Провадження № 1-кс/520/2111/14
УХВАЛА
26.12.2014 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого СВ Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СВ Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_3 погодженого зі старшим прокурором прокуратури Київського району м.Одеси ОСОБА_4 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, 22.03.2014 в невстановлений час у невстановленому місці ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з невстановленими на теперішній час особами, використовуючи підробні документи, а саме свідоцтво про право власності на житло та розпоряджання органу приватизації УЖКГ та ПЕК Одеської міської ради, шахрайським шляхом отримала право власності на кв. АДРЕСА_1 , чим спричинила Одеській територіальній громаді матеріальну шкоду на суму 170 000 гривень.

25.12.2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005352 внесені відповідні відомості про вчинене кримінальне правопорушення, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладання арешту на квартиру АДРЕСА_1 , з метою збереження та недопущення злочинного наміру незаконно розпорядитись даним майном.

Слідчий в суді підтримав клопотання, вважаючи мету і підстави арешту зазначеної квартири обґрунтованими та достатніми для його задоволення.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, а також вислухавши думку слідчого, вважаю, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню наступних підстав:

Відповідно до п. 1, 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ст. 173 ч.3 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Як вбачається з інформаційної довідки КП Міське агенство з приватизації житла №986/01-09, квартира АДРЕСА_1 не приватизована та належить Одеській територіальній громаді.

Вважаю, що під час розгляду клопотання в судовому засіданні слідчим не надано будь-яких обґрунтованих доказів, для підстав арешту зазначеної квартири.

За таких обставин, вважаю, що клопотання слідчого не обґрунтовано та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 172, 173, 309, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_3 про арешт квартири АДРЕСА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до апеляційного суду Одеської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1