ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єревана Вірменії, громадянина України, не одруженого, не працюючого, із середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області майор поліції ОСОБА_4 за погодженням з процесуальним керівником звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України за фактом незакінченого замаху на умисне вбивство ОСОБА_7 , вчинене за попередньою змовою групою осіб.
31.12.2013 підозрюваному ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні вищезазначеного злочину. 31.12.2013 до ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому було продовжено ухвалою слідчого судді до 11.03.2014.
06.03.2014 кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 було закрито на підставі п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 284 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасовано. 20.09.2017 постанова про закриття кримінального провадження від 06.03.2014 була скасована. Отримані в ході досудового розслідування докази надають підстави визнати пред`явлену ОСОБА_5 підозру обґрунтованою.
Слідчий зазначає, що відносно ОСОБА_5 наявні ризики, визначені п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, що підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме усвідомлюючи тяжкість інкримінованого злочину ОСОБА_5 з метою уникнення відповідальності може умисно переховуватися від органів досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для кримінального провадження, незаконно впливати на потерпілих та свідків. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, на думку слідчого, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Враховуючи дані про особу підозрюваного та обсяг пред`явленої підозри, слідчий просить суд застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
Слідчий у судовому засіданні підтримав клопотання у повному обсязі, просив його задовольнити. Додатково також послався на існування щодо підозрюваного ОСОБА_5 ризику переховування, що визначений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зазначив, що ОСОБА_5 було повідомлено про нову підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, щодо подій, які також мали місце у 2013 році. Наразі строк досудового розслідування у кримінальному провадженні не закінчився, сторонам відкриті матеріали кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України. Щодо ОСОБА_5 на даний час розглядається інше кримінальне провадження Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, за яким йому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. У разі зміни цього запобіжного заходу, ОСОБА_5 буде звільнений з-під варти.
Підозрюваний, який брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, проти задоволення клопотання слідчого заперечував у повному обсязі. Зазначив, що не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду, наразі тримається під вартою, строк запобіжного заходу не закінчився. Вказав, що раніше не мав змоги взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції за станом здоров`я і відсутністю згоди, з урахуванням не залучення у даному кримінальному провадженні його захисника ОСОБА_6 .
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з тих підстав, що підозра ОСОБА_5 не є обґрунтованою, ризики недоведені відповідними доказами. Своєю чергою ОСОБА_5 раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання на території м. Запоріжжя. Також, зважаючи на те, що наразі ОСОБА_5 тримається під вартою у зв`язку із розглядом щодо нього кримінального провадження Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, застосування знов до нього такого ж запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні буде незаконним.
Прокурор у судовому засіданні підтримав доводи слідчого зазначив, що підозра ОСОБА_5 є обґрунтованою. У разі зміни Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська запобіжного заходу ОСОБА_5 з тримання під вартою на інший, ризики, визначені п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, стануть реальними.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши подані матеріали, слідчий суддя встановив наступне.
31.12.2013 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
Слідчий суддя не бере до уваги посилання захисника на необґрунтованість підозри, оскільки захисник не підтвердив свої доводи посиланням на відповідні докази та обставини. Крім того, слідчий суддя на даному етапі досудового розслідування не наділений повноваженнями оцінювати докази винуватості особи у вчиненні злочину.
Посилання слідчого на те, що ОСОБА_5 висунуто підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, не може бути враховано слідчим суддею, оскільки клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу не обґрунтовувалось даною обставиною. Крім того, у судове засідання слідчим не було надано відповідного витягу з ЄРДР, який би підтвердив дану обставину.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
В обґрунтування таких ризиків слідчий у клопотанні та у судовому засіданні посилається на п.п. 13 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно із якими метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.
З вимог ст. 177 КПК України вбачається, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.
У судовому засіданні встановлено, що Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська розглядається інше кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 , за яким до останнього застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 26 січня 2018 р. Судове засідання у цьому кримінальному провадженні призначене на 23 січня 2018 р., про що зазначав підозрюваний та його захисник. Ці обставини також підтверджуються даними з офіційного веб-порталу Судової влади України.
Однак, у своєму клопотанні, яке є предметом розгляду у даному провадженні, слідчий не обґрунтував належним чином відносно ОСОБА_5 , який перебуває під вартою, ризики, що дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.
