Ухвала
Іменем України
20 квітня 2018 р.

м. Київ
Справа № 738/366/17
Провадження № 51-4963 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 15 вересня 2017 року,
встановив:
Вироком Менського районного суду Чернігівської області від 15 вересня 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді арешту на строк 5 місяців. На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_4 призначено остаточне покарання у виді арешту на строк 5 місяців 10 днів.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь місцевого бюджету Менського району в Чернігівській області 1819 грн 02 коп.

Вирішено питання щодо речових доказів у провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 03 січня 2018 року зазначений вирок місцевого суду змінено. Виключено з резолютивної частини вироку посилання на ст. 70 КК України і постановлено вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання, призначеного судом 5 місяців арешту.

На вирок місцевого суду засуджений подав касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 26 березня 2018 року касаційну скаргу було залишено без руху в зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 КПК України і надано строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії вказаної ухвали.

У межах наданого строку засуджений повторно звернувся з касаційною скаргою, однак недоліки, зазначені у попередній ухвалі Верховного Суду, не усунув.

Зокрема, у повторній скарзі засуджений ОСОБА_4 також не наводить обґрунтування незаконності ухвали Апеляційного суду Чернігівської області від 03 січня 2018 року, якою вирок змінено, та необхідності скасування вироку місцевого суду з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. Натомість він посилається на однобічність і неповноту судового слідства та на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.

Також, засудженим не зазначено, у чому ж полягає явна несправедливість судових рішень з огляду на вид і розмір призначеного покарання та ступінь тяжкості кримінального правопорушення й особу засудженого.

Крім того, зазначена засудженим вимога про скасування вироку місцевого суду і призначення нового розгляду провадження у суді першої інстанції, теж не відповідає положенням ст. 436 КПК України, якою визначено рішення, які вправі ухвалити суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

Окірм того, до касаційної скарги не додано копій додатків до неї в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження, чим порушено вимоги ч. 6 ст. 427 КПК України.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

За таких обставин колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід повернути засудженому на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429, 441 КПК України,

постановив:

Касаційну скаргузасудженого ОСОБА_4 на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 15 вересня 2017 року, а також додані до неї матеріали повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3