Справа № 132/1337/16-к
ІМ`ЯМ УКРАЇНИ
01 листопада 2017 р. Калинівський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
по вчиненню кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора Калинівської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6 ,-
ОСОБА_5 , перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_3 , яка на підставі заповіту отримала від свого батька ОСОБА_7 у спадок житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , в якому вона зареєстрована та проживає по теперішній час. З середини 2014 року ОСОБА_5 фактично припинила шлюбні відносини зі своїм чоловіком ОСОБА_3 , а також спільне проживання у будинку, який є її власністю і позбавила ОСОБА_3 будь-якого доступу до нього.
10 квітня 2016 року, в денний час доби, ОСОБА_3 , маючи умисел на крадіжку чужого майна, повторно, з корисливих мотивів, через вікно, шляхом виймання віконного скла, проник до приміщення будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , та належить його бувшій дружині потерпілій ОСОБА_5 , звідки таємно викрав бензопилу «Форте», чим заподіяв матеріальної шкоди потерпілій на загальну суму 900 грн.
Прокурор по справі ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала обставини, викладені в обвинувальному акті даного кримінального провадження щодо повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, відносно ОСОБА_3 .
Враховуючи думку учасників судового провадження щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд вважає необхідним допитати в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілу ОСОБА_5 , свідків згідно реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, а також дослідити долучені до матеріалів кримінального провадження докази та документи, що характеризують обвинуваченого ОСОБА_3 .
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в скоєному не визнав. Суду пояснив, що дійсно потерпіла ОСОБА_5 , перебуваючи з ним у шлюбі, на підставі заповіту отримала від свого батька ОСОБА_7 у спадок житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , в якому вона зареєстрована та проживає по теперішній час. З середини 2014 року потерпіла ОСОБА_5 фактично припинила з ним шлюбні відносини, а також спільне проживання у будинку і позбавила його будь-якого доступу до нього.
Оскільки йому потрібні були гроші, тому він 10.04.2016 року, в денний час доби, через вікно, шляхом виймання віконного скла, проник до приміщення будинку, звідки викрав бензопилу «Форте», яка ним була придбана за власні кошти. Викрадену бензопилу продав ОСОБА_8 за 100 грн., а отримані кошти витратив на проведення дня народження. Свою вину у вчиненому не визнає, оскільки бензопила була його власністю, а тому він її не викрадав, а лише забрав, щоб продати, так як йому необхідні були кошти.
Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні, зокрема, у показаннях потерпілої та свідків.
Так, потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що на підставі заповіту вона отримала від свого батька ОСОБА_7 у спадок житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в якому вона зареєстрована та проживає по теперішній час. Також вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з обвинуваченим ОСОБА_3 , з яким з середини 2014 року фактично припинила шлюбні відносини, а також спільне проживання у будинку, який є її власністю, і позбавила чоловіка будь-якого доступу до будинку, оскільки останній постійно викрадав з будинку її речі. Приблизно у 2014 році на ринку в м. Калинівка вони придбали за її власні кошти в сумі 1100 грн. бензопилу, яка зберігалась у будинку. На той час її чоловік ОСОБА_3 не працював і будь-яких власних коштів у нього не було. 10 квітня 2016 року, коли вона поверталась з роботи, то люди їй сказали, що її чоловік ОСОБА_3 щось важке ніс у мішку. Прийшовши додому, вона виявила, що з будинку було викрадено бензопилу. По даному факту вона звернулася до працівників поліції, які наступного дня виявили та вилучили бензопилу у ОСОБА_8 та повернули її.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_5 отримала від свого батька ОСОБА_7 у спадок житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ОСОБА_5 проживав її чоловік ОСОБА_3 , однак біля 2 років вони разом не проживають, оскільки останній постійно пиячить, дебошире та вчиняє крадіжки. Також її відомо про те, що ОСОБА_3 в лютому 2017 року знову проникав у будинок ОСОБА_5 та вчинив крадіжку її майна.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що ОСОБА_11 разом із ОСОБА_12 проживали разом у будинку, який належав батькам ОСОБА_13 . Однак, більше року ОСОБА_3 в будинку не проживає і стосунки у нього з дружиною ОСОБА_11 неприязні. Також йому відомо, що приблизно в квітні 2016 року ОСОБА_3 через вікно потрапив до будинку, оскільки ОСОБА_5 ховала від нього ключі, та забрав з будинку бензопилу. Потім до нього додому прибігала ОСОБА_5 , оскільки думала, що у нього бензопила. Хто купував бензопилу йому не відомо.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що 10 квітня 2016 року ОСОБА_3 приніс до нього додому бензопилу та сказав, що бензопила належить йому і щоб він йому дав за неї 1 л. горілки та 150 грн. Наступного дня вранці до нього приїхали працівники поліції та вилучили бензопилу.
Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому не визнав його вина у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами та документами, наданими прокурором, а саме: протоколом проведення слідчого експерименту від 28.04.2016 року за участю підозрюваного ОСОБА_3 , у присутності понятих ОСОБА_10 та ОСОБА_14 та фототаблицею, в ході якого ОСОБА_3 добровільно, без застосування до нього психологічного тиску розказував та показував, як, яким чином та при яких обставинах він здійснив крадіжку бензопили з будинку ОСОБА_5 ; постановою про приєднання до справи речових доказів та фототаблицею.
Суд критично оцінює доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_6 в судовому засіданні про те, що його підзахисний мав право заходити у будинок потерпілої ОСОБА_5 , оскільки він зареєстрований та проживає у будинку в АДРЕСА_1 , шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не розірвано, майно між подружжям не розділено, а тому бензопила, яку взяв ОСОБА_3 , є спільною сумісною власністю подружжя.
