Справа №197/971/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2017 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в міста Кривому Розі кримінальне провадження від 06 вересня 2017 року за № 0000543 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянки України, українки, не працюючої, розрученої, раніше судимої; 15 вересня 2003 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185 КК України на два роки позбавлення волі, звільненої 12 липня 2005 року по відбуттю строку покарання; 23 жовтня 2007 року Широківським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 289 КК України на п`ять років та шість місяців позбавлення волі, з конфіскацією майна, згідно постанови Збаражского районного суду Тернопільської області від 04 червня 2010 року на підставі ст. 82 КК України замінено не відбуту частину покарання більш м`яким у виді двох років семи місяців та 21 дня обмеженням волі звільненої 10 квітня 2012 року умовно-достроково на сім місяців двадцять днів; 08 квітня 2014 року Інгулецьким районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України до двох років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України шляхом часткового складання покарань приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком, та остаточно визначено покарання у виді двох років та одного місяця позбавлення волі; 17 червня 2014 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст. 185 КК України, на підставі ч.4 ст. 70 КК України призначено покарання у виді двох років та одного місяця позбавлення волі, звільненої 17 лютого 2016 року по відбуттю строку покарання, проживаючої без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

за участі прокурора Широківського відділу Криворізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

обвинувачена ОСОБА_3 , 16 серпня 2017 року приблизно о 15 годині 00 хвилин, повторно, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном діючи з корисливих мотивів, реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_2 , скориставшись відсутністю уваги потерпілої ОСОБА_5 та інших очевидців, шляхом вільного доступу зі столу який знаходився в приміщені господарської будівлі вказаного домоволодіння, таємно викрала мобільний телефон «Samsung» НОМЕР_1 , що належить потерпілій ОСОБА_5 .

Після чого ОСОБА_3 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зникла чим завдала потерпілій ОСОБА_5 , матеріальну шкоду в розмірі суми вартості викраденого телефону «Samsung» НОМЕР_1 , вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 89/17 від 11 вересня 2017 року становить - 197 гривень 39 копійок.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового розслідування кримінального правопорушення визнала повністю, погодившись з кваліфікацією вчиненого нею діяння, щиро розкаялась, підтвердила ті обставини, що вказані в обвинувальному акті, який складено відносно неї, а саме: час, місце та спосіб вчиненого нею злочину, від пояснень в судовому засіданні відмовилася.

Враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_3 визнала вину в повному обсязі, зі згоди учасників судового провадження, суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України не досліджував всі докази, оскільки є переконання в тому, що обвинувачена правильно розуміє зміст фактичних обставин, які нею не оскаржуються, усвідомлює неможливість у подальшому оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, а тому відсутні сумніви відносно добровільності та істинності її позиції.

Дослідивши та аналізуючи вивчені в справі докази суд приходить до висновку, що обвинувачена ОСОБА_3 , винувата у вчиненні зазначених вище дій, та кваліфікує її дії за ч.2 ст.185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Згідно з ч. 3 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченій, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочинів середньої тяжкості, вчиненим умисно, з корисливих мотивів; особу винної, яка раніше неодноразово судима за вчинення злочинів проти власності та має не зняту і непогашену судимість за вчинення умисного корисливого злочину, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває і не перебувала, з грудня 2016 року перебуває на обліку у лікаря-нарколога з приводу психічних поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю - синдром залежності, згідно характеристики за місцем проживання характеризується посередньо, обставинами що пом`якшують покарання є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Суд також бере до уваги заяву потерпілої ОСОБА_5 , яка повідомила, що претензій до обвинуваченої ОСОБА_3 не має, а тому суд прийшов до висновку, що обвинуваченій ОСОБА_3 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для її виправлення та попередження скоєння нею нових злочинів, у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України, та, беручи до уваги вищенаведені обставини, застосувати до обвинуваченої ст.75 КК України та звільнити її від відбування покарання з випробуванням, оскільки на думку суду її виправлення можливе без реального відбування покарання.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.368-371, 373-375 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання із випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки.

У відповідності зі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Samsung» НОМЕР_1 , що знаходиться на зберіганні в Широківському ВП КВП повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1