1-кс/754/132/18
Справа № 754/603/18
У Х В А Л А
Іменем України
18 січня 2018 року слідчий суддя Деснянського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого Деснянського УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 особи у якої вилучено транспортний засіб ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого Деснянського УП ГУ НП у м. Києві, про накладення арешту на майно в рамках досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000506 від 16.01.2018 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України -
в с т а н о в и в:
До слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого Деснянського УП ГУ НП у м. Києві, про накладення арешту на майно в рамках досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000506 від 16.01.2018 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України, у якому просить слідчого суддю накласти арешт на автомобіль марки «Тойота Ленд Крузер» р.н. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на даний автомобіль.
Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши пояснення осіб, що зявились на розгляд клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження, зокрема, є арешт майна.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 2 статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частиною 2 статті 171 КПК України встановлений перелік відомостей, які повинні бути зазначені у клопотанні про арешт майна, в тому числі, підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Разом з тим, вказані вимоги не виконані.
У клопотанні відсутні обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майно.
Частиною 3 статті 172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя встановивши невідповідність поданого слідчим клопотання вимогам ст. 171 КПК України, приходить до висновку про необхідність повернення вказаного клопотання прокурору.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 171, 172, 309 КПК України, слідчий суддя, -
у х в а л и в:
Клопотання старшого слідчого Деснянського УП ГУ НП у м. Києві, про накладення арешту на майно в рамках досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000506 від 16.01.2018 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України - повернути прокурору.
Встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1