Дата документу Справа № 328/129/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 328/129/17 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/778/1176/17 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника - адвокат ОСОБА_8 ,

розглянула 05 грудня 2017 року у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_9 , прокурора Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_10 та першого заступника прокурора області ОСОБА_11 на вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 25 квітня 2017 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Норильська Російської Федерації, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Встановлені вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 25 квітня 2017 року обставини:
15.10.2014 року приблизно о 12 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 керував технічно справним автомобілем «ЗАЗ-DAEWOO LANOS TF69Y», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух у напрямку міста Токмак по автошляху «Павлоград - Оріхів - Токмак» поблизу села Роботине Токмацького району Запорізької області, при цьому, перевозив пасажирів: на передньому пасажирському місці свого батька ОСОБА_12 , на задньому пасажирському місці свого діда - ОСОБА_13 . При цьому, ОСОБА_7 рухався в межах своєї правої смуги руху зі швидкістю руху приблизно 90 км/год.
У той же час, у зустрічному напрямку, в межах своєї правої смуги руху, рухався технічно справний автомобіль «FORD TRANSIT», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_14 , який пасажирів не перевозив, зі швидкістю руху приблизно 90 км/год.
При зближенні транспортних засобів, ОСОБА_7 , не вжив заходів обережності, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на зустрічну для себе смугу руху та продовжив рух по зустрічній смузі руху, чим своїми фактичними діями створив аварійну ситуацію водієві ОСОБА_14 ..
В свою чергу, ОСОБА_14 , не маючи об`єктивних критеріїв за допомогою яких він міг би спрогнозувати можливий подальший розвиток події, знаходячись в аварійній ситуації, створеній фактичними діями водія ОСОБА_7 , з метою уникнення зіткнення із автомобілем «ЗАЗ-DAEWOO LANOS TF69Y», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , скерував свій автомобіль «FORD TRANSIT», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на зустрічну для себе смугу руху, яка на той час була вільна від транспортних засобів.
Проте, ОСОБА_7 також скерував свій транспортний засіб із зустрічної для себе смуги руху, на свою праву смугу руху, внаслідок чого в районі 146 км автошляху «Павлоград- Оріхів - Токмак» поблизу с. Роботине Токмацького району Запорізької області, відбулося зіткнення автомобілів «FORD TRANSIT», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , та «ЗАЗ-DAEWOO LANOS TF69Y», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на смузі руху останнього.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажиру ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку експерта № 283 від 08.11.2014 року спричинені тілесні ушкодження у вигляді: саден на лобі, у ділянці лівої та правої вилиці, на спинці носа, у ділянці лівої та правої щоки, крововиливи у м`які тканини голови, крововиливи у м`які мозкові оболонки; садна на передній поверхні грудної клітки справа та зліва, переломи 2-5, 7-9 ребер зліва, крововиливи у м`які тканини грудної клітки у ділянці переломів, розрив діафрагми зліва, крововилив у жирову клітковину нирки, розмізчення паренхіми лівої нирки з пошкодженням судин кореня нирки, пошкодження паренхіми селезінки; садна у ділянці верхньої третини правого та лівого передпліччя, у ділянці тильної поверхні лівої кисті, у ділянці тильної поверхні правої кисті, на передній поверхні правої та лівої гомілок. Усі вищезазначені тілесні пошкодження утворилися внаслідок дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею незадовго до настання смерті та знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Згідно "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень від 17.01.1995" садна на лобі, у ділянці лівої та правої вилиці, на спинці носа, у ділянці лівої та правої щоки, крововиливи у м`які тканини голови, крововиливи у м`які мозкові оболонки; садна на передній поверхні грудної клітки справа та зліва, переломи 2-5, 7-9 ребер зліва, крововиливи у м`які тканини грудної клітки у ділянці переломів, розрив діафрагми зліва, крововилив у жирову клітковину нирки, розмізчення паренхіми лівої нирки з пошкодженням судин кореня нирки, пошкодження паренхіми селезінки; садна у ділянці верхньої третини правого та лівого передпліччя, у ділянці тильної поверхні лівої кисті, у ділянці тильної поверхні правої кисті, на передній поверхні правої та лівої гомілок, які призвели до розвитку масивної крововтрати, у живих осіб кваліфікувалися б як тяжкі тілесні ушкодження, як ушкодження, що небезпечні для життя на час виникнення, а у даному випадку як ушкодження, які викликали смерть.
