Єдиний унікальний номер 242/4934/17
Номер провадження 11-кп/775/281/2018

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 20 листопада 2017 року про застосування положень ЗУ «Про амністію у 2016 році» щодо ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 20 листопада 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування до нього ЗУ «Про амністію у 2016 році».

В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу суду та застосувати щодо нього положення Закону України «Про амністію у 2016 році». Вказує, що постановою суду від 11.04.2011 року його попередні судимості погашені відповідно до ст. 89 КК України, та він вважається раніше не судимим. Також зазначає, що на момент набуття ЗУ «Про амністію у 2016 році» він відбув більше половини строку призначеного покарання з перерахунком відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України. Також зазначає, що має 4 неповнолітніх дитини.

Засуджений ОСОБА_6 про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, клопотання про бажання приймати участь у судовому засіданні від засудженого не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до пункту «в» ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до пункту «б» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні", а також до осіб які раніше звільнялися з місць позбавлення волі умовно-достроково і знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Відповідно до ст. 90 КК України, строки погашення судимості обчислюються з дня відбуття основного і додаткового покарання. Якщо особа, що відбула покарання, до закінчення строку погашення судимості знову вчинить злочин, перебіг строку погашення переривається і обчислюється заново. У цих випадках строки погашення судимості обчислюються окремо за кожний злочин після фактичного відбуття покарання (основного і додаткового) за останній злочин.

Відповідно до ст.55 КК України 1960 р. (який діяв на той час), такими, що не мають судимості, визнаються, зокрема, особи, засуджені до позбавлення волі на строк понад три роки, але не більше шести років, якщо вони протягом п`яти років з дня відбуття покарання (основного і додаткового) не вчинять нового злочину.

Судом першої правильно встановлено, що ОСОБА_6 має дві непогашені судимості за вчинення умисних тяжких злочинів, а також 04.04.2000 року був звільнений від відбуття покарання умовно-достроково та після цього знову вчинив умисний тяжкий злочин (а саме, злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України.

Так, ОСОБА_6 засуджений вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 13.03.1997 року за ст. 140 ч.2, 140 ч. 3, 81 ч. 2 , 42 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 04.04.2000 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 6 місяців 18 днів. Злочин, передбачений ч. 3 ст. 140 КК України 1960 р., є тяжким.

Вироком Слов`янського районного суду Донецької області від 20.05.2004 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки. Таким чином, судимість за попередній злочин не погашена.

Таким чином, строк погашення першої судимості перервався і має обчислюватись з дня відбуття покарання за злочин, за який ОСОБА_6 був засуджений вироком Слов`янського районного суду Донецької області від 20.05.2004 року, тобто після закінчення іспитового строку у 2006 році.

До настання строку погашення першої судимості, ОСОБА_6 вчинив новий злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, за який його було засуджено вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 19.03.2009 року до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки. Таким чином, відповідно до ст. 90 КК України, строк погашення першої судимості знов перервався і має обчислюватись з дня відбуття покарання відповідно до вироку Краснолиманського міського суду Донецької області від 19.03.2009 року.

Крім того, вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 10.09.2015 року після відбуття покарання за попереднім вироком та до погашення першої судимості ОСОБА_6 засуджено до покарання у виді 4 років позбавлення волі, яке продовжує відбувати до теперішнього часу.

Як вбачається з матеріалів провадження, постановою Краснолиманського міськрайонного суду Донецької області від 11.04.2011 року ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання за вироком Краснолиманського міськрайонного суду Донецької області від 19.03.2009 року у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Доводи апеляційної скарги, щодо відсутності судимостей не заслуговують на увагу, оскільки зазначеною постановою ОСОБА_6 звільнений від призначеного йому покарання лише за вироком Краснолиманського міськрайонного суду Донецької області від 19.03.2009 року та не вважається особою, яка в силу ст. 89 КК України не має судимостей.

Посилання засудженого ОСОБА_6 на наявність чотирьох неповнолітніх дітей та відбуття більшої половини призначеного покарання, не може слугувати підставою для застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання засудженого й прийшов до правильного висновку про неможливість застосування до нього амністії, оскільки строки погашення судимостей переривались та ОСОБА_6 має непогашені судимості за вчинення умисних тяжких злочинів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Селидівського міського суду Донецької області від 20 листопада 2017 року є законною та обґрунтованою, а тому зміні чи скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ЗУ «Про застосування амністії в Україні», ЗУ «Про амністію у 2016 році» статтями 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 20 листопада 2017 року, якою відмовлено у задоволені клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 року» - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: