Справа № 592/5351/16-к
Провадження № 1-кп/592/82/17
ВИРОК
12 грудня 2017 року м.Суми Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря- ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Суми , громадянина України, не
одруженого, раніше не судимого, не працюючого,
зареєстрованого та проживаючого за адресою :
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.1 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора- ОСОБА_4 ,
захисника- ОСОБА_5 ,
законного представника обвинуваченного ОСОБА_3 - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
представника служби у справах дітей Сумської міської ради- ОСОБА_7 ,
представника відділу ювенальної превенції Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_8 ,
12.05.2017 , близько, о 19 год. неповнолітній обвинувачений ОСОБА_9 , перебуваючи на вул. Псільській м. Суми біля мосту через річку Псел, побачив раніше не знайомого неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 , і в цей час у нього виник умисел , спрямований на відкрите викрадення майна потерпілого ОСОБА_10 , а саме мобільного телефону Lenovo А6010.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи противоправний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання , діючи умисно , з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, обвинувачений ОСОБА_9 , зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_10 , попросив останнього передати йому мобільний телефон. В свою чергу, потерпілий, не будучи обізнаний про злочинний умисел ОСОБА_9 , передав йому свій мобільний телефон Lenovo А6010. Після цього , ОСОБА_9 , зробивши вигляд, що зателефонував , вийняв з мобільного телефону СІМ карту та карту пам`яті , та передав їх потерпілому ОСОБА_10 , а сам мобільний телефон поклав до кишені кофти , в яку був одягнений. Потерпілий ,зрозумівши , що відносно нього вчинені неправомірні дії , став вимагати повернути йому мобільний телефон , на що обвинувачений ОСОБА_9 відмовився. Відкрито заволодівши викраденим майном і отримавши його в своє повне розпорядження, обвинувачений ОСОБА_9 з місця вчинення злочини зник, завдавши потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 3469 грн..
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненому ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.1 КК України , визнав повністю та пояснив , що 12.05.2016 , близько, о 18 год. він разом з раніше знайомим ОСОБА_11 знаходився біля мосту по вул. Псільській м. Суми , де побачив раніше незнайомого потерпілого ОСОБА_10 . Маючи намір заволодіти належним потерпілому мобільним телефоном, він попросив у потерпілого мобільний телефон, повідомивши , що йому необхідно вчинити дзвінок. На його прохання ОСОБА_10 погодився. Після того , як отримав від потерпілого мобільний телефон , не зважаючи на неодноразові вимоги останнього повернути мобільний телефон , він покинув місце події. Присутньому під час подій знайомому ОСОБА_11 не було відомо , що він забрав у ОСОБА_10 мобільний телефон.
Законний представник обвинуваченого ОСОБА_9 ОСОБА_12 , мати обвинуваченого, пояснила , що вихованням сина ОСОБА_3 і його матеріальним забезпеченням займається вона одна. Про вчинене сином кримінального правопорушення відносного потерпілого ОСОБА_10 їй стало відомо з повідомлення працівників поліції. Сина характеризує позитивно. Заявлений потерпілим та цивільними позивачами цивільні позови визнає частково у зв`язку з відсутністю у неї матеріальної можливості їх задовольнити в повному обсязі.
Крім визнання обвинуваченим ОСОБА_9 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.1 КК України, його вина підтверджується показами потерпілого, його законного представника, свідка та письмовими доказами.
Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 пояснив , що 12.05.2016 , близько, о 18 год., проходячи біля мосту по вул. Псільській в м. Суми, до нього підійшли раніше незнайомі особи , один з яких був обвинувачений ОСОБА_9 , який попросив у нього мобільний телефон для вчинення дзвінка. Після того, як потерпілий передав мобільний телефон ОСОБА_9 , той ,діючи спільно разом зі своїм знайомим ОСОБА_11 ,висловлюючи до потерпілого погрози щодо застосування насильства, не реагуючи на вимоги потерпілого повернути мобільний телефон , повернув сім-карту , а мобільний телефон забрав собі.
Просить стягнути з законного представника обвинуваченого ОСОБА_13 на його користь моральну шкоду в сумі 5000 грн. , оскільки в наслідок незаконних дій обвинуваченого ОСОБА_9 він відчув глибокі душевні переживання за власну безпеку , безпечність володіння і користування майном , створили відчуття страху та безпеки, був порушений звичайний спосіб життя.
