АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 214/4863/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/92/К/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМУХВАЛА
01 березня 2018 року м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційні скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 грудня 2017 року у кримінальних провадженнях №0002173, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 серпня 2016 року, №0002996, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 жовтня 2016 року щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
учасники кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_6 , суд, -

В С Т А Н О В И В:
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить змінити вирок щодо нього та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, посилаючись, в обґрунтування доводів скарги, на щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів. Вважає, що покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, призначене оскаржуваним вироком, є занадто суворим, без врахування того, що він хворіє на туберкульоз легенів та для належного лікування має перебувати на волі.
Вироком Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 грудня 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим та призначено покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки; відповідно до ч.4 ст.70 КК України, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
На підставі положень ч.5 ст.72 КК України, зараховано ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк перебування в установі попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 10 листопада 2016 року до 20 червня 2017 року.
Цим вироком вирішено питання про долю речових доказів.
За обставин викладених у вироку, ОСОБА_6 повторно, 05 серпня 2016 року, в період часу з 01.00 годин до 04.30 годин, реалізуючі намір, направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, переслідуючи корисливу мету, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , скориставшись відчиненою господарчою кватиркою, таємно проник до квартири АДРЕСА_3 , що знаходиться на першому поверсі вищевказаного будинку, звідки викрав належне ОСОБА_8 майно, на загальну суму 12535,00 грн., після чого залишив місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілій матеріального збитку на цю суму.
Також ОСОБА_6 , повторно, у період часу з 17.00 годин 14 жовтня 2016 року до 04.00 годин 15 жовтня 2016 року, знаходячись неподалік від будинку АДРЕСА_4 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, реалізуючі раптово виниклий злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна і обернення його на свою користь, через паркан проник на територію вказаного домоволодіння, після чого, продовжуючи реалізовувати умисел, пошкодив металопластикове вікно одного з будинків, що знаходився на території домоволодіння та який був обладнаний під спортивну залу, після чого через вікно проник до будинку, з якого здійснив крадіжку належного ОСОБА_9 майна, на загальну суму 12290,51 грн., після чого залишив місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому матеріального збитку на цю суму.
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції, обвинувачений, доводи апеляційної скарги підтримав, наполягав на її задоволенні та просив призначити йому більш м`яке покарання.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вважав, що вирок необхідно залишити без змін, як законний та обґрунтований.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, суд дійшов до такого висновку.
Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 , правильність кваліфікації його дій за ч.3 ст.185 КК України відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, які визнавались обвинуваченим у суді першої інстанції, та на підставі чого судовий розгляд було здійснено в порядку ч.3 ст.349 КПК України, а також вказані обставини не оспорюються і в апеляційній скарзі, тому перегляду в апеляційному порядку не підлягають.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та його особі внаслідок суворості, суд вважає їх безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу.
Відповідно до змісту ст.ст.50,65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Із вироку видно, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який у відповідності до ст.12 КК України, є тяжким злочином, обставиною, що пом`якшує покарання визнано щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.
Судом взято до уваги й те, що обвинувачений раніше судимий, під наглядом лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно (том 4 а.п.55-57, 71, 72, 74).
Окрім того, судом належним чином виконано положення ч.4 ст.70 КК України, та вірно визначено остаточне покарання, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань цим вироком та вироками Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 січня 2017 року та Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2017 року.
Отже, суд першої інстанції, з урахуванням наведеного, дійшов висновку, що подальше перевиховання та виправлення обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства, та обґрунтовано призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах, наближених до мінімальних, передбачених санкцією інкримінованого злочину та обґрунтовано, при визначенні остаточного покарання, застосував до обвинуваченого положення ч.4 ст.70 КК України.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду й вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 , призначено покарання, з урахуванням обставин провадження в їх сукупності, з дотриманням вимог кримінального закону, яке за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення, та будь-яких підстав для призначення більш м`якого покарання з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі, не вбачає, оскільки призначене покарання є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення нових злочинів.
Доводи скарги обвинуваченого стосовного того, що судом при призначенні йому покарання належним чином не враховано щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, як обставини, які пом`якшують покарання є необґрунтованими, оскільки судом зазначене фактично було прийнято до уваги. Разом з цим, доводи обвинуваченого, про те, що судом не враховано стан його здоров`я, не можуть бути взяті до уваги, оскільки самі по собі не слугують підставою для зміни вироку в частині призначеного покарання обвинуваченому.

За змістом ст.ст.409, 414 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, тобто такого покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Отже, беручи до уваги те, що всі обставини, які впливають на вид і міру покарання, належним чином враховані судом першої інстанції, в тому числі і ті, на які посилається обвинувачений у своїй апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вирок суду є законним, обґрунтованим, вмотивованим і справедливим та відповідає меті покарання, та підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 419 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 грудня 2017 року залишити без задоволення.

Вирок Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 грудня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Кримінального касаційного Суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
___________________ _____________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3