Справа № 572/2181/16-к
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 жовтня 2017 року Сарненський районний суд Рівненської області
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження :
прокурора Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області
- ОСОБА_3
захисника - ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_5
потерпілого - ОСОБА_6
в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 24 квітня 2016 року близько 09 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у господарському приміщенні, розташованому у господарстві, що по АДРЕСА_1 , під час суперечки із ОСОБА_6 , яка виникла на грунті раптово виникших неприязних відносин, умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс один удар металевою частиною господарської сокири по голові останнього, в результаті чого ОСОБА_6 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді рубленої рани скроневої ділянки зліва, відкритого вдавленого перелому скроневої та тім`яної кісток зліва із забоєм головного мозку (важкого ступеня), які, згідно висновку судово-медичної експертизи, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент їх заподіяння.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_5 вину у скоєнні інкримінованого злочину визнав частково. По суті обвинувачений пояснив, що наприкінці квітня 2016 року отримав пенсійні виплати. Цього ж дня до нього прийшла дружина потерпілого ОСОБА_8 , яка просила її нагодувати. 24 квітня 2016 року біля 8 год. Знову прийшла ОСОБА_8 , за якою прийшов і ОСОБА_6 . Під час того, як обвинувачений та дружина потерпілого сиділи на підлозі господарського приміщення, потерпілий почав наносити дружині удари, від яких остання впала, після чого ОСОБА_6 продовжував наносити дружині удари ногами. З метою припинення дій ОСОБА_6 обвинувачений почав його відтягувати від дружини, під час чого потерпілий схопив його і почав стискати за горло. Зі слів обвинуваченого він змушений був захищатись від дій потерпілого, в зв`язку із чим взяв сокиру, яка була під рукою та наніс один удар потерпілому гострою частиною, після чого потерпілий впав, однак, детально пояснити яким чином відбувались вказані події обвинувачений не зміг. Обвинувачений заперечує, що мав на меті заподіяти потерпілому тілесні ушкодження, а наніс удар сокирою виключно з метою самозахисту.
Крім часткового визнання вини обвинуваченим, його винність у вчиненні вказаного злочину повністю доводиться доказами, дослідженими в ході судового розгляду, які, відповідно до ст.ст.85,86 КПК України, судом визнаються належними та допустимими.
Із протоколу огляду місця події, проведеного на підставі заяви власника, а саме : господарства ОСОБА_9 , розташованого по АДРЕСА_1 , встановлено, що на території вказаного будинковолодіння розташована господарська споруда дерев`яна дровітня, при вході до якої виявлено матрац, ковдру, на якій знаходиться куртка із плямами бурого кольору, ззовні схожими на кров. Аналогічні плями виявлені на обгортці з-під морозива, шортах, светрі, виявлених у вказаному господарському приміщенні, а також на стіні цього приміщення. В ході огляду місця події із приміщення дровітні вилучено господарську сокиру із дерев`яним руків`ям (а.к.п.8-20).
Допитаний судом свідок ОСОБА_9 показав, що у квітні 2016 року у господарському приміщенні належного свідку будинковолодіння проживав ОСОБА_5 . В один із днів свідка збудив ОСОБА_5 , який повідомив, що завдав ОСОБА_6 тілесні ушкодження.
Свідок ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_10 в суді показали, що вони не були безпосередніми свідками конфлікту між обвинуваченим та потерпілим, однак, цього дня бачили ОСОБА_6 , який перебував у сараї, що у господарстві ОСОБА_9 , при чому на голові у останнього була кров.
Крім цього, свідок ОСОБА_11 в суді показала, що в один із днів у квітні 2016 року біля 9 год. проходила повз будинковолодіння по АДРЕСА_1 , на подвір`ї якого перебували ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які між собою конфліктували, під час чого обвинувачений завдав удар потерпілому палицею по спині, після чого останній вийшов з подвір`я, при чому на голові ОСОБА_6 була кров.
Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в суді підтвердили, що в один із днів весною 2016 року проїжджали по АДРЕСА_1 , де під парканом побачили чоловіка, голова якого була у крові, в зв`язку із чим ОСОБА_12 , який є медичним працівником, було надано невідкладну першу допомогу потерпілому, при чому у потерпілого була рана лобно-тім`яної частини голови.
В ході огляду речей потерпілого ОСОБА_6 встановлено, що на передній частині светра, у верхній частині спортивних штанів та на парі чоловічого взуття наявні плями бурого кольору, ззовні схожі на кров (а.к.п.40-42).
Як встановлено в ході проведених у даному кримінальному провадженні судових імунологічних експертиз кров як ОСОБА_6 так і ОСОБА_8 відноситься до групи А(ІІ) з ізогемаглютеніном анти-В системи АВ0, кров ОСОБА_5 відноситься до групи В(ІІІ) з ізогемаглютеніном анти-А системи АВ0 (висновок №2.2-111/16 від 20 травня 2016 року, №2.2-109/16 від 19 травня 2016 року, № 2.2-110/16 від 20 травня 2016 року - а.к.п.65-67, 95-97, 144-146).
Із висновків експерта судових імунологічних експертиз № 2.2-115/16 від 17 червня 2016 року та № 2.2-112/16 від 1 червня 2016 року встановлено, що на вилучених під час огляду місця події упаковці з-під морозива, змиві, шапці, 2 куртках, светрі, шортах та на одязі потерпілого, а саме : светрі, спортивних штанах та взутті виявлено кров людини, яка відноситься до групи А (ІІ) з ізогемаглютенінами анти-В системи АВ0, походження якої від потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_8 (за наявності у останньої пошкоджень із зовнішньою кровотечею) не виключається, від підозрюваного ОСОБА_5 виключається (а.к.п.33-38, 48-51).
Крім цього, в ході досудового слідства на підставі письмової заяви ОСОБА_5 у обвинуваченого були вилучені належні останньому штани та гумові тапки, в ході огляду яких встановлено, що вказані предмети є забрудненими (а.к.п.70, 71-73). В ході проведеної судової імунологічної експертизи висновок № 2.2-113/16 від 24 травня 2016 року, встановлено, що на представлених на експертизу тапках та штанах виявлено кров людини, походження якої від ОСОБА_5 виключається, від ОСОБА_6 та ОСОБА_8 не виключається (а.к.п.79-84).
В ході проведення судово-медичної експертизи відносно ОСОБА_8 ознак наявності у неї ознак зовнішньої кровотечі не встановлено, оскільки експертом у останньої виявлені тілесні ушкодження у виді синця чола зліва, синця-гематоми лівої щоки, синця правої навколо орбітальної ділянки (із тотальним субкон`юктивальним крововиливом в праве око), термін заподіяння яких може відповідати на 24 квітня 2016 року, що встановлено із висновку експерта № 114 від 25 квітня 2016 року (а.к.п.88).
Відповідно до висновку експерта судової імунологічної експертизи №2.2-114/16 від 20 травня 2016 року на представленій на експертизу сокирі, вилученій в ході огляду місця події 24 квітня 2016 року у господарстві по АДРЕСА_1 кров не виявлено (а.к.п.26-28).
Однак, в суді під час дослідження речового доказу обвинувачений вказував, що надана стороною обвинувачення сокира саме та, якою він завдав удар потерпілому.
Із висновку експерта проведеної у даному кримінальному провадженні судово-медичної експертизи № 111 від 25 квітня 2016 року встановлено, що згідно медичних документів ОСОБА_6 знаходився на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Сарненської ЦРЛ з 24 квітня по 24 квітня 2016 року з діагнозом : відкрита черепно-мозкова травма, вдавлений перелом тім`яно-скроневої кістки зліва, забій головного мозку важкого ступеня, забійна рана тім`яно-скроневої ділянки голови (підтверджено даними рентгендослідження). Таким чином у ОСОБА_6 мали місце тілесні ушкодження у вигляді рубленої рани скроневої ділянки зліва, відкритого вдавленого перелому скроневої та тім`яної кісток зліва із забоєм головного мозку (важкого ступеня), яке відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння. Термін заподіяння такого тілесного ушкодження може відповідати на 24 квітня 2016 року. Ушкодження виникло внаслідок травматичної дії твердим предметом із достатньо значною травмуючою силою, судячи з характеру перелому, ймовірніше всього, це ушкодження було завдано потерпілому внаслідок ударної дії твердим предметом із обмеженою контактуючою поверхнею. Отримання такого ушкодження потерпілим внаслідок падіння тіла людини з висоти власного зросту, з подальшим співударом о твердий плаский предмет, при умовах як пасивного (самовільного), так і активного (штовхання, тощо) - виключається (а.к.п.53-54).
