Справа № 137/570/17
Провадження №11-кп/772/1321/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
представника потерпілого ОСОБА_12 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на вирок Літинського районного суду Вінницької області від 17 серпня 2017 року , яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, одруженого, раніше не судимого,
визнаного винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт строком 100 годин.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта середня, працюючого слюсарем НВП «Техавто», не одруженого, раніше не судимого,
визнаного винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання у виді виправних робіт строком на 6 місяців з відрахуванням 10 % від заробітку в прибуток держави.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 2000 гривень по відшкодуванню моральної шкоди, витрати за надання юридичної допомоги в сумі 500 гривень, а також витрати по оплаті судового збору в розмірі 320 гривень, а саме 2820 гривень.
Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 3000 гривень по відшкодуванню моральної шкоди, витрати за надання юридичної допомоги в сумі 500 гривень, а також витрати по оплаті судового збору в розмірі 320 гривень, а саме 3820 гривень.
В задоволенні решти позову відмовлено,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_13 14.01.2017 року о 16-00 годин перебуваючи в житловому будинку по АДРЕСА_3 , спільно й за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_8 , під час суперечки, яка виникла на грунті тривалих особистих неприязних відносин, діючи умисно з метою нанесення тілесних ушкоджень підійшов до ОСОБА_10 схопив його за кисті і передпліччя рук обох рук та почав заламувати руки за спину. Надалі ОСОБА_7 тримаючи ОСОБА_10 за руки виштовхував його з будинку. Продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на нанесення тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 перебуваючи вже на подвір`ї домогосподарства по АДРЕСА_3 , підійшов до ОСОБА_11 та наніс їй удар долонею руки в область обличчя, внаслідок чого остання впала на дерев`яну лавку. Потім ОСОБА_7 наніс ще декілька ударів кулаками обох рук в область грудної клітки та рук ОСОБА_11 , яка в свою чергу намагалась закриватися від ударів. Своїми протиправними діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді саден на правій та лівій кисті, синця на правому передпліччі, які згідно висновку експерта №71 від 17.01.2017 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Своїми протиправними діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді синців на боковій поверхні грудної клітки справа, на правому плечі, в ділянці правого ліктьового суглобу, на правому передпліччі та лівій кисті, які згідно висновку експерта №70 від 17.01.2017 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
ОСОБА_8 14.01.2017 року приблизно о 16-00 годин перебуваючи в житловому будинку по АДРЕСА_3 , спільно й за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_7 , під час суперечки, яка виникла на грунті тривалих особистих неприязних відносин, діючи умисно з метою нанесення тілесних ушкоджень підійшов до ОСОБА_10 , якого тримав за руки ОСОБА_7 та наніс йому декілька ударів кулаками обох рук в область грудної клітки. Своїми протиправними діями ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді синців на передній поверхні грудної клітки зліва, які згідно висновку експерта №71 від 17.01.2017 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 просить скасувати оскаржуваний вирок суду першої інстанції та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Свої вимоги мотивує тим що, суд першої інстанції не дав належної оцінки показам потерпілого ОСОБА_10 , показам свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , судом не встановлено внаслідок яких саме дій були спричинені ті чи інші тілесні ушкодження у потерпілих.

Суд першої інстанції при даному розгляді кримінального провадження допустив численні та грубі порушення процесуального закону. Згідно відмітки на супровідному листі від 28.03.2017 року (а.с.1) обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 був отриманим судом першої інстанції 26.04.2017 року, при цьому у реєстрі обвинувального акту (а.с.4) зворотна сторона не містить дати складання обвинувального акту.

В судовому засіданні 17.08.2017 року під час судових дебатів суд в порушення ст.ст.20, 364 КПК України ставив запитання підсудному ОСОБА_7 (звукозапис 4840), по завершенню судових дебатів сторонам не було надано право репліки. Крім того, під час судових дебатів суд першої інстанції порушенням ст.ст.20, 364 КПК України ставив запитання обвинуваченому ОСОБА_7 , також під час останнього слова обвинуваченого ОСОБА_16 ставив останньому запитання, чим порушив вимоги ст.365 КПК України.

Ухвала суду першої інстанції від 27.04.2017 року (а.с.9) прийнята з порушенням вимог ст. 314 КПК України щодо строків призначення підготовчого судового засідання.

Ухвала суду першої інстанції від 17.05.2017 року (а.с.34) прийнята з порушенням ст.315 КПК України щодо призначення судового розгляду у 10-ти денний строк після постановлення ухвали про його призначення.

Крім того, згідно журналу судового засідання (а.с.39), в позиції 35 зазначено «вихід суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку», проте жодного вироку 17 травня 2017 року в даному провадженні суд першої інстанції не приймав.

В судовому засіданні 17.05.2017 року згідно звукозапису 1656) було повідомлено про наявність права на відвід, проте в порушення вимог ст.314 КПК України право на відвід не було роз`яснено.

Незважаючи на вказані порушення з підготовки до судового розгляду, в у цьому ж судовому засіданні суд першої інстанції, після нарадчої кімнати, оголосив ухвалу (а.с.34), згідно якої задоволено клопотання прокурора про виклик осіб, та ухвалено «призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за участі свідків згідно обвинувального висновку (звукозапис 2458), суд ухвалив рішення, посилаючись на незаявлені клопотання та неіснуючий документ обвинувальний висновок.