На переконання слідчого судді, перебування підозрюваного під вартою нівелює ризики, на які посилається слідчий, оскільки фактично ОСОБА_5 позбавлений волі, і, знаходячись в умовах ізоляції від суспільства, не зможе здійснити вказані дії.
У судовому засіданні слідчий та прокурор посилалися на те, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за іншим кримінальним провадження закінчується, з огляду на що існує потреба застосування до підозрюваного запобіжного заходу в даному кримінальному провадженні.
Разом із тим, такі посилання слідчого та прокурора не узгоджуються із вимогами КПК України. Крім того, строк дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 не закінчується, оскільки ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2017 р. встановлено строк його дії до 26 січня 2018 р. При цьому, судове засідання призначене на 23 січня 2018 р., в якому судом в порядку ст. 331 КПК України може бути вирішене питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу.
Слід також зауважити, що вирішення даного питання, яке полягає у застосуванні найсуворішого запобіжного заходу, який майже повністю обмежує права і свободи особи, не може ґрунтуватися на тому припущенні, що у разі зміни чи закінчення цього запобіжного заходу останній залишиться без запобіжного заходу взагалі. В такому випадку, слідчий та прокурор не позбавляються права в подальшому звернутися до слідчого судді із клопотанням про застосування такого запобіжного заходу, якщо ризики щодо підозрюваного будуть встановлені та підтверджені.
Слідчий суддя при вирішенні даного клопотання виходить із тих доказів, що йому надані з боку слідчого та прокурора. За відсутності доказів вищезазначеної позиції слідчого та прокурора, яка, до речі, не знайшла свого відображення у змісті клопотання, слідчий суддя доходить висновку про відсутність підстав для його задоволення на таких підставах.
Крім того, слідчий суддя звертає увагу на те, що в наданих слідчому судді матеріалах кримінального провадження наразі відсутні підтвердження того, що ОСОБА_5 , перебуваючи під вартою, може здійснити дії, передбачені п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
До свого клопотання слідчий долучив докази того, що раніше у 2013 р. ОСОБА_5 переховувався від органів досудового розслідування, з огляду на що ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30.12.2013 було надано дозвіл на його затримання.
З цього приводу слідчий суддя зазначає, що 06.03.2014 кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 було закрито постановою прокурора, і раніше застосований до нього запобіжний захід було скасовано. Відновлення кримінального провадження відбулось після скасування постанови прокурора від 06.03.2014 у вересні 2017 р. А тому, ризик, визначений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, на який, до речі, слідчий не послався в своєму клопотанні, а лише зазначив про його існування у судовому засіданні, на переконання слідчого судді, втратив свою актуальність. Тим більше, оскільки ОСОБА_5 тривалий час перебуває під вартою по іншому кримінальному провадженню, то це унеможливлює його переховування від органу досудового розслідування.
Європейський суд з прав людини у п. 60 рішення «Єлоєв проти України» з цього приводу зазначає, що після спливу певного проміжку часу навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного.
Крім того, мотивуючи своє клопотання, слідчий зазначив, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, визначеним ст. 177 КПК України. Однак, така мотивація з наведених вище підстав недоведеності ризиків через знаходження ОСОБА_5 під вартою не може бути визнана слідчим суддею обґрунтованою. Поза увагою слідчого також залишилися обставини, визначені ст. 178 КПК України, зокрема, що ОСОБА_5 раніше не судимий, має постійне місце проживання в м. Запоріжжі, за яким характеризується задовільно, доказів порушення ним умов інших запобіжних заходів відсутні тощо.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
За вимогами ч.ч. 2, 3 цієї ж статті, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.
Оскільки у даному випадку доведеною є обставина, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, однак, враховуючи, що ОСОБА_5 наразі перебуває під вартою, слідчий суддя не може покласти на нього обов`язку прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади.
Підсумовуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що законні підстави для задоволення клопотання слідчого відсутні, з огляду на що клопотання підлягає залишенню без задоволення.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 184, 192 194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя
Клопотання слідчого залишити без задоволення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області протягом 5 днів з моменту проголошення.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 19 січня 2018 р.

Повний текст ухвали оголошений 19 січня 2018 р. о 14:59 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1