Справа № 635/7421/17
Провадження № 1-в/635/44/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2018 року смт. Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області в складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кудлаївка Новгород-Сіверського району Чернігівської області, громадянина України, до арешту мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, раніше судимого: 1) 04.05.2006 року Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області за ст. 185 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі; 2) 08.07.2009 року Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області за ст. 186 ч. 2, 71 КК України до 5 років 1 місяців позбавлення волі. Звільнений 01.03.2013 року умовно-достроково на невідбуту частину 1 рік 2 місяці 17 днів.
Засудженого: 13.11.2013 року Комінтернівським районним судом міста Харкова за ст. 186 ч. 2, 70, 71 КК України до 6 років позбавлення волі. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 29.01.2016 року в зв`язку зі змінами ст. 72 ч. 2 КК України, внесеними Законом України від 26.11.2015 року зараховано час тримання під вартою з 25.08.2013 року по 15.05.2014 року.
УСТАНОВИВ:
до Харківського районного суду Харківської області надійшла заява засудженого ОСОБА_4 , який просить суд застосувати до нього ст. 81 КК України.
До суду подані клопотання засудженого та представника Темнівської ВК (№ 100) про розгляд клопотання за їх відсутності.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти умовно-дострокового звільнення засудженого.
Вислухавши в судовому засіданні думку прокурора та дослідивши надані суду матеріали особової справи засудженого, судом встановлено наступне.
ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком від 13.11.2013 року Комінтернівського районного суду міста Харкова, яким засуджений за ст. 186 ч. 2, 70, 71 КК України до 6 років позбавлення волі. Початок строку відбування покарання 25.08.2013 року кінець строку - 05.12.2018 року з урахуванням ухвали Харківського районного суду Харківської області від 29.01.2016 року про зарахування строку попереднього ув?язнення.
Відповідно до вимог ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Остання характеристика, затверджена 3.01.2018 року містить висновок про те, що засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Між тим, при детальному дослідженні матеріалів особової справи суд встановив, що такий висновок зроблений передчасно, не співпадає з іншими матеріалами особової справи, а текст характеристики не містить відомості про обставини, які дали підстави прийти до такого висновку.
Матеріали особової справи свідчать, що засуджений неодноразово давав свої пояснення стосовно конфліктних ситуацій між ним з іншими засудженими, доставлявся до чергової частини.
Характеристика зазначає, що засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 25.08.2013 року. Під час тримання в державній установі «Харківська установа виконання покарань (№27)», де характеризувався посередньо, порушень вимог режиму тримання не допускав. Заохочень та стягнень не мав, до праці не залучався.
Під час тримання на дільниці СІЗО при «Темнівська виправна колонія (№100)» характеризувався негативно. За порушення режиму тримання притягувався до дисциплінарної відповідальності один раз.
З 05.06.2014 року відбуває покарання в Темнівській виправній колонії (№ 100). За час відбування покарання за допущене порушення вимог режиму тримання притягувався до дисциплінарної відповідальності п`ять разів, на даний час стягнення погашене у встановленому законом порядку, характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений адміністрацією установи шість разів.
Отже, при наявності інших позитивних відомостей про засудженого, таку його поведінку в місцях позбавлення волі не можна називати сумлінною.
Крім того, питання щодо можливого застосування ст. 100,101 КВК України було розглянуто 23.03.2016 року, комісією установи було відмовлено в застосуванні даної пільги, як особі яка не стає на шлях виправлення.
Питання щодо можливого застосування ст. 82 КК України було розглянуто 28.12.2016 року, комісією установи було відмовлено в застосуванні даної пільги, як особі яка не стала на шлях виправлення.
Питання щодо можливого застосування ст. 81 КК України було розглянуто 29.06.2017 року, комісією установи було відмовлено, як особі яка подала заяву про відмову в застосуванні даної пільги.
За таких обставин слід враховувати, що законом встановлено порядок умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Зокрема, відповідно до вимог ч. 2 ст. 154 КВК України стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленої Кримінальним кодексом України частини строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.
Зміст зазначеної норми закону свідчить про те, що за наявності достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення засуджених до позбавлення волі закон встановлює місячний термін, протягом якого подання про умовно-дострокове звільнення адміністрацією установи виконання покарань надсилається до суду. Такого клопотання до суду до цього часу не подано, хоча з моменту звернення засудженого до суду минуло більше місяця. Зазначене підтверджує, що адміністрація установи виконання покарань не має достатніх даних вважати засудженого таким, що сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Стосовно засудженого складались характеристики від 23.03.2016 року, 28.12.2016 року та 29.06.2017 року, однак жодна із них не містить даних про те, що засуджений ОСОБА_4 в зазначений період хоча б став на шлях виправлення.
Матеріали особової справи свідчать про те, що засуджений ОСОБА_4 на час звернення до суду із своїм клопотанням не отримав соціальної пільги відповідно до ст. ст. 100, 101 КВК України як особа, що стала на шлях виправлення.
Суд також враховує, що раніше до засудженого ОСОБА_4 застосовувалось умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, але новий злочин вчинено саме за період невідбутої частини покарання за попереднім вироком і остаточне покарання призначено за ст. 71 КК України за сукупністю вироків.
Підсумовуючи наведене суд вважає, що матеріали особової справи і дані про особу засудженого не дають суду достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_4 від подальшого відбування покарання і суд відмовляє в задоволенні поданого клопотання.
Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 7 днів з дня її проголошення до судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області.

Суддя: ОСОБА_1