11-кп/775/177/2018(м)

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року м. Маріуполь

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі у складі:

суддів: ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарях судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0003118 від 17 серпня 2015 року, за апеляційною скаргою прокурора Маріупольської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_8

на вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 жовтня 2017р., яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя Донецької області, громадянина України, не працюючого, раніше засудженого:

- 20.02.1999 р. Першотравневим районним судом Донецької області за ст.206 ч.2 КК України, кримінальну справу закрито за ст.11-1 КПК України;

- 24.09.1999 р. Жовтневим районним судом м. Маріуполя за ст.108-1, 45 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік з іспитовим строком 1 рік, штрафу 200 гривень;

- 30.06.2004 р. Першотравневим районним судом Донецької області за ст.296 ч.4 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, звільнився 27.06.2006 р. з Макіївської ІК Донецької області умовно-достроково на невідбутий строк 11 місяців 1 день;

- 08.07.2013 р. Першотравневим районни судом Донецької області за ст.185 ч.3 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки з випробувальним терміном 3 роки,

який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

засуджено за ст.121 ч.2 КК України та призначено покарання за ст.121 ч.2 КК України у вигляді восьмі років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків частково приєднано невідбуте покарання за вироком Першотравневого районного суду Донецької області у вигляді двох років позбавлення волі, остаточно призначиено покарання у вигляді десяти років позбавлення волі.

На підставі ст.72 ч.5 КК України зарахуваний у строк покарання попереднє ув`язнення з 21.08.2015 року по 20.06.2017 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 матеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, у розмірі 5045 грн. 37 коп.

В с т а н о в и л а :

вироком суду обвинувачений ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він 12.08.2015 року приблизно о 21-00 годині, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні зальної кімнати буд. АДРЕСА_2 , в ході сварки, яка виникла у нього з раніше знайомим ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин, маючи на меті завдання умисного тяжкого тілесного ушкодження, стоячи навпроти останнього в той час, коли ОСОБА_10 сидів у кріслі, умисно наніс потерпілому не менше двох ударів ступнею ноги, взутою у кросівки, в область грудної клітини ліворуч, заподіявши своїми діями тілесні ушкодження у вигляді: закритої тупої травми грудної клітини: переломів 6-го та 10-го ребер ліворуч з пошкодженням лівої легені, гемопневматораксу ліворуч, після цього ОСОБА_7 взяв зі столу, розташованого біля крісла, кухонний ніж, яким наніс потерпілому удар в область шиї зліва. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_10 помер на місці скоєння злочину, після чого ОСОБА_7 з місця скоєння злочину втік.

Смерть ОСОБА_10 настала в результаті закритої тупої травми грудної клітини: переломів 6-го та 10-го ребер ліворуч з пошкодженням власної тканини лівої легені, яка ускладнилася травматичним шоком, гемопневматораксом ліворуч та набряком легень.

Не погодившись із судовим рішенням, прокурором Маріупольської міцевої прокуратури №1 ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу.

Прокурор в своєї апеляційній скарзі просить вирок суду щодо обвинуваченого ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок мякості.

Ухвалити новий вирок, яким обвинуваченого ОСОБА_7 визнати винним у вчиненн злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та призначити йому покарання у виді 10 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК україни за сукупністю вироків частково приєднати невідбуде покарання за вироком Першотравневого районного суду Донецької області від 08.07.2013р. та остаточно призначити покарання у виді 12 років позбавлення волі.

На обґрунтування апеляційних вимог вказує, що суд, визнаючи ОСОБА_7 винним у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК україни, не врахував характер дій обвинуваченого, а саме того, що він умисно з великою силою завдав не менше двох ударів ногою у життєво важливий орган-грудну клітку в делянці легень, і що саме цими ударами потерпілому були заподіяні тілесні ушкодження, від яких через незначний час настала його смерть.

Суд не врахував належним чином той факт, що після ненесення ОСОБА_10 ударів ногами ОСОБА_7 не зупинився, а умисно, застосовуючи до потерпвлого ніж, завдав ним удар в інший життєво важливий орган шию, і зупинився лише коли з рани пішла кров.

Після вказаниї дій ОСОБА_7 швидку медичну допомогу потерпілому не викликав, покинув будинок та повернувся вже коли останній помер. Вказане свідчить про направленість умислу обвинуваченого саме на умисне вбивство ОСОБА_10 .

Визнання ОСОБА_7 винним у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК україни, та призначення йому покарання згідно із санкцією вказаної статті призвело до неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність.