Таким чином, наведені вище докази беззаперечно доводять факт заподіяння обвинуваченим потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні в момент їх заподіяння, у час, місці, вказаних в обвинувальному акті.
Однак, обвинувачений зазначає, що діяв в межах необхідної оборони, так як потерпілий стискав його шию, внаслідок чого обвинувачений завдав ОСОБА_6 удар сокирою.
Згідно з ч. 1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Слід мати на увазі, що стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.
Із висновку №115 від 25 квітня 2016 року судово-медичної експертизи, проведеної відносно ОСОБА_5 встановлено, що при судово-медичній експертизі обвинуваченого встановлено наявність у останнього тілесних ушкоджень у вигляді овального садна-подряпини бокової поверхні середньої частини шиї справа, лінійного садна лицевої поверхні правої вушної раковини, які виникли внаслідок не менше як двох травматичних дій (по механізму тертя-скользіння) тупим твердим предметом (предметами) із обмеженою контактуючою поверхнею. Термін заподіяння яких може відповідати 24 квітня 2016 року (а.к.п.136).
Вказаним доказом спростовуються покази обвинуваченого в тій частині, що він був вимушений захищатись від потерпілого, який стискав його за горло, оскільки експерт прийшов до висновку, що травмуючим механізмом під час отримання обвинуваченим описаних тілесних ушкоджень не є стискання, а є принцип тертя-скользіння.
Крім цього, із показів свідка ОСОБА_11 встановлено, що між потерпілим та обвинуваченим після заподіяння ОСОБА_6 удару сокирою, продовжувався конфлікт, під час якого вони шарпали один одного, що не виключає можливість подальшого заподіяння ними один одному інших тілесних ушкоджень.
З урахуванням ст.36 КК України при вирішенні питання наявності в діях обвинуваченого необхідної оборони слід встановити наявність реальної загрози заподіяння йому потерпілим певної шкоди.
Під час судового розгляду потерпілий показав, що біля 9 год. в один із днів у квітні 2016 року прийшов до господарства ОСОБА_9 , де перебувала дружина потерпілого. Потерпілий виявив дружину - ОСОБА_8 у дровітні вказаного господарства. Оскільки остання була у стані сп`яніння, потерпілий почав наносити їй удари по обличчю, під час чого відчув удар по голові. Обернувшись потерпілий побачив ОСОБА_5 в руках якого була сокира. Зі слів потерпілого коли він зайшов до господарської будівлі, де перебувала його дружина, ОСОБА_5 вийшов із вказаного приміщення, а тому жодних ударів останньому потерпілий не наносив. Потерпілий показав, що удар йому було завдано під час того, як він схилився над дружиною, однак, удар частково прийшовся у ліву скроневу частину голови потерпілого.
Допитана судом свідок ОСОБА_8 показала, що дійсно під час вказаних вище обставин перебувала у ОСОБА_5 , детально обставин подій, що відбувались не пам`ятає, так як перебувала у стані алкогольного сп`яніння, однак, підтвердила, що удар ОСОБА_6 . ОСОБА_5 наніс у той час, коли останній її будив, вдаривши потерпілого ззаду.
В ході проведених із потерпілим та обвинуваченим слідчих експериментів, останні давали послідовні покази щодо обставин, за яких потерпілому було завдано удар сокирою. При чому в цій частині покази потерпілого та обвинуваченого не суперечили один одному. Так, потерпілий пояснив, що після словесної суперечки він почав будити дружину, під час чого відчув удар по голові, в свою чергу обвинувачений зазначав, що після того, як потерпілий схватив його за горло, він вийшов із приміщення дровітні, де залишався потерпілий, взяв сокиру та, повернувшись, наніс йому удар по голові (а.к.п.106-108, 160-163).
