Справа № 743/842/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/155/2018
Категорія - ч.1 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 лютого 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника-адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000250,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коробки Ріпкинського району Чернігівської області, громадянина України, з професійною технічною освітою, не працюючого, не одруженого, який проживає по АДРЕСА_1 , 03.08.2015 року був засуджений Ріпкинським районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 263, ст. 75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 25 жовтня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 визнаний винним та засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднане невідбуте покарання за вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 03.08.2015 року та остаточно призначене покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Як установив суд, 25 травня 2017 року близько в 00 год. 30 хвилин ОСОБА_6 , реалізуючи злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу біля подвір`я будинку, АДРЕСА_1 , таємно викрав брухт чорного металу вагою 182 кг, вартістю 2,50 грн. за 1 кг на загальну суму 455 грн., що належав ОСОБА_9 , чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить вирок суду змінити через суворість призначеного покарання. Застосувати ст. 69 КК України, та перейти до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

ОСОБА_6 щиро розкаявся у вчиненому злочині, активно сприяв його розкриттю, має постійне місце проживання, вибачився перед потерпілим, в повному обсязі відшкодував завдану шкоду, а тому менш суворий вид покарання, який не буде пов`язаний з позбавленням, буде достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Заслухавши доповідача, захисника-адвоката та обвинуваченого, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили про пом`якшення покарання, прокурора, який заперечував проти доводів сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 таємному викраденні майна потерпілого ОСОБА_9 , відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, з якими погодилась сторона захисту, розгляд справи в суді першої інстанції відбувався за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України, в скороченому порядку.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен призначити його у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, крадіжку металобрухту у потерпілого ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_6 вчинив 25 травня 2017 року, під час іспитового строку за вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 03 серпня 2015 року, яким був засуджений за ч. 1 ст. 263, ст. 75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки.

У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд згідно ч. 3 ст. 78 КК України, до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує покарання, яке було призначене за попереднім вироком з дотриманням правил, визначених у ст. 71 КК України.

А саме, ч.4 ст. 71 КК України вимагає, щоб при складанні покарань за сукупністю вироків остаточне покарання було більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Призначаючи покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі, суд першої інстанції фактично збільшив покарання на один місяць.

Вчинення нового злочину під час іспитового строку є доказом неефективного звільнення від відбуття покарання та свідчить про неможливість виправлення обвинувачених без застосування реального покарання.

Крім того, згідно роз`яснень, що містяться у п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 „Про практику призначення судами кримінального покарання, у разі коли особа була засуджена до позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням, під час якого вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі.

З огляду на те, що ОСОБА_6 вчинив новий злочин під час іспитового строку за попереднім вироком, суд першої інстанції не мав законного права призначити покарання менше від 4 років позбавлення волі, а правила складання покарань за сукупністю вироків, вимагають призначення більш суворого покарання, в порівнянні з невідбутим.

Судом фактично призначене мінімально допустиме покарання, а прохання захисника про перехід до більш м`якого покарання, шляхом застосування положень ст. 69 КК України, задоволенню не підлягає, оскільки прямо суперечить вимогам ч. 4 ст. 71 КК України про вид та розмір покарання за сукупністю вироків.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 25 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і може бути оскаржена до Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12