Провадження № 1-кп/537/23/2018
Справа № 537/2080/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.02.2018 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці Полтавської області кримінальні провадження №0000784, №0001271 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Кременчук Полтавської області, українець, громадянин України, освіта середньо - спеціальна, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину не працює, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні злочинів передбачених ст.ст. 185 ч.1, 185 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 вчинив умисні злочини проти власності за наступних обставин.

22.11.2016 року у невстановлений період часу, ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , таємно, маючи вільний доступ до кредитної карти ПАТ «А -Банк» № НОМЕР_1 , яка перебувала у володінні потерпілої ОСОБА_5 , взяв вказану карту без дозволу ОСОБА_5 та з її допомогою отримав у банкоматі, що розташований по вул.Червоноармійській, 50 у м.Кременчуці Полтавської області, готівку у сумі 2 500 гривень, тим самим таємно заволодів майном потерпілої ОСОБА_5 на суму 2500 грн.

22.11.2016 року у невстановлений період часу, ОСОБА_4 , за допомогою кредитної карти ПАТ «А -Банк» № НОМЕР_1 , яка перебувала у володінні потерпілої ОСОБА_5 та яку ОСОБА_4 раніше взяв без дозволу ОСОБА_5 , отримав у банкоматі, що розташований по вул. Республіканській, 138 - А у м. Кременчуці Полтавської області, готівку в сумі 1 000 грн., тим самим таємно заволодів майном потерпілої ОСОБА_5 на суму 1 000 грн.

22.11.2016 року у невстановлений період часу, ОСОБА_4 , за допомогою кредитної карти ПАТ «А -Банк» № НОМЕР_1 , яка перебувала у володінні потерпілої ОСОБА_5 та яку ОСОБА_4 раніше взяв без дозволу ОСОБА_5 , отримав у банкоматі, що розташований по вул. Жовтневій, 1 Д у м.Кременчуці Полтавської області, готівку в сумі 1 000 грн., тим самим таємно заволодів майном потерпілої ОСОБА_5 на суму 1 000 грн.

22.11.2016 року у невстановлений період часу, ОСОБА_4 , за допомогою кредитної карти ПАТ «А -Банк» № НОМЕР_1 , яка перебувала у володінні потерпілої ОСОБА_5 та яку ОСОБА_4 раніше взяв без дозволу ОСОБА_5 , отримав у банкоматі, що розташований по АДРЕСА_4 , готівку в сумі 1 000 грн., тим самим таємно заволодів майном потерпілої ОСОБА_5 на суму 1 000 грн.

23.11.2016 року у неустановлений період часу, ОСОБА_4 перебуваючи у приміщенні ресторану, що розташований за адресою: АДРЕСА_5 , де здійснює підприємницьку діяльність фізична особа підприємець « ОСОБА_7 », за допомогою кредитної карти ПАТ «А -Банк» № НОМЕР_1 , яка перебувала у володінні потерпілої ОСОБА_5 та яку ОСОБА_4 раніше взяв без дозволу ОСОБА_5 , здійснив розрахунок за надані послуги на суму 156 грн., тим самим таємно заволодів майном потерпілої ОСОБА_5 на суму 156 грн.

23.11.2016 року у невстановлений період часу, ОСОБА_4 , за допомогою кредитної карти ПАТ «А -Банк» № НОМЕР_1 , яка перебувала у володінні потерпілої ОСОБА_5 та яку ОСОБА_4 раніше взяв без дозволу ОСОБА_5 , отримав у банкоматі, що розташований по АДРЕСА_6 , готівку в сумі 2 000 грн., тим самим таємно заволодів майном потерпілої ОСОБА_5 на суму 2 000 грн.

23.11.2016 року у неустановлений час, ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні магазину побутової техніки «Сомfy», що розташований за адресою: Полтавська область м.Кременчук вул.Халаменюка б.7, за допомогою кредитної карти ПАТ «А -Банк» № НОМЕР_1 , яка перебувала у володінні потерпілої ОСОБА_5 та яку ОСОБА_4 раніше взяв без дозволу ОСОБА_5 , здійснив розрахунок за придбану побутову техніку на суму 2 588 грн., тим самим таємно заволодів майном потерпілої ОСОБА_5 на суму 2 588 грн.

23.11.2016 року у невстановлений період часу, ОСОБА_4 , за допомогою кредитної карти ПАТ «А -Банк» № НОМЕР_1 , яка перебувала у володінні потерпілої ОСОБА_5 та яку ОСОБА_4 раніше взяв без дозволу ОСОБА_5 , отримав у банкоматі, що розташований по АДРЕСА_4 , готівку в сумі 800 грн., тим самим таємно заволодів майном потерпілої ОСОБА_5 на загальну суму 800 грн.

