Справа № 362/2124/17
Провадження № 1-кп/362/223/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2017 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Васильків клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному проваджені, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18 вересня 2016 року за №0002333, щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , відносно якого: 24.07.2009 року постановою Голосіївського районного суду м.Києва за ч.2 ст.186 КК України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом; 18.08.2011 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва за ч.2 ст.185 КК України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом; 11.12.2012 постановою Шевченківського районного суду м. Києва за ч.ч.1, 3 ст.187 КК України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з звичайним наглядом,

який вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ст.394 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 11.12.2012 року до ОСОБА_5 були застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом, за скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1 і 3 ст.187 КК України.

Ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 08.06.2013 року, примусові заходи ОСОБА_5 змінено з примусового лікування в психіатричному закладі зі звичайним наглядом на примусову госпіталізацію та лікування у психіатричному закладі із посиленим наглядом.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17.09.2013 року, примусові заходи медичного характеру у вигляді лікування у психіатричному закладі з посиленим наглядом щодо ОСОБА_5 , змінено з переведенням його для подальшого примусового лікування до психіатричного закладу з суворим наглядом.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04.03.2015 року, примусові заходи медичного характеру у вигляді лікування у психіатричному закладі з суворим наглядом до ОСОБА_5 , змінено з переведенням його для подальшого примусового лікування до психіатричного закладу з посиленим наглядом.

08.04.2015 року ОСОБА_5 був поміщений до спеціалізованого лікувального закладу Київської міської психоневрологічної лікарні № 3, розташованої за адресою: Київська область, Васильківський район, смт. Глеваха, вул. Павлова, 7, де він проходив подальше лікування у відділенні №1.

17.09.2016 року близько 13 год. 40 хв., ОСОБА_5 , проходячи лікування у відділенні №1 Київської міської психоневрологічної лікарні №3, маючи прямий умисел, направлений на втечу із спеціалізованого лікувального закладу з посиленим режимом, не бажаючи проходити подальше лікування, з метою ухилення від подальшого перебування в лікувальному закладі, скориставшись відсутністю охорони та персоналу, через металеву решітку поста охорони залишив приміщення відділення №1 та зник у невідомому напрямку, чим скоїв втечу із спеціалізованого лікувального закладу з посиленим наглядом.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 482 від 28.12.2016 року (ВАСПЕ(відділення амбулаторних судово-психіатричних експертиз) КЗ КОР «ОПНМО»):

ОСОБА_5 в період інкримінованих йому дій і в теперішній час страждав і страждає на органічні розлади особистості (МКХ -10; F07.9). Психічні розлади виражені у нього в такому ступені, що він міг не в повній мірі в період інкримінованих йому дій і може не в повній мірі в теперішній час усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_5 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру, передбачених ч.2 ст.94 КК України надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем перебування.

За таких обставин ОСОБА_5 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ст. 394 КК України, а саме: втечу із спеціалізованого лікувального закладу.

27 квітня 2017 року з Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0002333 щодо ОСОБА_5 , який вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ст. 394 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала клопотання про застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

ОСОБА_5 , який вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ст.394 КК України, за станом здоров`я участі в судовому засіданні не брав.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та матеріали кримінального провадження про застосування примусових заходів медичного характеру, суд приходить до висновку, що дане клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 17.09.2016 року, близько 13 год. 40 хв., ОСОБА_5 , проходячи лікування у відділенні №1 Київської міської психоневрологічної лікарні №3, маючи прямий умисел, направлений на втечу із спеціалізованого лікувального закладу з посиленим режимом, не бажаючи проходити подальше лікування, з метою ухилення від подальшого перебування в лікувальному закладі, скориставшись відсутністю охорони та персоналу, через металеву решітку поста охорони залишив приміщення відділення №1 та зник у невідомому напрямку, чим скоїв втечу із спеціалізованого лікувального закладу з посиленим наглядом.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №482 від 28.12.2016 (ВАСПЕ(відділення амбулаторних судово-психіатричних експертиз) КЗ КОР «ОПНМО»):

ОСОБА_5 в період інкримінованих йому дій і в теперішній час страждав і страждає на органічні розлади особистості (МКХ -10; F07.9). Психічні розлади виражені у нього в такому ступені, що він міг не в повній мірі в період інкримінованих йому дій і може не в повній мірі в теперішній час усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_5 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру, передбачених ч.2 ст.94 КК України надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем перебування.

Відповісти на питання про те, чи страждає ОСОБА_5 яким-небудь «наркологічним» захворюванням, не виявляється можливим із-за недостатності інформації про характер і частоту вживання ним наркотичних речовин.

Питання про те, чи є ОСОБА_5 осудним, юридичне і не входить до компетенції даної експертизи.

До ОСОБА_5 можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання.

Згідно з положеннями ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування від 03.06.2005 № 7 роз`яснено, що неосудність та обмежена осудність є юридичними категоріями, а тому визнання особи неосудною (ч. 2 ст. 19 КК) чи обмежено осудною (ч. 1 ст. 20 КК) належить виключно до компетенції суду.

Разом з тим слід враховувати, що примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (ст. 96 КК), - висновку судово-медичної експертизи.

Суди повинні критично оцінювати зазначені висновки з точки зору їх наукової обґрунтованості, переконливості й мотивованості, оскільки згідно зі статтями 65, 67, 75 КПК ці висновки є доказами у справі, які не мають наперед установленої сили, не є обов`язковими для суду, але незгода з ними має бути вмотивована у відповідних ухвалі, вироку, постанові суду.

Пунктом 1 частини 1 статті 503 КПК України встановлено, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Відповідно до ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом, зокрема до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Отже, з матеріалів кримінального провадження вбачається та у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 , який має психічний розлад, вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ст. 394 КК України, у стані неосудності.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 512 КПК України судовий розгляд здійснюється одноособово суддею в судовому засіданні за участю прокурора, законного представника, захисника згідно із загальними правилами цього Кодексу. Участь особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, не є обовязковою і може мати місце, якщо цьому не перешкоджає характер розладу психічної діяльності чи її психічного захворювання.

Судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку (п. 1 ч. 1 ст. 94 КК України).

Відповідно до ч.2 ст.94 КК України, надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до психіатричного закладу.

Згідно з положеннями ч.2 ст.513 КПК України визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Враховуючи викладене, суд вважає, що ОСОБА_5 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ст.394 КК України, у стані неосудності, що виключає можливість застосування покарання, оскільки він за своїм психічним станом міг не в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними, та потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру, передбачених ч.2 ст.94 КК України надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем перебування.

На підставі наведеного та керуючись ч.1 ст. 292, ст.ст.503, 512 і 513 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області про застосування примусових заходів медичного характеру в кримінальному провадженні № 0002333 щодо ОСОБА_5 , який вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ст. 394 КК України, задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем перебування.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання ухвалою законної сили не обирати.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1