Справа № 339/104/18
Провадження № 1-кп/350/68/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2018 року смт. Рожнятів
Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисників обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у кримінальному провадженні № 0000668 від 27.10.2017 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 185 ч. 5, 185 ч. 5 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 185 ч. 5, 185 ч. 5, 309 ч. 2, 263 ч. 1 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 185 ч. 5, 309 ч. 1 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 5 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 185 ч. 5, 309 ч. 2 КК України, ОСОБА_11 , у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 185 ч. 5, 185 ч. 5, 209 ч. 1, 309 ч. 2, 309 ч. 2, 263 ч. 1 КК України, клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу,

ВСТАНОВИВ:

04 квітня 2018 року до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000668 внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань 27.10.2017 року.

Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 04 квітня 2018 року дане кримінальне провадження призначене до підготовчого судового засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявила клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, яке мотивоване тим, що під час досудового розслідування відносно ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався судом, останній раз ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду 01.03.2018 року, строком на 60 днів, тобто до 09.04.2018 року включно. Заявлені під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати, а саме те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого йому загрожує покарання від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, і з огляду на тяжкість та неминучість покарання може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, оскільки такі ще не допитані судом, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він ніде не працює, його джерело існування невідоме, а тому інші запобіжні заходи є недостатніми для запобігання вказаним ризикам та не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_12 заперечив з приводу заявленного клопотання, посилаючись на відсутність та недоведеність прокурором підстав, передбачених ст. 177 КПК України, а саме на те, що докази тиску на свідків та потерпілих з боку ОСОБА_6 відсутні, ризик можливого ухилення обвинуваченого від суду жодним чином не підтверджений. Вважає, що необхідно відмовити у задоволенні клопотання прокурора та обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою а обрати цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю.

Обвинувачеий ОСОБА_6 підтримав позицію свого захисника.

Розглянувши клопотання прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, заслухавши думку обвинуваченого та його захисника з приводу заявленого клопотання, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно вимог ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

За змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що ухвалою слідчого судді Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 13 жовтня 2017 обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який останній раз продовжений слідчим суддею Івано-Франківського міського суду 01 березня 2018 року.

Строк тримання під вартою обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_6 спливає 09 квітня 2018 року.

За висновком Конституційного Суду України, викладеним в рішенні від 23.11.2017 № 1-р/2017, продовження дії заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту та тримання під вартою, обраних під час досудового розслідування, без перевірки судом обґрунтованості підстав для їх застосування, суперечить вимогам обов`язкового періодичного судового контролю за застосуванням запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність (ч. 2 ст. 29 Конституції України).

Крім того, Конституційний Суд України зазначив, що висновки слідчого судді щодо будь-яких обставин, які стосувалися суті підозри, обвинувачення та були взяті до уваги при обґрунтуванні запобіжного заходу, обраного під час досудового розслідування, для суду на стадії судового провадження не є преюдиційними. У підготовчому провадженні суд має перевірити обґрунтованість застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, та прийняти вмотивоване рішення, незважаючи на те, чи закінчився строк дії ухвали слідчого судді, постановленої на стадії досудового розслідування про обрання такого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Вирішуючи клопотання прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою; зокрема, при продовженні строку тримання під вартою суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин справи.

Як зазначено в рішенні ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В рішенні «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року зазначено, що тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Так, Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, переховування від суду, вчинення іншого правопорушення.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину проти власності. Санкція ч. 5 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні повторних злочинів, передбачених ч. 5 ст. 185 КК України, які відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, вік обвинуваченого та стан його здоров`я, сімейний стан, з урахуванням ризиків, визначених ст. 177 КПК, зокрема, розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 по суті даним складом суду не розпочато, потерпілі та свідки не допитані, матеріали справи не досліджені, відтак, існує ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, а також можливість обвинуваченого переховуватись від суду, можливість вчинити інший злочин, оскільки обвинувачений ніде не працює, а тому колегія суддів приходить до висновку про необхідність обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним, у сукупності із даними про особу обвинуваченого, з огляду на вірогідність переховуватися від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, спростовує доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, та можливість застосування до обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу.

Будь-яких нових даних про зменшення чи відсутність зазначених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, в судовому засіданні стороною захисту не надано.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Оскільки, жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, тому колегія суддів не вбачає будь-яких підстав для обрання обвинуваченому ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Разом з тим, згідно ст. 182 КПК України, суд з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення, майнового стану обвинуваченого, наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, визначає заставу, достатню для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України - в межах трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 528600 грн. (300 х 1762 грн. = 528600,00 грн.).

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Керуючись ст.ст. 131, 176-178, 182, 183-184,197, 314, 315 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу задовольнити.

Обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в установі виконання покарань № 12 м. Івано-Франківська, строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 11 год. 00 хв. 04 червня 2018 року.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_6 розмір застави в межах трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 528600,00 грн. (п`ятсот двадцять вісім тисяч шістсот гривень), яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області.

В разі внесення заставодавцем визначеної в ухвалі суми застави, покластни на обвинуваченого ОСОБА_6 наступні обовязки:

- прибувати за кожним викликом до суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у кримінальному провадженні;

Попередити обвинуваченого ОСОБА_6 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України з одночасним вирішенням питання, передбаченого ч. 10 ст. 182 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3