоката ОСОБА_7 , які просили застосувати Закон про амністію у 2016 році з підстав того, що на утриманні обвинуваченого двоє малолітніх дітей, злочин, який він вчинив, відноситься до необережного злочину, наслідки застосування амністії обвинуваченому зрозумілі, думку прокурора, яка не заперечила щодо задоволення клопотання, перевіривши та дослідивши матеріали кримінального провадження щодо заявленого клопотання, апеляційний суд приходить до висновку,що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.
ОСОБА_6 вчинив злочин до набрання Закону України " Про амністію у 2016 році", злочин, у якому він визнаний винним за ч.2 ст. 286 КК України, відноситься до категорії тяжкого, вчиненого з необережності, обвинувачений має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , також сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який нещодавно набув повноліття ( відомості про що містяться у матеріалах кримінального провадження, також і про склад сім`ї, місце проживання, характеризуючі дані т.1 а.с. 65, 68, 69, 70, 71, 97, 98,196, 197, 198, 192, 193). Як суб`єкт ОСОБА_6 підпадає під п"в" ст.1 зазначеного Закону, обмежень щодо застосування амністії не встановлено, тому є всі підстави для застосування амністії. З урахуванням особи обвинуваченого, який характеризується виключно позитивно, відшкодував потерпілому шкоду, останній немає до нього претензій, обставин кримінального правопорушення, апеляційний суд приймає рішення про звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання як основного - у виді позбавлення волі строком на три роки, так і додаткового - позбавлення прав керування транспортними засобами на два роки, у відповідності до положень ст. 9, ст. 12 Закону України "Про амністію у 2016 році", ст. ст. 85, 86 КК України.
Керуючись ст.ст.403, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд , -
П О С Т А Н О В И В :
змінену апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та клопотання про застосування амністії задовольнити.
На підставі п."в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного вироком Свалявського районного суду Закарпатської області від 17 серпня 2017 року за ч. 2 ст. 286 КК України, внаслідок акту амністії.
На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з моменту її проголошення.
Судді