Провадження № 1-в/317/35/2018
Справа № 317/9/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі:

прокурора ОСОБА_3

представника адміністрації ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

захисника засудженого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з державною установою «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» в приміщенні Запорізького районного суду Запорізької області клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Камянка-Дніпровська Запорізької області, громадянина України, освіта середня, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

25.03.2013 року Камянсько-Дніпровським районним судом Запорізької області за ч. 1ст. 186, ч. 2ст. 263,ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

засуджений 30.01.2014 року Енергодарським міським судом Запорізької області за ч. 3 ст.187, ст. 71 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна,-

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання ОСОБА_7 про заміну покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі. Клопотання мотивоване тим, що він під час відбування покарання вже 10 місяців працює на дільниці «Поліетилен», має три заохочення, раніше виконував обов`язки сапожника. Не бере участі в різних програмах, оскільки має дванадцятигодинний робочий час.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_8 підтримав клопотання, зазначив, що він працює в колонії на дільниці «поліетилен», більше нічим не займається, оскільки його виснажує робота. Вважає, що він став на шлях виправлення, у вчиненому розкаюється з часу вчинення злочину, але своєї провини у суді не визнавав, оскільки не хотів відбувати покарання. Також він оскаржував вирок, посилаючись на недоведеність провини.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 підтримала клопотання засудженого, зазначила, що недоліків у поведінці засудженого протягом останнього року немає, тож клопотання є обґрунтованим.

У судовому засіданні представник адміністрації Біленьківської виправної колонії № 99 ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що ОСОБА_8 працює на виробництві установи, до праці ставиться посередньо, має 7 стягнень за час відбування покарання.

Прокурор ОСОБА_3 висловив думку, що у задоволенні клопотання слід відмовити.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши засудженого ОСОБА_9 , його захисника, представника адміністрації колонії, прокурора, суд вважає, що у клопотанні слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Строк, визначений ч. 4 ст. 82 КК України, необхідний для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, засуджений ОСОБА_8 відбув.

Водночас, суд звертає увагу на те, що під становленням на шлях виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Згідно ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно наданої суду характеристики, підписаної начальником відділення СПС Біленьківської ВК № 99, узгодженої з заступником начальника колонії із соціально-виховної роботи і затвердженої в.о. начальника установи, засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 08.07.2013 року.Під час тримання в Вільнянському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, допустив 2 порушення установленого порядку тримання, які виразилися у зберіганні заборонених предметів, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника СІЗО, стягнення накладене до набуття вироком чинності та погашене у встановленому законом порядку. Заохочень засуджений не мав.З 07.06.2014 року відбуває покарання в державній установі «Біленьківська виправна колонія (№ 99)», допустив 7 порушень установленого порядку відбування покарання, які виразилися у зберіганні заборонених предметів, порушенні розпорядку дня та порушенні локалізації, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи та правами начальника відділення СПС. Два стягнення знято у встановленому законом порядку, п`ять стягнень погашено у встановленому законом порядку.У відношенні до персоналу установи грубості не проявляє, вимоги виконує під контролем.На виробництві установи працевлаштований різноробочим на дільниці «Поліетилен», де за виконання покладених обов`язків має три заохочення від адміністрації установи, але потребує періодичного спонукання до праці.У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими як позитивної, так і негативної спрямованості.Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться здебільшого посередньо.Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд.Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням.Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, має середні навички для самостійного їх виконання.Ставлення до виконання робіт із благоустрою установи здебільше посереднє.Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці.Засуджений не бере участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу, не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок, не бере участі у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально корисної активності в організації їх роботи, до складу самодіяльних секцій не входить.Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування, телефонних дзвінків. Провину у скоєному злочині визнає.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_5 має три заохочення та дев`ять стягнень, які зняті та погашені в передбаченому законом порядку, з них два стягнення були накладені ще до набрання вироком законної сили.

Суд не може не врахувати, що стягнення та заохочення у засудженого чергуються. Незважаючи на те, що на теперішній час стягнення зняті та погашені у встановленому законом порядку, проте враховуються судом як характеристика поведінки засудженого протягом всього періоду відбування покарання.

Досліджені матеріали вказують на те, що засуджений ОСОБА_5 не у повній мірі виконує обов`язки, визначені у ч. 3 ст. 107, ст. 118 КВК України та розділу ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань, а його поведінка протягом часу відбування покарання не була стабільно позитивною та активною. Як встановлено судом, ОСОБА_5 хоча і працює, але потребує спонукання до праці, вимоги виконує під контролем, до робіт з благоустрою ставиться здебільше посереднє, не бере участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу, не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок, не бере участі у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально корисної активності в організації їх роботи, до складу самодіяльних секцій не входить.
Підлягає урахуванню й те, що засуджений ОСОБА_5 не визнавав провини під час судового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, оскаржував вирок до суду апеляційної інстанції посилаючись на недоведеність його провини, проте відповідаючи на питання суду під час розгляду даного клопотання зазначив, що в останньому слові у суді першої інстанції він визнав свою провину. Повідомлені суду засудженим ОСОБА_5 обставини жодним чином не узгоджуються з його ж посиланням на те, що його розкаяння наступило одразу після вчинення злочину.

За вказаних обставин досить сумнівними є доводи засудженого щодо щирого каяття, оскільки ані у суді першої інстанції, ані у суді другої інстанції він правдиво не розповів про обставини вчиненого злочину, не вибачився перед потерпілим та жодним чином не намагався спокутувати свою провину.

Суд приходить до висновку, що необхідні корективи як у поведінку засудженого, так і у його соціально-психологічні властивості у достатній мірі ще не внесені, готовності до самокерованої правослухняної поведінки на теперішній час суд не вбачає, натомість вбачає необхідність у подальшому виховному впливі на ОСОБА_9 в умовах ізоляції від суспільства.

На фоні вищевикладених обставин, сумнівними та передчасними виглядають твердження засудженого та його захисника про те, що засуджений став на шлях виправлення і заслуговує на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі.

Керуючись ст. 82 КК України, ст. 336, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1