Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 511/357/18

Номер провадження: 1-кс/511/113/18

16.02.2018 року слідчий суддя Роздільнянського районного суду Одеської області ОСОБА_1 секретаря ОСОБА_2 , за участю: слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 погоджене із прокурором Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт тимчасово вилученого майна,-
ВСТАНОВИВ:
16.02.2018 року до Роздільнянського районного суду Одеської області звернувся слідчий з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, погодженим прокурором Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 .
Клопотання обґрунтовано тим, що тимчасово вилучений диск, має значення речового доказу по кримінальному провадженню, тому виникла необхідність накладення арешту на тимчасово вилучене майно, з метою збереженості інформації щодо особи котра вчинила вказаний злочин, для встановлення істини по кримінальному провадженню, та для приєднання у якості речових доказів по кримінальному провадженню.
Особа директор ТОВ «Лімонет» ОСОБА_5 у якого було вилучене майно, в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду вказаного клопотання, про що в матеріалах справи є відповідні докази.
В судовому засіданні слідчий стверджував, що з метою забезпечення наявності в кримінальному провадженні доказової бази доцільним буде застосування заходу по його забезпеченню, а саме арешту майна, яке є на даний час тимчасово вилученим відповідно проведеного огляду місця події, і в подальшому використанні відповідно ст.ст.84, 91 КПК України для встановлення наявності чи відсутності фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Розглянувши матеріали поданого клопотання, обставини та підстави наведені в клопотанні, суд вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню на підставі наступного.
Судом встановлено, що відомості по даному факту внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001245 від 04.10.2017року за попередньою правовою кваліфікацією ч.1 ст.185 КК України.
Окрім того в поданні зазначено, що 04.10.2017 року надійшла заява від приватного підприємця ОСОБА_6 , про те що 30.09.2017 року не встановлена особа в ранковий час шляхом вільного доступу з прилавка магазину хозтовари, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , здійснила крадіжку електроплитки марки "Термія". Тим самим завдала матеріального збитку на 450 гривень.
В ході проведення досудового розслідування 16.02.2018 року було отримано відповідь від директора ТОВ «Ліманет» ОСОБА_5 та оглянутий диск з відеозаписом з камери відеоспостереження, яка розташована по АДРЕСА_1 .
В ході огляду диску з записом з камери відеоспостереження було виявлено, що 30.09.2017року невідомий чоловік з прилавку хозтоварів, який розташований по вул. Привокзальній, 5-в, м. Роздільна, Одеської області бере електроплитку, марки «Термія», яка належить ОСОБА_6 , не розрахувавшись за неї зникає з місця злочину.
Оскільки під час досудового розслідування виникла необхідність забезпечення збереження вилученого майна у кримінальному провадженні, яке за обставинами кримінального провадження може бути визнано речовим доказом, слідчий вважає за необхідне вирішити питання про арешт тимчасово вилученого майна, з подальшим долученням в якості речових доказів.
Згідно з ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди .
Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведе необхідність такого арешту, а згідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
У відповідності до ч.5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Враховуючи вищевикладене, під час проведення досудового розслідування виникла необхідність в забезпеченні кримінального провадження шляхом арешту вилучених предметів та речей, для створення збереженості тих об`єктів які на думку органу слідства мають статус речового доказу, й збереження таких речових доказів необхідне з самого початку встановлення їх наявності, для запобігання змінам, знищенню та відчуженню.
Враховуючи вище викладені обставини та те, що в ході досудового розслідування необхідно вжити певні заходи щодо всебічного, повного дослідження всіх обставин кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області про накладення арешту.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 40, 131, 132, 167, 170, 171 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт тимчасово вилученого майна - задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучене під час проведення огляду, майно а саме: диск з відеозаписом з камери відеоспостереження, яка розташована по АДРЕСА_1 .
Виконання ухвали покласти на слідчого СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1