Неправильна кваліфікація злочинних дій обвинуваченого судом першої інстанції призвела до застосування до ОСОБА_7 покарання, що не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок мякості.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_5 , який підтримав доводи апеляційної скарги, просив вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначити йому покарання у виді 10 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України остаточно призначити покарання у виді 12 років позбавлення волі; обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_11 , які відстоювали законність та обґрунтованість прийнятого рішення, просили вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення; частково дослідивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, коллегі суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Згідно до ст.404 КПК украхни суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Коллегія суддів вважає апеляційні доводи прокурора неспроможними, виходячи з наступного.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 в умисном спричиненні тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, за обставин та в обсязі встановленому в судовому засіданні та наведенному в мотивувальній частині вироку, підтверджується сукупністю досліджних в судовому засіданні узгоджених між собою, стостовних, допустимих, достовірних та достатнії доказів.

Вина ОСОБА_7 підтверджена сукупністю досліджених судом матеріалів кримінального провадження, а саме: протоколів слідчих дій, в тому числі оглядом місяця події, проведеними з учасниками події, слідчими експериментами, а також висновками судово-медичних експертиз.

Так, згідно висновків експерта Маріупольського відділення СМЕ Донецького обласного бюро СМЕ № 2749 від 16.09.2015 року, № 2749 /11 від 18.10.2015 року на підставі даних судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_10 , даних лабораторних досліджень смерть ОСОБА_10 настала в результаті тупої травми грудної клітини: переломів 6-го та 10-го ребер ліворуч з пошкодженням власної тканини лівої легені, яка ускладнилася травматичним шоком, гемопневмотораксом ліворуч та набряком легень. /а.с.101-103 т1, а.с. 176-177 т1/.

Судово-медичний експерт ОСОБА_12 у сужовому засіданні повністю підтверджив висновки експертиз,а саме те, що смерть ОСОБА_10 настала в результаті тупої травми грудної клітини: переломів 6-го та 10-го ребер ліворуч з пошкодженням власної тканини лівої легені, яка ускладнилася травматичним шоком, гемопневмотораксом ліворуч та набряком легень. Зазначив, що на шиї трупу ОСОБА_10 були виявлені механічні пошкодження тільки в результаті пошкодження комахами з гнилісними змінами, були пошкоджені лише кожні покрови і м`язи, зміни у м`язах лише гнилісні, судини на шиї, артерії з обох сторін не були пошкоджені, судинні зміни шкіри не можуть викликати смерть.

Суд враховув пояснення судово-медичного експерта про те, що пошкодження в області грудної клітини не є безумовно смертельними та прийшов до обгрунтованого висновку про те, що сторона обвинувачення не надала доказів про нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілому з метою умисного вбивства, оскільки нанесеним обвинуваченим ударом потерпілому в шию не було пошкоджено судини та артерії шиї, а смерть потерпілого настала від закритої тупої травми грудної клітини без застосування ножа.

Оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд пришов до обгрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при встановлених судом фактичних обставинах поза розумним сумнівом.

На думку колегії суддів, висновки суду першої інстанції не містять протиріч, по встановленим судом факатичним обставинам кримінального провадження, виходячи із сукупності вказаних та інших досліджених в судовому засіданні доказах, яким надана відповідна правова оцінка у вироку, суд першої інстанції обгрунтовано та правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_13 за ч.2 ст.121 КК України, що він своїми умисними діями скоїв умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, виришуючи питання про вид та розмір покарання щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції дотримався загальних засад призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справіделивості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, прийняв до уваги ступень тяжкості вчиненого винною особою злочину, дані про особу винного та обставини справи, що обтяжують та помякшують покарання та призначив необхідне й достатнє покарання для його виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи наведене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційних вимог прокурора в частині скасування вироку та призначення обвинуваченому ОСОБА_7 більш суворого покарання

Колегія судів вважає да необхідне на підставі ст.72 ч.5 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання попереднє ув`язнення з 21.08.2015 року по 11.04.2018 року день набрання вироком законної сили включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з урахуванням висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних прововідносинах, викладених у постанові від 13.03.2018р. по справі №404/853/17.

Керуючись ст.ст.404,405,407 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора Маріупольської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 жовтня 2017р. щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

На підставі ст.72 ч.5 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання попереднє ув`язнення з 21.08.2015 року по 11.04.2018 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення. На ухвалу суду може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом 3-х місяців.

Судді: