Справа № 442/5467/14-к
Провадження № 1-кс/442/1378/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 листопада 2017 року м. Дрогобич

слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , скаржника ОСОБА_5 , представника скаржника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, -

встановив:
ОСОБА_5 звернувся до суду із скаргою, в якій просить скасувати постанову про закриття кримінального провадження від 12.10.2017 року, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001645, та зобов`язати Дрогобицьку місцеву прокуратуру надати вказівки старшому слідчому 1-го відділення (з розслідування тяжких та особливо тяжких злочинів) СВ Дрогобицького НП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , в межах строку, визначеного ст.308 КПК України та передати матеріали справи до суду.

В обґрунтування скарги покликається на те, що він є власником автомобіля марки «Богдан», модель А09202, 2006 року випуску, колір жовтий, тип ТЗ автобус D кузов № НОМЕР_1 , д.р.н. НОМЕР_2 . 01.03.2013 на підставі нотаріально посвідченої довіреності та договору оренди вказаний автомобіль він передав в оренду МПП «Західтранс», директором якого є ОСОБА_7 . На вказаний автомобіль було видано ліцензію НОМЕР_3 на здійснення пасажирських перевезень, усі дані було внесено в базу даних МРЕВ ДАІ м.Дрогобича для відповідної реєстрації з видачі ліцензійної картки. З березня 2013 року даний автобус здійснював регулярні пасажирські перевезення від МПП «Західтранс» за маршрутом №10. На початку липня 2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 виник конфлікт. 14.07.2014 року він скасував вищевказане генеральне доручення та сказав ОСОБА_7 , що хоче забрати свій автомобіль, на що той сказав повернути йому ліцензійну картку на пасажирські перевезення. Вони разом підійшли до автобуса, однак в такого були спущені колеса та відсутні номерні знаки. Зрозумівши, що ОСОБА_7 не збирається повертати автобус, він викликав поліцію. Проте, ОСОБА_7 на територію їх не пустив. До 28.07.2014 року автобус знаходився на території МПП «Західтранс», проте 29.07.2014 року автобус звідти зник. У зв`язку із неправомірними діями ОСОБА_7 ОСОБА_5 звернувся в правоохоронні органи, на підставі чого було порушено кримінальне провадження за ч.1 ст.286 КК України, а згодом перекваліфіковано на ч.3 ст.190 КК України. 01.09.2014 року вищевказаний автобус було виявлено на полі неподалік с .Болехівці Дрогобицького району Львівської області. Автобус був непридатним до експлуатації. Згідно висновку експерта №33462 вартість матеріального збитку, заподіяного ОСОБА_5 в цінах на 28.07.2014 року становить 45472,77 грн. В ході досудового розслідування змінювалась кримінально-правова кваліфікація кримінального правопорушення. Вважає, що органами досудового розслідування не встановлено коло осіб винних у вчиненні даного кримінального правопорушення, а проведена перекваліфікація є невірною. Вважає, що були усі підстави для продовження кримінального провадження, встановлення кола винних осіб та передачі справи до суду.

ОСОБА_5 в судовому засіданні скаргу підтримав з підстав, викладених у скарзі, просить таку задоволити.

Представник скаржника адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні вимоги, викладені у скарзі, підтримав, доповнивши обґрунтування своєї позиції тим, що, на його думку, невірна перекваліфікація, зроблена слідчим в межах даного кримінального провадження, не встановлено коло осіб, причетних до вчинення даного злочину, не встановлено, хто саме вилучив транспортний засіб, який зберігався на території підприємства. Також представник зіслався на рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 20.03.2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 , МПП «Західтранс» про відшкодування шкоди», в якому, на його думку, суд прийшов до висновку, що в діях відповідачів відсутні складові елементи цивільного правопорушення. Просить скаргу задоволити.

В судовому засіданні слідчий, постанова якого оскаржується, висловив свою позицію про необґрунтованість скарги, просить з задоволенні скарги відмовити. Пояснив, що всі необхідні слідчі дії були ним проведені. Автобус скаржника перебував на території підприємства, бо був добровільно переданий ОСОБА_5 підприємству і знаходився там на законних підставах. Автобус був вивезений і знайдений пошкодженим протягом короткого проміжку часу, а отже особа, яка це скоїла, не мала умислу на заволодіння ним, а хотіла саме його вивезти і пошкодити. Тому перекваліфікував дії на ст. 194 КК України

Прокурор ОСОБА_3 вважає скаргу необґрунтованою, просить її залишити без задоволення. В обґрунтування своєї позиції пояснив, що в діях невстановлених осіб наявний саме склад злочину, передбачений ст. 194 КК України. В межах кримінального провадження було проведено товарознавчу експертизу, яка визначила суму збитків орієнтовно 44 тис. грн.. Ця сума не є достатньою для визначення шкоди в межах ст.. 194 КК України, а тому наявні цивільно правові відносини. І саме таку суму, на його думку, підприємство має відшкодувати власнику.

Дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовлено, виходячи з наступного:

відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до ст.9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого.

Відповідно до ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з п.3 ч.1 ст.303, ч.1 ст.304 КПК України на досудовому провадженні заявником, потерпілим чи їх представником можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження .

Відповідно до ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Судом встановлено, що 19.07.2014 року розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001645 за зверненням ОСОБА_5 про те, що працівники МПП «Західтранс» шляхом обману заволодіти його транспортним засобом «Богдан А09202» р.н. НОМЕР_2 , який попередньо був наданий ним в оренду шляхом оформлення генерального доручення на дане підприємство. Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.1 ст.190 КК України.