Відповідно до висновків №246/111 та №247/115 додаткової судово-медичної експертизи, призначеної під час судового розгляду покази як потерпілого ОСОБА_6 , так і обвинуваченого ОСОБА_5 , дані ними під час слідчого експерименту в частині механізму отримання тілесних ушкоджень, не суперечать судово-медичним даним.
Враховуючи наведені вище докази, суд розцінює покази, дані обвинуваченим в суді як такі, що спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, оскільки детально пояснити в суді яким саме чином відбувались події за його версією, а саме : яким чином обвинувачений взяв у руки сокиру, в той час як потерпілий стискав його за горло, обвинувачений не зміг, посилаючись на те, що ймовірно, втрачав свідомість від стискання його горла.
Вказані докази спростовують позицію сторони захисту стосовно того, що удар сокирою обвинуваченим було завдано потерпілому в умовах необхідної оборони із перевищенням її меж. Оскільки дослідженими доказами не підтверджено факт наявності з боку потерпілого реальної загрози або створення реальної загрози заподіяння потерпілим шкоди обвинуваченому, в зв`язку з чим суд вважає доведеною винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину при викладених у вироку обставинах.
Із висновку №150/16 від 30 травня 2016 року комплексної судової психолого-психіатричної експертизи встановлено, що ОСОБА_5 якою-небудь психічною хворобою не страждає. Під час скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, на момент скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення в тимчасово хворобливому стані не перебував, міг віддавати звіт своїм діям та керувати ними. ОСОБА_5 не є душевнохворим, застосування відносно нього примусових мір медичного характеру не потребує (а.к.п.182-185).
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів.
По місцю проживання Чудельською сільською радою обвинувачений характеризується як особа, на яку скарг не надходило, до односельців ставиться з повагою.
Обставиною, яка, відповідно до ст.66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченого є активне сприяння розкриттю злочину під час досудового розслідування.
Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 відповідно до ст.67 КК України, є вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Суд, враховуючи сукупність наведених обставин справи, тяжкість вчиненого злочину, вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, вважає, що слід призначити покарання ОСОБА_5 в межах санкції частини статті, за якою останнього притягнуто до відповідальності, обравши його у виді позбавлення волі. Однак, з огляду на дані про особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання - визначити термін покарання ближче до нижчої межі вказаного виду покарання, передбаченої санкцією ч.1 ст.121 КК України, що буде необхідним й достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого.
Суд, з урахуванням вимог ч.2 ст.4 КК України, якою встановлено, що злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння, вважає за необхідне застосувати в даному випадку ч.5 ст.72 КК України у редакції, що діяла на момент попереднього ув`язнення ОСОБА_5 та провести йому зарахування терміну попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд,-
З А С У Д И В :
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, призначивши покарання у виді п`яти років позбавлення волі.
До моменту набрання вироком законної сили обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши під варту в залі суду.
Строк покарання ОСОБА_14 обраховувати з моменту затримання.
Зарахувати, відповідно до ст.72 КК України, у строк покарання ОСОБА_14 термін попереднього ув`язнення з моменту обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою з 26 квітня 2016 року по 21 квітня 2017 року, зарахувавши 2 дні затримання : 24 квітні та 25 квітня 2016 року - із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_7 на підставі ст.124 КПК України документально підтверджені витрати на залучення експерта у сумі 7043 грн. 20 коп.
Речові докази : сокиру, 2 чоловічі куртки, шорти, шапку, які знаходяться у Сарненському ВП ГУНП в Рівненській області повернути ОСОБА_9 , чоловічий светер, спортивні штани, чоловічі туфлі, вилучені у потерпілого, які знаходяться у Сарненському ВП ГУНП в Рівненській області повернути ОСОБА_6 , чоловічий светер, штани , гумові тапки, які знаходяться у Сарненському ВП ГУНП в Рівненській області повернути ОСОБА_5 , пакет з-під морозива, ватно-марлевий тампон зі змивами крові, які знаходяться у Сарненському ВП ГУНП в Рівненській області знищити.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Сарненський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження можуть отримати копію вироку в суді.

Суддя підпис
Копія вірно
Суддя Сарненського районного суду
Рівненської області ОСОБА_15