23 січня 2018 р. Справа № 632/246/17 провадження № 1-кп/632/21/18
У Х В А Л А
/про відмову у призначенні експертизи/

23 січня 2018 року м. Первомайський
Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Під час судового засідання обвинуваченим ОСОБА_4 було заявлено клопотання про призначення повторної комплексної транспортно-трасологічної, авто-технічної та судово-медичної експертизи у кримінальному провадженні з питань, викладених у клопотанні, проведення якої доручити експертам Київського науково-дослідчного інституту судових експертиз.
В обґрунтування клопотання обвинуваченим зазначено, що він органом досудового розслідування обвинувачується у тому, що 29 лютого 2012 року, близько 2320 години, керуючи технічно справним автомобілем «DAEWOO LANOS», д.н. НОМЕР_1 , та рухаючись по автодорозі Мерефа-Павлоград на території Первомайського району Харківської області в напрямку м.Павлоград в районі 46 км + 300 м зі швидкістю 80 км/год. грубо порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України та змінивши напрямок руху вправо, виїхав на узбіччя, де скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 , тобто, керуючи технічно справним транспортним засобом, не переконався у безпеці маневру, та змінивши напрямок свого руху вправо, виїхав за межі проїзної частини на узбіччя, де скоїв наїзд на пішохода. Внаслідок дорожньо-транспортної події останній, згідно висновку комплексної судово-медичної та авто-технічної експертизи № 153/281-КЕ/2016 від 14.07.2016, отримав тяжкі тілесні ушкодження за критерієм загрози для життя. Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України.
Проте, обвинувачений не погоджується з даним твердженням, т.я. останнє не відповідає дійсності, оскільки у висновках експерта №361/12 від 25.05.2012 в основу висновків покладено свідчення потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_7 (його сестри), які знаходилися у стані алкогольного сп`яніння, що не заперечували в судовому засіданні. Але пояснювали, що до пригоди ОСОБА_5 знаходився за межами проїзної частини дороги, на узбіччі, де стався наїзд, адже згідно відсутніх в матеріалах кримінального провадження пояснень свідка ОСОБА_7 зазначено, що безпосередньо в день ДТП, до пригоди, вона зі своїм братом рухалися по дорозі. В той же час при дослідженні експертом не взято до уваги наявність слідової інформації на проїзній частині дороги, зафіксованій на схемі до протоколу огляду місця ДТП, яка узгоджується з даними, зафіксованими як в протоколі огляду місця ДТП, так і протоколі огляду автомобіля «DAEWOO LANOS», д.н. НОМЕР_1 . Так, в протоколі огляду місця ДТП відсутні дані про стан узбіччя та можливості відображення слідів пересування автомобіля на узбіччі, тому висновки експерта ґрунтуються на припущеннях про можливість наїзду на пішохода ОСОБА_5 на узбіччі. Проте, припускати винуватість обвинуваченого не можливо, потрібно встановити характер дій і участь кожного із учасників у цієї події.
Також, у висновку експерта №95/722/723/16 від 18.11.2016, на який в обвинувальному акті сторона обвинувачення посилається як на доказ вини, як у дослідницькій частині, так і у висновках зазначено, що не можливо визначити місце наїзду на пішохода ОСОБА_5 , але, за умови, що пішохід знаходився на узбіччі і водій ОСОБА_4 змінив напрямок руху, то його дії не відповідають вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України та знаходяться в причинному зв`язку з настанням події даної ДТП. Однак будь-які дані в матеріалах кримінального провадження про зміну напрямку руху водієм ОСОБА_4 відсутні, як і під час судового розгляду не встановлено об`єктивних даних про зміну напрямку руху водієм ОСОБА_4 , отже висновки експерта в даному випадку знов ґрунтуються на припущеннях, що є не припустимим, а тому викликають багато сумнівів в їх правильності та обґрунтованості.
У зв`язку із тим, що досудове слідство проведено поверхнево, не в повному обсязі, не встановлений один з основних елементів даного ДТП - місце наїзду на пішохода ОСОБА_5 відносно меж проїзної частини автошляху і не вжито жодних дій для його встановлення, а сторона захисту наполягає, що водій ОСОБА_4 рухався по автодорозі і не змінював напрямок руху, що експертний висновок не може ґрунтуватися на припущеннях, тому суд не зможе прийняти законне, обґрунтоване та справедливе рішення без проведення повторної експертизи.
Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, вказавши, що проведення повторної експертизи діючим законодавством не передбачено. Окрім того, підстав для проведення експертизи, передбачених ч. 2 ст. 332 КПК України, також не вбачається. Інших фактичних даних ніж ті, що містяться в матеріалах кримінального провадження, і на підставі яких було зроблено висновки експертами на досудовому слідстві, під час судового розгляду не добито, а призначення повторної експертизи призведе до необґрунтованого затягування строків розгляду кримінального провадження.
Потерпілий ОСОБА_5 проти заявленого клопотання обвинуваченого заперечував. Думку останнього підтримав і його представник ОСОБА_6 .
Суд, заслухавши думки учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах заявленого клопотання, дійшов наступного.
Стаття 1 Закону України «Про судову експертизу» передбачає, що судова експертиза це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.
Частина 1 ст. 242 КПК України передбачає, що експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.
Так, на відміну від КПК України1960 року, у новому КПК України в редакції 2012 року, немає визначення понять первинної, додаткової, повторної, комісійної та комплексної експертиз. Виходячи із системного тлумачення ст. 332 КПК України, нормативна база, яка регламентує питання, пов`язані з призначенням та проведенням експертизи у кримінальному провадженні, її видами, суб`єктами експертної діяльності, складається із спеціального закону та підзаконних актів. До підзаконних актів, які регулюють питання судово-експертної діяльності, серед іншого, належить Інструкція про проведення судово - медичної експертизи, затверджена наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу від 26.12.2012 № 1950/5) та Правила проведення комісійних судово-медичних експертиз в бюро судово-медичної експертизи, затверджені від 17.01.1995 року №6, затверджені наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 № 6.
Відповідно до п. 2 Правил проведення комісійних судово-медичних експертиз в бюро судово-медичної експертизи - експертизи у відділі проводяться за постановою особи, яка проводить дізнання, слідчого, прокурора, судді або за ухвалою суду.
Відповідно до п. 1.6. Інструкції Про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, експертизи та дослідження проводяться експертними установами за зонами регіонального обслуговування згідно з переліком регіональних зон обслуговування науково-дослідними установами судових експертиз Міністерства юстиції України.
За наявності обставин, що зумовлюють неможливість або недоцільність проведення експертизи в експертній установі за зоною регіонального обслуговування, орган (особа), який (яка) призначає експертизу (залучає експерта), зазначивши відповідні мотиви, доручає її виконання експертам іншої установи.
Беручи до уваги п. 1.2.11. Інструкції, згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи.
Повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз).
Комплексною є експертиза, що проводиться із застосуванням спеціальних знань різних галузей науки, техніки або інших спеціальних знань (різних напрямів у межах однієї галузі знань) для вирішення одного спільного (інтеграційного) завдання (питання).
Отже, судом встановлено, що у матеріалах кримінального провадження містяться: судово-медична експертиза (№ 126-ОКБ/12 від 19.03.2012); судово авто-технічна експертиза (№ 361/12 від 25.05.2012); комплексна судово медична та авто-технічна експертиза (№ 153/281-КЕ/2016); комплексна авто-технічна, фототехнічна, фоноскопічна експертиза (№ 95/722/723/16 від 18.11.16).
Згідно п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України № 8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.
Згідно інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом МЮ України 08.10.1998 року, повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз).
В прохальній частині клопотання по суті заявлено про проведення трьох повторних комплексних окремих експертиз, а саме про проведення повторної комплексної авто-технічної, повторної комплексної транспортно-трасологічної та повторної комплексної судово-медичної експертизи, виконання яких необхідно доручити Київському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України. При цьому, первинна транспортно-трасологічна експертиза не проводилася, не конкретизовано які питання, в якій експертизі необхідно поставити, а також не вказано які висновки експертів суперечить матеріалам справи. Не зазначено обставин, які викликають сумніви у правильності попереднього висновку експерта, окрім припущень.
Так, в результаті дослідження висновків експертів, суд приймає до уваги наукову спроможність тих принципових положень, якими керувалися експерти у своїх висновках і правильність застосованої ними методики дослідження, повноту та наукову обґрунтованість висновків, комплексність експертів (освіту, стаж роботи).
Таким чином, у суду не виникає сумнівів у правильності висновків експертів, т.я. експертизи були проведені експертами, які мають відповідну кваліфікацію та з урахуванням всіх необхідних методик дослідження.
Крім того, перелік питань, які заявник просить поставити експертам при повторній експертизі, відрізняється від питань, що вирішувалися експертами при первинній експертизі, тому відсутні підстави для призначення повторної експертизи.
Частинами першою-другою та шостою ст. 22 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченим цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання, подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
З урахуванням практики Європейського суду з прав людини, суд не може сприяти а ні стороні захисту а ні стороні обвинувачення у зібранні нових доказів під час судового розгляду провадження для обґрунтування або спростування обвинувачення.
Крім того, під час досудового розслідування відповідне клопотання стороною захисту не заявлялося, хоча докази збираються саме на цій стадії кримінального провадження і надаються суду для їх безпосереднього оцінювання. Усі дії щодо збирання доказів, які підлягають наданню суду, за загальним правилом здійснюється саме під час досудового розслідування. Клопотань під час відкриття матеріалів досудового розслідування заявлено не було. У разі відмови органів досудового розслідування у задоволенні клопотань учасників судового провадження, така відмова може бути оскаржена, в тому числі з підстав відмови у призначенні відповідної судової експертизи, слідчому судді.
Отже, суд вважає, що повторне призначення експертизи призведе до необґрунтованого затягування строків розгляду кримінального провадження.
Таким чином, клопотання не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 242, 369, 371 КПК України, -
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про призначення повторної комплексної транспортно-трасологічної, авто-технічної та судово-медичної експертизи у кримінальному провадженні відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1