30.05.2017 року суд першої інстанції не роз`яснив право на відвід, лише повідомивши про його наявність згідно звукозапису 4401).

Під час допиту потерпілого ОСОБА_10 (звукозапис 05902) суд порушив ст.ст.352, 353 КПК України щодо порядку допиту судом потерпілого.

Під час допиту потерпілих, в порушенням вимог ст.ст.9,20,352,353 КПК України суд першої інстанції висловив своє бачення та упереджене ставлення по справі до виходу в нарадчу кімнату.

Суд першої інстанції допустив подання стороною обвинувачення письмових доказів, про які не було заявлено під час підготовчого засідання та які не визначались ухвалою суду (а.с.34).

Прокурор, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_17 на апеляційну скаргу подав заперечення в якому просив дану скаргу залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок без змін, судом обвинуваченим були вручені пам`ятки про їх процесуальні права та обов`язки, відвід ними не заявлявся, процесуальних порушень судом не допущено.

Заслухавши обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 , які підтримали вимоги викладені в апеляційній скарзі та просили їх задовольнити; потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та представника потерпілих ОСОБА_12 , які заперечили проти апеляційної скарги захисника;думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти апеляційної скарги просив залишити її без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її слід задовольнити частково.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Відповідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд вправі вийти за межі апеляційних вимог в разі якщо цим не погіршуються становище обвинуваченого.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до ст.6 розділу І Право на справедливий суд Конвенції
про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно правовим позиціям, висловленим у рішеннях ЄСПЛ, який констатує в аналогічних випадках порушення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР(далі Конвенція), де зазначено, що кожна людина при визначення її громадських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.
Крім того, в рішенні ЄСПЛ «Мироненко і Мартенко проти України», зокрема у п.66, зазначено, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначитись, для цілей п.1 ст.6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.
За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.
Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» та «Веттштайн проти Швейцарії».
У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчить про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»).
Стаття 59 Конституції України проголошує право кожного на правову допомогу та вільний вибір захисника своїх прав, а ст.63 Конституції України закріплює право на захист підозрюваного, обвинуваченого чи підсудного.
Відповідно до ст.20 КПК України підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.
Судові дебати це самостійна частина судового розгляду кримінального провадження, основу яких складають промови учасників судового розгляду, де вони дають оцінку діям обвинуваченого, аналізують дослідженні в суді докази, наводять аргументи стосовно їх належності і допустимості, висловлюють висновки щодо доведеності чи недоведеності винуватості чи невинуватості обвинуваченого, щодо кваліфікації дій, міри покарання, вирішення цивільного позову та інших питань, що їх повинен вирішити суд при постановленні вироку.
Вислуховування думок усіх учасників судового розгляду - важлива умова встановлення істини, виявлення наявних прогалин у дослідженні доказів, сумнівів у справі, які не можуть бути усунуті в судовому розгляді, формування переконання суддів з питань, що вирішуються.

Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами головуючий у судовому засіданні з`ясовує в учасників судового провадження, чи бажають вони доповнити судовий розгляд і чим саме. Головуючий повинен з`ясувати у сторін потреби надання їх часу для підготовки до судових дебатів і у разі її наявності визначає час і робить відповідну перерву. Оскільки деякі з учасників, зокрема, обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 не мають юридичної освіти, то головуючий повинен був роз`яснити їм перед початком суть і призначення судових дебатів, пояснити схему промови і спосіб її завершення, чого не було дотримано, що підтверджується звукозаписом судового засідання -143339), чим порушено їх право на захист.
Крім того, судом в порушення ст.364 КПК України, ставились запитання обвинуваченим в ході їх виступу в судових дебатах, а оскільки вони показання щодо кримінального провадження не давали, не допитувались, тому, в разі виникнення потреби з`ясування певних обставин шляхом їх допиту, суд мав би відновити стадію з`ясування обставин встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, після закінчення якого знову відкривати судові дебати з приводу додатково досліджених обставин. Крім того, судом не роз`яснено учасникам провадження про право репліки після закінчення судових дебатів.

Під час останнього слова обвинуваченим судом ставились запитання, що є грубим порушенням ст.365 КПК України, згідно якої такі дії вчиняти не дозволяється.

Сферою стандартів справедливого суду є специфічно обмежений вид діяльності судових органів, що полягає в розгляді судових справ із вирішення порушених спорів, захисті інтересів суспільства від незаконних посягань. Справедливий суд передбачає судові процедури, які дають можливість встановити істину без упереджень.
Неупередженість суду є одним з головних елементів, що охоплюють поняття справедливого суду. Неупередженість судді передбачає відсутність будь-якої зацікавленості при відправленні правосуддя, об`єктивність і повну безсторонність щодо учасників процесу.
Оскільки обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 під час розгляду провадження судом першої інстанції правовою допомогою не були забезпеченні, про таке право належним чином не були повідомлені, а порушення допущенні судом першої інстанції ставлять під сумнів його упередженість, і ці порушення перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, тому оскільки їх усунути в ході апеляційного перегляду не можливо, колегія суддів вважає за необхідне оскаржуваний вирок скасувати, а справу повернути в суд першої інстанції для призначення нового розгляду.

Відповідно до ч.2 ст.415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, з огляду на що в решті апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 410, 412, 419 КПК України, суд -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Літинського районного суду Вінницької області від 17 серпня 2017 року відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати, а матеріали кримінального провадження повернути в той же суд для призначення нового розгляду.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: (підпис)

Згідно з оригіналом