Допитаний в судовому засіданні свідок захисту ОСОБА_14 пояснив , що у травні 2016 року він разом з раніше знайомим ОСОБА_9 перебував в районі мосту по вул. Псільській м. Суми , де зустріли раніше незнайомого потерпілого ОСОБА_10 . В той час, коли він розмовляв по телефону , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 знаходились від нього на відстані, близько, 15 метрів. В процесі розмови ОСОБА_10 передав ОСОБА_9 мобільний телефон , після чого ОСОБА_9 підійшов до нього , і вони разом продовжили гуляти. ОСОБА_9 ж пішов в іншому напрямку. ОСОБА_9 не повідомляв йому про обставини незаконного заволодіння ним належним ОСОБА_10 мобільним телефоном.
Вина обвинуваченого ОСОБА_9 підтверджується письмовими доказами :
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.05.2016 , згідно даним якого потерпілий ОСОБА_10 впізнав по фотознімку особу під №3 як особу, яка стояла поряд з особою, яка забрала у нього мобільний телефон (а.с.200-201);
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.05.2016 , відповідно до якого ОСОБА_15 впізнав по фотознімку особу під №1;
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.05.2016 , згідно даним якого потерпілий ОСОБА_10 впізнав по фотознімку особу під № 4, як особу, яка забрала у нього мобільний телефон (а.с.205-206);
-протоколом огляду місця події від 14.05.2016, відповідно до якого у ОСОБА_15 вилучено мобільний телефон Lenovo А6010 (а.с.208);
-протоколом огляду предмету від 14.05.2016, предметом огляду відповідно до якого є мобільний телефон Lenovo А6010 (а.с.209-210).
Здобуті під час досудового розслідування і дослідженні в судовому засіданні докази суд визнає об`єктивними і допустимими .
Отже , за викладених обставин суд вважає доведеною вину ОСОБА_9 у вчиненні умисного, незаконного кримінального правопорушення відносного потерпілого ОСОБА_10 .
Тому при ухваленні вироку суд за основу бере пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_10 , свідка захисту ОСОБА_16 та вищеперераховані письмові докази.
Зіставивши ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, і встановлені судом ознаки злочинного діяння, вчиненого ОСОБА_9 , суд дійшов до висновку про те, що вони відповідають один одному. Таким чином, суд визнає доведеним обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, а отже його дії необхідно кваліфікувати як відкрите викрадення чужого майна.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності за вмисний злочин , не працює, на обліку у нарколога і псіхіатра не перебуває.
Згідно ч. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.
Крім того, суд бере до уваги положення п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання № 7 від 24.10.2003 року, згідно якому, виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , згідно ст. 66 КК України, суд вважає повне визнання вини.
Крім того, враховуючи, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, мають бути суворо додержані вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за можливе взяти до уваги наступне.
Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винної особи, вчинення винним злочину вперше при призначенні покарання обґрунтовується тим, що це може свідчити про відсутність у винного стійких злочинних навиків, і, відповідно, про меншу суспільну небезпеку цієї особи.
Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винної особи, повне визнання особою своєї вини у вчиненні злочину обґрунтовується тим, що така особа заслуговує поблажливого ставлення до себе, оскільки вона щиро кається у вчиненні злочину.
Отже, враховуючи тяжкість злочинів, особу обвинуваченого та інші обставини справи, відтак суд дійшов до висновку про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, необхідного й достатнього для його виправлення та перевиховання, та попередження вчинення ним нових злочинів, без ізоляції від суспільства в межах санкції статті 186 ч.1 КК України.
Обвинуваченим ОСОБА_9 подана заява про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він на час вчинення злочину був неповнолітнім. Законний представ обвинуваченого ОСОБА_17 та захисник ОСОБА_5 також просять застосувати відносного обвинуваченого вимоги Закону України «Про амністію у 2016 році».
Відповідно до п. «а» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким, відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким, відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, підлягають особи, які на момент вчинення злочину були неповнолітніми.
Обвинувачений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент вчинення злочину- 12.05.2016 був неповнолітньою особою.
Відповідно до ст. 12 КК України , злочин, вчинений ОСОБА_9 за ст. 186 ч.1 КК України , відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання за вироком суду на підставі п. «а» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Потерпілим ОСОБА_18 заявлений цивільний позов про відшкодування на його користь моральної шкоди в сумі 5000 грн. , з вище зазначених підстав.
Цивільними позивачами ОСОБА_19 та ОСОБА_20 також заявлені цивільні позови про стягнення з законного представника обвинуваченого ОСОБА_17 моральної шкоди в розмірі по 2500 грн. на користь кожного , посилаючись на те, що у зв`язку із вчиненням ОСОБА_9 відносно їх сина кримінального правопорушення, їм необхідно було виділяти значний час з власного особистого життя для відвідування слідчого , прибуття для участі в діях, передбачених КПК України , вони були позбавлені можливості вести звичайний спосіб життя.
Вирішуючи питання по цивільним позовом , суд виходить з наступного.