Смерть ОСОБА_12 настала внаслідок сполученої травми голови, тулуба та кінцівок, яка ускладнилась розвитком масивної крововтрати, про що свідчать виявлені: травма голови - садна на голові, крововилив у м`яких тканинах голови, дрібновогнищеві крововиливи у м`яких оболонках мозку, повнокров`я, набряк головного мозку; травма тулуба - садна на тулубі, переломи ребер, крововиливи у м`які тканини грудної клітки, повнокров`я, вогнищевий набряк, вогнища дистелектазів у легенях; недокрів`я міокарду, спазм та дистонія інтрамуральних артерій, виражений вогнищевий набряк строми серця; розрив діафрагми, крововилив у жирову клітковину нирки, вогнищеві крововиливи у нирках та навколонирковій жировій клітковині, пошкодження паренхіми нирки, та її кореня з розривом судин, травма селезінки з розмізченням її паренхіми, садна на верхніх та нижніх кінцівках; 1800 мл. крові у черевній порожнині, 300 мл. крові у плевральній порожнині.
Пасажиру ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно висновку експерта № 282 від 19.11.2014 року спричинені тілесні ушкодження у вигляді: рана у ділянці лоба зліва, синець на верхньому та нижньому віці лівого ока, садна у ділянці лівої вилиці, у ділянці нижньої щелепи зліва, на шиї зліва; крововиливи на слизовій оболонці нижньої губи, зліва, крововилив у м`які тканини голови у лівій лобно-скроневій та тім`яній ділянках, перелом кісток склепіння та основи черепу зліва, субдуральні крововиливи; повний розрив міжхребтового диску, крововилив у м`які тканини спини, перелом ребра зліва, крововилив у ділянці перелому, забій легені; синці на передньо-зовнішній поверхні лівого плеча, у ділянці лівого ліктьового суглобу, правого передпліччя; садна на боковій поверхні лівого стегна, у ділянці лівого колінного суглобу та на правій та лівій гомілці. Усі вищезазначені тілесні пошкодження утворилися внаслідок дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею незадовго до настання смерті та знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Згідно "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень від 17.01.1995" рана, садна, синці та крововиливи на голові, крововилив у м`які тканини голови, перелом кісток склепіння та основи черепу, субдуральні крововиливи: повний розрив міжхребтоовго диску, крововилив у м`які тканини спини, перелом ребра, крововилив у ділянці перелому, забій легені; синці та садна на верхніх та нижніх кінцівках, виявлені у ОСОБА_13 , у живих осіб кваліфікувалися б як тяжкі тілесні ушкодження, як ушкодження що небезпечні для життя на час виникнення, а у даному випадку, як ушкодження, які викликали смерть. Усі вищезазначені тілесні ушкодження утворилися внаслідок дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею.
Смерть ОСОБА_13 настала внаслідок сполученої травми голови тулуба та кінцівок, з переломом кісток склепіння та основи черепу та забоєм головного мозку, що призвело до розвитку набряку головного мозку, який і став безпосередньою причиною смерті. Про це свідчать виявлені: травма голови - рани, садна та синці на голові, крововиливи у м`які тканини голови, перелом кісток основи черепа; субдуральні, субарахноідальні церебральні крововиливи, забій головного мозку; повнокров`я, розповсюджений набряк головного мозку; травма тулуба - повний розрив міжхребтового диску між 7 шийним та 1 грудним хребцями, крововиливи у м`які тканини спини у ділянці розриву; перелом 7 ребра зліва, крововилив у м`які тканини грудної клітки у ділянці перелому, забій легені, поширений набряк, вогнища дистелетказів у легенях; переважне повнокров`я, поширена фрагментація міоцитів, проміжний набряк серця: мікроциркуляторні та реологічні порушення нирок; травма кінцівок - садна та синці на верхніх та нижніх кінцівках.
Згідно Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року:
п. 10.1: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;
п. 11.3: «На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу»;
п. 13.3: «Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху».
Невідповідність дій ОСОБА_7 вимогам п.п. 10.1, 11.3 та 13.3 Правил дорожнього руху, знаходяться в прямому причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками у вигляді загибелі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .
Вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 25 квітня 2017 року:
ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України і йому призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 (два) роки та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 9735 (шість тисяч сімсот тридцять п`ять) грн. 12 коп. витрат на залучення експертів.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 , не погоджуючись з оскаржуваним вироком, посилається на його незаконність та необґрунтованість, вказує на ненадання судом належної оцінки вказаним обставинам і безпідставне визнання винним ОСОБА_7 . Зазначає, що фактично ДТП відбулося з вини іншого водія ОСОБА_14 , який застосував невиправданий маневр та виїхав на зустрічну смугу руху, де здійснив зіткнення транспортних засобів. Вважає, що суд безпідставно відхилив висновок Дніпровського НДІСЕ № 47/48-15, згідно якого водій ОСОБА_7 ніякої аварійної ситуації водію ОСОБА_14 не створював, а поклав в основу суперечливий висновок Одеського НДІСЕ №6745/6765. Крім того не погоджується з тим, що водій ОСОБА_7 рухався зі швидкістю 90 км/год. однак суд взяв до уваги лише покази свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_14 та безпідставно відхилив клопотання сторони захисту про проведення судово-автотехнічної експертизи для усунення неповноти експертних дослідження і оцінки дій водіїв ОСОБА_14 та ОСОБА_7 . Просить вирок скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_10 , не оспорюючи повноту та всебічність дослідження обставин злочину, доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , вважає вирок суду першої інстанції незаконним через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність. Оскільки судом безпідставно не призначено ОСОБА_7 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, передбачене санкцією ч. 3 ст. 286 КК України. Просить вирок в частині призначеного покарання скасувати, ухвали новий, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 286 КК України покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки. В решті вирок залишити без змін.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_9 , не погоджуючись з оскаржуваним вироком, посилається на неповноту судового розгляду, який привів до ухвалення незаконного та необґрунтованого вироку, оскільки не були дослідженні суттєві обставини справи, які виключають відповідальність сина ОСОБА_7 . Просить вирок скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не погоджуючись з оскаржуваним вироком, просить вирок скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Викладенні доводи в апеляційній скарзі обвинуваченого аналогічні доводам апеляційної скарги захисника адвоката ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Запорізької області ОСОБА_11 , не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого через м`якість. Зазначає, що суд першої інстанції в порушення ч. 1 п. 6 ст. 67 КК України не визнав у якості обтяжуючої обставини вчинення злочину щодо особи похилого віку ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і не навів мотиви такого рішення. Вважає, що судом не в повній мірі враховано, що ОСОБА_7 грубо порушив правила дорожнього руху, здійснивши виїзд на зустрічну смугу, вину у вчиненні вказаного злочину не визнав, також залишились не враховані і невідворотні наслідки злочину у вигляді загибелі двох осіб, одна з яких є похилою, що не уможливлює звільнення обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням. Також вказує на непризначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 роки, яке згідно санкції ч. 3 ст. 286 КК України є обов`язковим. Просить вирок в частині призначеного покарання скасувати, врахувавши в якості обтяжуючої обставини відповідно до ч. 1 п. 6 ст. 67 КК України вчинення злочину щодо особи похилого віку, ухвалити новий, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 3 ст. 286 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. В іншій частині вирок залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали вимоги власно поданих апеляційних скарг та вимоги апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_9 і висловили заперечення доводам та вимогам апеляційним скаргам прокурорів, вислухавши позицію прокурора, який підтримав апеляційні скарги прокурорів та висловив заперечення всім іншим поданим апеляційним скаргам, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду.

При цьому, неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Вказані вимоги закону під час судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_7 судом першої інстанції дотримані не були.

Колегія суддів вважає, що при розгляді даного кримінального провадження судом не забезпечено в повному обсязі виконання положень щодо об`єктивності дослідження всіх обставин провадження, виявлення як тих обставин, що викривають обвинуваченого, так і тих обставин, що виправдовують його.

Так, суд першої інстанції в основу висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, за обставин, викладених у вироку, незважаючи на невизнання ним вини та надані в судовому засіданні пояснення, поклав, зокрема, висновок судової автотехнічної експертизи від 20.11.2014 року № 732/14; висновок комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи від 24.08.2015 року № 47/48-15; висновок комісійної судової транспортно-трасологічної і автотехнічної експертизи від 24.03.2016 року № 6745/6765.
На підставі наведених доказів, суд прийшов до висновку, що водій ОСОБА_7 при зближенні транспортних засобів ОСОБА_7 , не вжив заходів обережності, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на зустрічну для себе смугу руху та продовжив рух по зустрічній смузі руху, чим своїми фактичними діями створив аварійну ситуацію водієві ОСОБА_14 . В свою чергу, ОСОБА_14 , не маючи об`єктивних критеріїв за допомогою яких він міг би спрогнозувати можливий подальший розвиток події, знаходячись в аварійній ситуації, створеній фактичними діями водія ОСОБА_7 , з метою уникнення зіткнення із автомобілем «ЗАЗ-DAEWOO LANOS TF69Y», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , скерував свій автомобіль «FORD TRANSIT», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на зустрічну для себе смугу руху, яка на той час була вільна від транспортних засобів. Проте, ОСОБА_7 також скерував свій транспортний засіб із зустрічної для себе смуги руху, на свою праву смугу руху, внаслідок чого в районі 146 км автошляху «Павлоград- Оріхів - Токмак» поблизу с. Роботине Токмацького району Запорізької області, відбулося зіткнення автомобілів «FORD TRANSIT», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , та «ЗАЗ-DAEWOO LANOS TF69Y», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на смузі руху останнього.
Висновки суду колегія суддів вважає передчасними, оскільки їх зроблено без об`єктивного з`ясування усіх обставин події ДТП.

Так, об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, включає три обов`язкові ознаки: суспільно небезпечне діяння (порушення правил безпеки дорожнього руху), суспільно небезпечні наслідки (в конкретному випадку смерть потерпілих), причинний зв`язок між діянням і наслідками.

Відповідно до п.7 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" у випадках, коли передбачені статтею 286 КК суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

Проте, суд безпідставно не взяв до уваги, що вище наведені автотехнічні експертизи проведені лише на підставі показань ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , показання обвинуваченого ОСОБА_7 експертами до уваги не брались, що засвідчує неповноту судового розгляду.
Не взяття судом до уваги доводів сторони захисту стосовно невідповідності вихідних даних, не взяття при призначенні експертизи, а в подальшому і при її проведенні показань обвинуваченого є таким, що не узгоджується з нормами кримінального процесуального законодавства щодо обґрунтованості судового рішення, що відображається у обов`язку суду з`ясувати обставини справи з дотриманням принципу об`єктивності (ст. 370 КПК України).
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вирок суду не відповідає вимогам ст.ст.7, 9, 370 КПК України, оскільки судом об`єктивно не з`ясовані усі обставини події ДТП, не дана оцінка доводам обвинуваченого, не вичерпано можливості отримання нових доказів з метою уточнення фактичних обставин справи та для постановлення в подальшому законного і обґрунтованого рішення, не обґрунтовано було відхилено клопотання захисту обвинуваченого щодо проведення повторної автотехнічної експертизи, з урахуванням правових висновків Верховного Суду України №5-18кс14 від 20 листопада 2014 року та №5-218кс15 від 05 листопада 2015 року, в яких зазначено, що у разі, коли дорожньо-транспортна подія сталася за участі двох водіїв транспортних засобів, для правильного застосування норми про кримінальну відповідальність особливого значення набуває дослідження характеру та черговості порушень, які вчинив кожен із водіїв. При цьому виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

Отже, за наведених обставин неможливо зробити однозначний висновок щодо доведеності чи недоведеності вини ОСОБА_7 в інкримінованому йому злочині, перебування саме його дій в причинному зв`язку з настанням протиправних наслідків, що свідчить про допущену судом неповноту судового розгляду, оскільки залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Крім того, судом залишилось достеменно не з`ясованим питання щодо наявності у обвинуваченого ОСОБА_7 водійського посвідчення, що має значення, враховуючи санкцію ч.3 ст. 286 КК України щодо безальтернативного призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що слід врахувати з огляду на відповідні доводи апеляцій прокурорів при новому розгляді провадження, яке має відбуватися з дотриманням положень ст. 416 КПК України.

Зазначені порушення вимог кримінального процесуального закону перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що є підставою для скасування вироку та призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України про порядок заповнення прогалин і врегулювання колізій у правовому регулюванні кримінально-процесуальних відносин шляхом застосування загальних засад кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку про необхідність застосування загальних засад кримінального провадження.

З метою додержання принципів, викладених у ст.ст. 9, 22 КПК України щодо законності, забезпечення змагальності сторін, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого суду необхідно вирішити поставленні перед ним питання з дотриманням норм кримінального процесуального законодавства.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_9 та першого заступника прокурора області ОСОБА_11 задовольнити.

Апеляційні скарги прокурорів задовольнити частково.

Вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 25 квітня 2017 року відносно ОСОБА_7 засудженого за ч. 3 ст. 286 КК України, скасувати, призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4