26 червня 2017 року близько 10 години ОСОБА_4 перебуваючи на території двору будинку АДРЕСА_7 , скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_8 відволіклася, таємно, шляхом вільного доступу, викрав майно, що належить потерпілій ОСОБА_8 , а саме мобільний телефон «Bravis Ligth» вартістю 1079 грн., чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму, після чого з місця вчинення злочину зник та викраденим розпорядився на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не оспорюючи фактичних обставин та зібраних доказів, свою вину по пред`явленому обвинуваченню за ст..ст.185 ч.1, 185 ч.2 КК України визнав повністю та пояснив, що вчинив злочини за обставин та по мотивам, що вказані в описовій частині вироку.

Учасники судового провадження не оспорювали докази щодо обставин вчинення обвинуваченим встановлених судом злочинів та не заперечували визнати недоцільним дослідження цих доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясував, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і їх позиція є добровільною, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений ОСОБА_4 таємно викрав чуже майно, а тому суд його дії кваліфікує за ст..185 ч.1 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 , повторно, таємно викрав чуже майно, а тому суд його дії кваліфікує за ст..185 ч.2 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд в повній мірі враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, а саме те, що це є злочини середньої тяжкості, всі конкретні обставини по справі, дані про особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, має на утриманні неповнолітню дитину, примусового лікування від алкоголізму та наркоманії не потребує, його вік та стан здоров`я.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого суд не вбачає.

З урахуванням вище викладеного суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 , потрібно призначити покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів у межах санкцій статей, що передбачають відповідальність за вчинені злочини у виді позбавлення волі.

Відповідно до ст.86 КК України законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Згідно п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, яких не позбавлено батьківських прав та які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Відповідно до ст.10 Закону України «Про амністію у 2016 році» застосування амністії не допускається, якщо обвинувачений (підсудний) або засуджений заперечує проти цього.
Згідно ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Як встановлено судом ОСОБА_4 вчинив злочини, які, відповідно до ст..12 КК України, не є тяжкими чи особливо тяжкими.

Вказані злочини ОСОБА_4 вчинив до набрання чинності Законом України «Про амністію в 2016 році». Останній має на утриманні неповнолітню дитину дочку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно якої батьківських прав не позбавлявся, амністія до ОСОБА_4 раніше не застосовувалась.

Враховуючи викладене, а також те, що обвинувачений ОСОБА_4 не заперечує проти застосування до нього Закону України «Про амністію в 2016 році», підстав для відмови у застосуванні Закону України «Про амністію в 2016 році» не вбачається, то суд приходить до висновку про необхідність звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію».

Потерпілою по справі ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_4 пред`явлено цивільний позов, відповідно до якого вона просить стягнути з обвинуваченого на її користь 28 500 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, що складається із: 19 500 грн. сума викрадених коштів, 9000 грн. сума нарахованих відсотків та пені за несвоєчасне виконання зобов`язань і стягнути 10 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) .

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Згідно позовної заяви потерпіла зазначає, що внаслідок неправомірних дій обвинуваченого їй завдано матеріальну шкоду на загальну суму 28 500 грн., що складається із: 19 500 грн. сума викрадених коштів, 9000 грн. сума нарахованих відсотків та пені за несвоєчасне виконання зобов`язань.

Між тим, згідно висунутого ОСОБА_4 обвинувачення та яке суд вважає доведеним, останній заволодів грошовими коштами ОСОБА_5 на загальну суму 11 044 грн.

За викладених обставин, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_5 матеріальні збитки в межах висунутого та доведеного обвинувачення, тобто у розмірі 11 044 грн., а позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди в іншій частині необхідно залишити без розгляду, оскільки в позовній заяві належний розрахунок розміру матеріальної шкоди не наведено, а із змісту наданих представником потерпілої довідок про рух коштів по рахунку неможливо однозначно визначити, яку суму відсотків, пені та комісій було нараховано саме у зв`язку із неправомірним заволодінням коштами обвинуваченим, при цьому роз`яснити потерпілій її право звернутись до суду з позовом в порядку цивільного судочинства.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, то суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як встановлено судом, в результаті неправомірних дій обвинувачено, що виразились у таємному викраденні майна потерпілої ОСОБА_5 , останній завдано моральну шкоду, а тому суд, враховуючи характер та обсяг душевних і психічних страждань, яких зазнала потерпіла, характер немайнових втрат та зважаючи на положення Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_5 в частині стягнення моральної шкоди, з урахуванням встановлених судом обставин справи, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, підлягають частковому задоволенню в розмірі 5 000 грн.

Підстав для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не вбачається.

Керуючись ст..ст.373 375 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 185 ч.1, 185 ч.2 КК України та призначити йому покарання за ст..185 ч.1 КК України у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі, за ст..185 ч.2 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі

На підставі ст..70 ч.1, ч.2 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання біль суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів у вигляді 2 років позбавлення волі.

На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 11 044 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього стягнути 16 044 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_4 в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 17 456 грн. залишити без розгляду.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги, яка подається через Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому і прокурору та надіслати потерпілим, які не були присутніми в судовому засіданні.

Обвинуваченому та потерпілим роз`яснити їх право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя: ОСОБА_1