Справа № 739/1313/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/955/2017
Категорія - в порядку КПК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відео конференції, справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Новгород - Сіверського районного суду Чернігівської області від 18 серпня 2017 року, про відмову у задоволенні клопотання про приведення вироку у відповідність до закону,

з участю прокурора ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_8

У С Т А Н О В И Л А :

Засуджений ОСОБА_6 звернувся до Новгород - Сіверського районного суду Чернігівської області з клопотанням на підставі ст. 537 КК України про приведення вироку Апеляційного суду Харківської області від 16 серпня 2011 року у відповідність до законодавства і міжнародних норм шляхом заміни призначеного йому покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Ухвалою Новгород - Сіверського районного суду Чернігівської області від 18 серпня 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про приведення вироку Апеляційного суду Харківської області від 16 серпня 2011 року у відповідність до законодавства і міжнародних норм шляхом заміни призначеного йому покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Не погодившись з рішенням суду, засуджений ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити своє рішення, яким змінити довічне позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк. В обґрунтування доводів апеляції зазначає, що вироком Апеляційного суду Харківської області від 16 серпня 2011 року його засуджено до покарання у виді довічного позбавлення волі. Призначене покарання не має строку і не передбачає можливості умовно-дострокового звільнення, амністії, а передбачена законодавством можливість помилування Президентом України засуджених до довічного позбавлення волі жодного разу не була останнім реалізована. Вказане, на думку засудженого, свідчить про фактичне засудження його до «повільної смертної кари», що є порушенням Україною своїх міжнародних зобов`язань та суперечить практиці Європейського суду з прав людини. Вказане засуджений обґрунтовує, серед іншого, рішеннями Європейського суду з прав людини.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_6 та його адвоката, які просили задовольнити подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, думку прокурора, який вважав постанову суду законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу засудженого безпідставною, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до матеріалів провадження вироком Апеляційного суду Харківської області від 16 серпня 2011 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого пунктами 4, 12 частиною 2 статті 115 КК України та на підставі статті 71 КК України призначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відповідно до вимог ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Постанова Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» роз`яснює, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч. 1 ст. 82 КК України, може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк.

Статтею 51 КК України визначено вичерпний перелік покарань, які судом можуть бути застосовані до осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, серед яких позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі зазначені як окремі покарання.

Таким чином, аналізуючи зміст статті 82 КК України, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання, зокрема, у виді позбавлення волі на певний строк.

Посилання апелянта на недотримання судом Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки ст. 87 КК України передбачено можливість заміни покарання у виді довічного позбавлення волі шляхом помилування Президентом України індивідуально визначеної особи.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б потягли скасування чи зміну судового рішення, колегія суддів не вбачається, тому ухвала суду є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 539 Кримінального процесуального кодексу України, ст. 82 Кримінального кодексу України,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Новгород - Сіверського районного суду Чернігівської області від 18 серпня 2017 року про приведення вироку суду у відповідність до закону залишити без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4