У відповідності зі ст.. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди , завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та страждань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях , заподіяних противоправною поведінкою щодо самої особи , членів її сім`ї чи близьких родичів , у душевних стражданнях у зв`язку зі знищенням або пошкодженням майна фізичної особи, в приниженні честі , гідності , а також ділової репутації фізичної особи.
Згідно ст.. 1167 ЦК України моральна шкода , завдана фізичній особі неправомірними діями , відшкодовується особою , яка заподіяла цю шкоду за наявності її вини.
Судом встановлено , що внаслідок скоєного злочину ОСОБА_9 , потерпілому ОСОБА_10 була заподіяна моральна шкода , оскільки був порушений його звичайний спосіб життя і він вимушена був прикладати додаткових зусиль для організації свого життя. Крім того , при вирішенні судом питання про розмір відшкодування моральної шкоди , суд бере до уваги характер злочину , глибину фізичних і душевних страждань потерпілого, а також обставини заподіяння шкоди. Таким чином , виходячи з принципів розумності , справедливості та зваженості , суд приходить до висновку , що позовні вимоги потерпілого про стягнення моральної шкоди підлягають часткову задоволенню в сумі 2000 грн..
Відповідно до роз`яснень, які містить в п.6 постанови Пленуму ВС України N 6 від 27.03.92 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна неповнолітнім віком від 15 до 18 років, згідно зі ст. 1179 ЦК України, відшкодовується самим заподіювачем. Якщо в останнього немає майна або заробітку, достатнього для відшкодування заподіяної ним шкоди, відповідний обов`язок покладається на його батьків (усиновителів) або піклувальників. Цей їх обов`язок припиняється при досягненні заподіювачем повноліття або появи в нього майна чи заробітку, достатніх для відшкодування шкоди.
Враховуючи наведене, суд вважає необхідним в відшкодування моральної шкоди стягнути з ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_10 2000 грн..В разі відсутності у ОСОБА_9 коштів чи майна, достатнього для відшкодування збитків, стягнення проводити з його законного представника ОСОБА_6 ..При досягненні ОСОБА_9 повноліття стягнення проводити з нього особисто.
Заявлений цивільний позов позивачем ОСОБА_19 задоволенню не підлягає за необгрунтованності, оскільки у кримінальному провадженні може бути заявлений позов про відшкодування шкоди, спричинений злочином. ОСОБА_19 не являється потерпілою особою по кримінальному провадженню , що свідчить про відсутність заподіяння йому незаконними діями обвинуваченого ОСОБА_9 моральних страждань.
Заявлений цивільний позов позивачем ОСОБА_20 слід залишити без розгляду у зв`язку з не підтримання його в судовому засіданні.
Відповідно до ч.7 ст. 128 КПК України, особа, цивільний позов якої залишено без розгляду має право пред"явити його в порядку цивільного судочинства.
Документально підтверджені процесуальні витрати у справі на залучення експерта, пов`язані з проведенням судової товарознавчої експертизи в сумі 263,88 грн. слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 , а в разі відсутності у нього коштів чи майна, достатнього для відшкодування збитків, стягнення проводити з його законного представника ОСОБА_6 ..При досягненні ОСОБА_9 повноліття стягнення проводити з нього особисто.
Питання про речові докази слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, Законом України «Про амністію у 2016 році» ,суд,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 100 (сто) годин громадських робіт.
На підставі пункту «а» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 року» звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного за цим вироком покарання.
Позовні вимоги ОСОБА_18 про відшкодування завданих моральних збитків задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_18 в відшкодування моральної шкоди 2000 грн.. В разі відсутності у ОСОБА_3 коштів чи майна, достатнього для відшкодування збитків, стягнення проводити з його законного представника мати- ОСОБА_12 . При досягненні ОСОБА_3 повноліття стягнення проводити з нього особисто.
В задоволенні позову ОСОБА_19 про стягнення з ОСОБА_6 в відшкодування моральної шкоди в сумі 2500 грн. відмовити за необгрунтованістю.
Цивільниій позов ОСОБА_20 про стягнення з ОСОБА_6 в відшкодування моральної шкоди 2500 грн. залишити без розгляду, який має право пред"явити його в порядку цивільного судочинства.
Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати в сумі 263.88 грн. на користь держави. В разі відсутності у ОСОБА_3 коштів чи майна, достатнього для відшкодування збитків, стягнення проводити з його законного представника мати- ОСОБА_12 . При досягненні ОСОБА_3 повноліття стягнення проводити з нього особисто.
Речові докази по справі: мобільний телефон Lenovo А6010, переданий на збереження потерпілому ОСОБА_18 , залишити йому за належністю.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги , якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1