31.07.2014 року розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001772 за зверненням ОСОБА_5 про те, що директор МПП «Західтранс» ОСОБА_7 незаконно заволодів його транспортним засобом «Богдан А09202» р.н. НОМЕР_2 , який попередньо був наданий ним в оренду шляхом оформлення генерального доручення на дане підприємство. Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.1 ст.289 КК України. Постановою старшого слідчого СВ Дрогобицького МВ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_4 від 06.08.2014 року змінено кваліфікацію кримінального правопорушення в провадженні №0001772 на ч.3 ст.190 КК України.

На підставі постанови заступника Дрогобицького міжрайонного прокурора ОСОБА_9 матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні «0001645 від 19.07.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001772 від 31.07.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України об`єднано в одне провадження, яке зареєстровано в ЄРДР під №0001645.

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи по кримінальному провадженню №3462 від 10.11.2014 вартість матеріального збитку, заподіяного Стадник внаслідок пошкодження вищевказаного автомобіля в на 28.07.2014 року становить 45472,77 грн.

Постановою старшого слідчого 1-го відділення (з розслідування тяжких і особливо тяжких злочинів) слідчого відділу Дрогобицького відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 від 11.10.2017 року змінено кваліфікацію кримінального правопорушення на ч.1 ст.194 КК України.

Постановою старшого слідчого 1-го відділення (з розслідування тяжких і особливо тяжких злочинів) слідчого відділу Дрогобицького відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 від 12.10.2017 року закрито вищевказане кримінальне провадження. Постанову обґрунтовано тим, що з урахуванням викладеного неоподаткований мінімум доходів громадян для визначення шкоди становить 588 грн., а шкода у великих розмірах (двісті п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян) відповідно 147000 і більше, а розмір завданої шкоди ОСОБА_5 не є великими розміром.

Пункт 2 ч.1 ст. 284 КПК України передбачає закриття кримінального провадження у разі встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. В той же час КПК України визначає можливість прийняття такого рішення лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

У ч.1 ст.194 КК України визначено кримінальну відповідальність за умисне знищення або пошкодження чужого майна, що заподіяло шкоду у великих розмірах.

Основним безпосереднім об`єктом даного злочину є право власності. Додатковими факультативними об`єктами можуть виступати громадський порядок, екологічна безпека, життя і здоров`я людини. Предметом злочину може бути будь-яке майно, як рухоме, так і нерухоме, крім окремих його видів, знищення чи пошкодження яких передбачено КК як спеціальний вид знищення чи пошкодження майна.

Об`єктивна сторона злочину характеризується суспільне небезпечними діями, які полягають у знищенні чи пошкодженні майна, наслідками у вигляді шкоди у великих розмірах і причинним зв`язком між вказаними діями і наслідками.

Знищення майна - це доведення майна до повної непридатності щодо його цільового призначення. Внаслідок знищення майно перестає існувати або повністю втрачає свою цінність.

Пошкодженням майна визнається погіршення якості, зменшення цінності речі або доведення речі на якийсь час у непридатний за її цільовим призначенням стан.

У випадках, коли для вирішення питання про те, чи втрачено внаслідок вчиненого діяння можливість використання майна за цільовим призначенням або наскільки зменшилась його цінність, потрібні спеціальні знання, необхідно призначати відповідну експертизу.

За своєю конструкцією склад злочину, передбачений ст.194КК України, є матеріальним. Обов`язковими ознаками його об`єктивної сторони є заподіяння цим діянням великої шкоди і причинний зв`язок між діянням та заподіяною шкодою.

Визначення розміру шкоди знищеного чи пошкодженого майна кремих видів здійснюється за таксами, встановленими відповідними нормативно-правовими актами. В окремих випадках розмір шкоди може бути визначено шляхом проведення відповідної експертизи. При визначенні розміру шкоди враховуються лише реальні матеріальні збитки. Упущена вигода до уваги братися не повинна.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається при встановлені відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. Таке рішення слідчим прийнято на виконання вимог закону, з підстав зазначених у ст.284 КПК України. Оскаржувана постанова відповідає зазначеним вимогам, а також вимогам ст.110 КПК України.

Твердження, на які посилається слідчий в оскаржуваній постанові, повністю узгоджується із зібраними доказами, які наявні в матеріалах кримінального провадження. Під час проведення досудового розслідування було зібрано необхідний та достатній обсяг інформації, яка дала підстави для прийняття рішення про закриття провадження.

Покликання заявника на те, що слідчим не вчинено жодних дій для всебічного, повного і неупередженого дослідження кримінального провадження є необґрунтованими.

Також не може братися до уваги покликання представника скаржника на рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 20.03.2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 , МПП «Західтранс» про відшкодування шкоди, в якому на його думку, суд прийшов до висновку, що в діях відповідачів відсутні складові елементи цивільного правопорушення. Як вбачається з мотивувальної частини вказаного рішення, суд прийшов до висновку, що в діях відповідачів відсутні складові елементи цивільного правопорушення через те, що позивачем не доведено, а судом не здобуто доказів, що саме відповідачами спричинено шкоду внаслідок пошкодження належного позивачеві майна, що дії відповідачів були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина відповідачів, зокрема доведена як в межах цивільного розгляду так і у кримінальному провадженні.

Таким чином, приходжу до висновку, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, винесеною з урахуванням вимог ст.284 КПК України з всебічним урахуванням усіх доказів та обставин справи, твердження скаржника про незаконність оскаржуваної постанови є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах кримінального процесуального законодавства України, а відтак в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись: ст.19 Конституції України ст.ст.284, 303, 307, 376 КПК України, суд
вирішив:
В задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до апеляційного суду Львівської області.

Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1