Зокрема, в судовому засіданні було достовірно встановлено, що потерпіла ОСОБА_5 на підставі заповіту від 10.12.2007 року отримала від свого батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у спадок житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в якому вона зареєстрована та проживає по теперішній час. На день смерті батька ОСОБА_5 проживала разом з батьком, вела спільне господарство, що підтверджується довідкою виконкому Лемешівської сільської ради Калинівського району Вінницької області за №151 від 22.02.2017 року, а тому в розумінні ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. У відповідності до п.2 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. З середини 2014 року ОСОБА_5 фактично припинила шлюбні відносини зі своїм чоловіком ОСОБА_3 , а також спільне проживання у будинку, який є її власністю, і позбавила ОСОБА_3 будь-якого доступу до будинку. Хоча обвинувачений ОСОБА_3 зареєстрований з 19.03.2009 року по теперішній час в АДРЕСА_1 , але фактично за даною адресою не проживає, що підтверджується довідкою виконкому Лемешівської сільської ради Калинівського району Вінницької області за №149 від 22.02.2017 року. За таких обставин є усі підстави вважати, що будинок за АДРЕСА_2 , який на підставі заповіту від 10.12.2007 року отримала від свого батька ОСОБА_7 у спадок ОСОБА_5 , є її особистою приватною власністю.
В зв`язку з цим посилання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_6 в судовому засіданні про те, що у заповіті від 10.12.2007 року не зазначено, яке саме майно заповів батько ОСОБА_7 своїй доньці ОСОБА_5 , суд оцінює критично, оскільки ОСОБА_7 було зроблено заповітне розпорядження на усе майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось.
Крім того, в судовому засіданні достовірно встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 зловживає спиртними напоями, схильний до вчинення крадіжок в зв`язку з чим потерпілою ОСОБА_5 було позбавлено ОСОБА_3 будь-якого доступу до будинку.
Також суд критично оцінює показання в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 про те, що бензопила була придбана подружжям ОСОБА_15 за спільні кошти, а тому є їх спільною сумісною власністю.
Зокрема, в судовому засіданні було встановлено, що кошти на придбання бензопили обвинуваченому ОСОБА_3 надала потерпіла ОСОБА_5 , яка працює та має самостійний заробіток. Обвинувачений ОСОБА_3 на час придбання бензопили не працював, по даний час не працює та самостійного заробітку не має, чого не заперечував в судовому засіданні і сам обвинувачений. Будь-яких доказів того, що бензопила була придбана за кошти обвинуваченого ОСОБА_3 , останнім в ході судового розгляду справи надано не було.
Таким чином, аналізуючи та оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення за обставин, встановлених у вироку, доведена. При цьому суд вважає, що скоєння ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, повністю доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами, які є взаємопов`язаними, повністю узгоджуються між собою та в своїй сукупності є достатніми для доведення винуватості ОСОБА_3 та прийняття відповідного процесуального рішення. З огляду на це, показання обвинуваченого, дані в судовому засіданні, в яких ОСОБА_3 заперечує свою вину, суд вважає повністю спростованими та розцінює їх як спосіб його захисту з метою уникнути відповідальності за скоєний ним тяжкий злочин.
Також суд звертає увагу на ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше судимий 12.11.2015 року Калинівським районним судом за вчинення крадіжки майна з будинку потерпілої ОСОБА_5 , що підтверджується ксерокопією вироку Калинівського районного суду від 12.11.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_3 було засуджено по ст.ст.190 ч.1, 185 ч.3 , 70 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців.
Даний факт свідчить про умисний характер дій ОСОБА_3 10.04.2016 року по відношенню до потерпілої ОСОБА_5 , які виразились у повторному проникненні до будинку потерпілої та викраденні її майна, і аж ніяк не свідчить про те, що ОСОБА_3 до будинку не проникав та будь-якого майна не викрадав.
Оцінюючи в сукупності всі обставини по справі, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, доведена і його дії правильно кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.
Заходи забезпечення кримінального провадження в ході досудового розслідування до обвинуваченого не застосовувались.
Позовні вимоги по даному кримінальному провадженню потерпілою не заявлялись.
Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.
При призначенні виду й міри покарання суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Зокрема, суд бере до уваги те, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин в період іспитового строку. Суд також враховує особисті якості обвинуваченого, зокрема, те, що за місцем проживання він характеризується з негативної сторони, не користується авторитетом серед жителів села, не працює, зловживає алкогольними напоями, неодноразово притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності. Обставин, що пом`якшують покарання суд не вбачає. Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують відповідальність ОСОБА_3 не встановлено.
Тому при призначенні покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини справи, вказані дані про особу ОСОБА_3 , його відношення до скоєного, думку потерпілої ОСОБА_5 про призначення покарання обвинуваченому та вважає, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження ним нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст.71 КК України.
Питання про речові докази суд вважає необхідним вирішити в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним по ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі.
Відповідно ст. 71 КК України до покарання за даним вироком ОСОБА_3 частково приєднати покарання за вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 12 листопада 2015 року та призначити йому остаточну міру покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Строк покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання після набрання вироком законної сили.
Речовий доказ по справі: бензопилу марки «Форте» залишити по належності потерпілій ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскарженим на протязі 30 днів з дня його оголошення до апеляційного суду Вінницької області через Калинівський районний суду Вінницької області.
СУДДЯ: