У судовому засіданні представник заявника підтримав доводи скарги та просив скаргу задовольнити, скасувавши постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим.
Прокурор у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, зазначивши, що слідчим обґрунтовано відмовлено заявнику у визнанні державного підприємства потерпілим.
Заслухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя встановив наступне.
29 серпня 2017 р. Державне підприємство «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 8)» в особі представника ОСОБА_3 звернулось до слідчого СВ Прокуратури Запорізької області ОСОБА_5 із заявою, в якій просило залучити його до провадження як потерпілого.
Постановою старшого слідчого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органами прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Запорізької області ОСОБА_5 від 4 вересня 2017 р. відмовлено ОСОБА_3 у визнанні його представником потерпілого у даному кримінальному провадженні.
В обґрунтування постанови слідчий зазначив, що в ході досудового розслідування не отримано достовірних даних, які б свідчили про наявність шкоди, завданої вищезазначеному державному підприємству.
Згідно з положеннями ч.ч. 13 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і в зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
За приписами ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Дослідивши зміст постанови слідчого від 04.09.2017, слідчий суддя дійшов висновку, що вищенаведеним вимогам закону ця постанова не відповідає.
Так, підставою для прийняття постанови слідчий зазначив те, що в ході досудового розслідування не отримано достовірних даних, які б свідчили про наявність шкоди, завданої вищезазначеному державному підприємству.
Разом із тим, з досліджених у судовому засіданні матеріалів кримінального провадження, у тому числі витягу з ЄРДР, випливає, що кримінальне провадження здійснюється за ч. 3 ст. 191 КК України за фактом розтрати зернових культур співробітниками УДПтСУ в Запорізькій області за попередньою змовою з невстановленими особами, шляхом зловживання своїм службовим становищем, чим спричинено збитки державі.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 23, 25 Постанови від 06.11.2009 № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», в статті 191 КК передбачено відповідальність за три форми вчинення злочину - привласнення, розтрату або заволодіння майном шляхом зловживання службовим становищем. Вони характеризуються умисним протиправним і безоплатним оберненням чужого майна на свою користь чи на користь іншої особи. Предметом привласнення та розтрати є лише те чуже майно, яке було ввірене винній особі чи перебувало в її законному віданні, тобто таке майно, що знаходилося в неї на законних підставах і стосовно якого вона здійснювала повноваження щодо розпорядження, управління, доставки використання або зберігання тощо. При привласненні ці повноваження використовуються для обернення винною особою майна на свою користь, а при розтраті - на користь інших осіб, зокрема це може бути відчуження майна іншим особам для споживання, як подарунок чи товар, в обмін на інше майно тощо. Розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення відповідного злочину, визначається лише вартістю цього майна, яка виражається у грошовій оцінці. Вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину, а розмір відшкодування завданих злочином збитків - за відповідними цінами на час вирішення справи в суді. За відсутності зазначених цін на майно його вартість може бути визначено шляхом проведення відповідної експертизи.
Враховуючи предмет злочину, а також обставини, що встановлені на даний час органом досудового розслідування, зокрема, щодо розтрати зернових культур, що перебували у віданні ДП «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 8)», є очевидною наявність шкоди, завданої даному державному підприємству протиправними діями службових та невстановлених осіб.
Слід також зауважити, що у резолютивній частині постанови від 04.09.2017 слідчий відмовив ОСОБА_3 у визнанні його представником потерпілого, у той час як заява про визнання потерпілим (а не представником потерпілого) подавалась ОСОБА_3 від імені Державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 8)». Крім того, відмова у визнанні особи представником потерпілого не узгоджується із приписами ст. 55 КПК України, на яку послався слідчий в мотивувальній частині постанови.
В частині вимог скарги про визнання бездіяльності слідчого протиправною слідчий суддя вважає за необхідне відмовити, оскільки така вимога не узгоджується із повноваженнями слідчого судді щодо ухвалення рішень, визначених у ст. 307 КПК України. Крім того, у судовому засіданні представник заявника ці вимоги скарги не підтримав.
Підсумовуючи викладене, скарга заявника задовольняється слідчим суддею частково.
Керуючись ст.ст. 55, 58, 303307, 309 КПК України, слідчий суддя
Скаргу представника Державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 8)» ОСОБА_3 задовольнити частково.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвалу постановлено у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 7 грудня 2017 р.

Повний текст ухвали оголошений 8 грудня 2017 р. о 15:30 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1