Справа № 445/1472/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 жовтня 2017 року Золочівський районний суд Львівської області
в складі судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вилкове, Кілійського району, Одеської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, із професійно-технічною освітою, раніше не судимий, такелажник евакуаційного відділення евакуаційного взводу евакуаційної роти евакуаційного батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), солдат,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, -
ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , всупереч вимог ст. 9, 11, 16, 49, 127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи зі злочинним наміром - тимчасово ухилитися від проходження військової служби в умовах особливого періоду, умисно, о 08 год. 15 хв. 9 березня 2016 року самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 та не виконуючи службові обов"язки по 8 годину 00 хаилин 30 серпня 2017 року (моменту затримання), проводив час на власний розсуд за адресою АДРЕСА_1 , не вживаючи мір для повернення раніше до розташування військової частини пп НОМЕР_2 .
Такі дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, у скоєному щиро розкаявся та просить суд суворо не карати.
Згідно ч. 3ст. 349 КПК України,за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Відповідно до цих вимог закону, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу.
Обвинувачений та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
Таким чином, суд вважає доведеним факт самовільного залишення ОСОБА_4 місця служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).), тобто вчинення останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано органом досудового розслідування вірно.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого правопорушення, фактичні обставини справи, відсутність тяжкості заподіяних правопорушенням наслідків, відсутність завданої шкоди, обставини, що пом`якшують покарання, якими на думку суду, є щире каяття, сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а тому такому слід призначити мінімальний розмір покарання, що передбачений санкцією ч. 4ст. 407 КК України.
Водночас, з врахуванням вищенаведених обставин та даних щодо особи обвинуваченого, який за місцем служби зарекомендував себе з посередньої сторони та за місцем проживання характеризується позитивно, на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває, раніше не судимий, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання й вважає за можливе, на підставіст. 75 КК України,звільнити його від відбування покарання з випробуванням.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався, витрати в кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ч. 4 ст. 407 КК України, ст. 368-371,373- 374 КПК України,ст. 165 КВК України, суд
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік.
Покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обовязки:
- періодично зявлятися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Іспитовий строк рахувати з дня проголошення вироку 12 жовтня 2017 року.
Контроль за поведінкою засудженого покласти на командира військової частини за місцем проходження засудженим військової служби, а в разі його звільнення з військової служби - на орган пробації за місцем проживання засудженого.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбаченихст.394 КПК України, до Апеляційного суду Львівської області через Золочівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Відповідно до ч.6ст.376 КПК Україникопію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.
Суддя ОСОБА_1