17.11.17
Справа № 690/382/17
Провадження № 1-кп/690/62/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 листопада 2017 року Ватутінський міський суд Черкаської області
у складі: головуючого - судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження :
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
захисника: ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі засідань приміщення суду матеріали кримінального провадження №1-кп/690/62/17 (справа №690/382/17), кримінальне провадження під час проведення досудового розслідування №0000447, внесеного 05.05.2016 р. до ЄРДР відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ватутіне Черкаської області, із середньою освітою, не працює, одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку ст. 89 КК України вважається особою, що не має судимостей,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 162 ч.1, 146 ч.2, 153 ч.1, 152 ч.2, 263 ч.1 КК України
в с т а н о в и в:
До Ватутінського міського суду Черкаської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 162 ч.1, 146 ч.2, 153 ч.1, 152 ч.2, 263 ч.1 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 05.05.2016 р. близько 07.00 год. незаконно проник до будинку потерпілої ОСОБА_6 , застосовуючи до неї фізичне насильство та погрожуючи зброєю вивів з належного їй помешкання, посадив у машину та перевіз до належного йому будинку. Цього ж дня в період часу з 08.00 год. до 09.00 год. всупереч волі потерпілої із застосуванням фізичного насильства задовольнив статеву пристрасть неприродним способом, після чого скоїв її зґвалтування.
Під час підготовчого засідання прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою в Черкаському СІЗО з огляду на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: свідки та очевидці вказаного кримінального правопорушення не допитані в судовому засіданні, що дає підстави вважати, що обвинувачений може незаконно впливати на них. Крім того, під час досудового розслідування ОСОБА_4 переховувався від досудового розслідування та суду, що дає достатньо підстав вважати, що у разі застосування відносно нього іншої міри запобіжного заходу він буде переховуватись від суду та застосування більш м`якої міри запобіжного заходу не забезпечить належної поведінки обвинуваченого. Також, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, сталих джерел прибутку не має, що дає підстави вважати, що в разі перебування на волі він зможе вчинити інший злочин.
Обвинувачений та його захисник, адвокат ОСОБА_5 , заперечили проти клопотання прокурора, просили застосувати інший вид запобіжного заходу, зокрема домашній арешт, та врахувати, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає у м. Ватутіне, одружений, за місцем проживання характеризується позитивно, має гіпертонічну хворобу ІІ ступеня, від органів досудового розслідування не ухилявся, отримав повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 152 КК України лише 19.09.2017 р., постійно проживав за місцем реєстрації у м. Ватутіне, не переховувався від слідства, крім того мав тривалі близькі стосунки з потерпілою.
Відповідно до положень ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам, зокрема: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка … у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.
Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи, репутацію обвинуваченого, майновий стан обвинуваченого, наявність судимостей у обвинуваченого та інші…
Відповідно до п. 3 ст.5 «Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини», кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.
При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Суд, з`ясувавши думку учасників судового провадження, прийшов до висновку, що на даній стадії судового розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задоволенню не підлягає з наступних підстав.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини згідно статті 178 цього Кодексу.
Крім цього, відповідно до положень ч.2 ст. 193 КПК України суд, до якого доставлений обвинувачений для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу, зобов`язаний роз`яснити його права: 1) мати захисника; 2) знати суть та підстави обвинувачення; 3) знати підстави його затримання; 4) відмовитися давати пояснення, показання з приводу підозри або обвинувачення; 5) давати пояснення щодо будь-яких обставин його затримання та тримання під вартою; 6) досліджувати речові докази, документи, показання, на які посилається прокурор, та надавати речі, документи, показання інших осіб на спростування доводів прокурора; 7) заявляти клопотання про виклик і допит свідків, показання яких можуть мати значення для вирішення питань цього розгляду.
За клопотанням сторін або за власною ініціативою суд має право заслухати будь-якого свідка чи дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу.
Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, обвинуваченого, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, або у будь-якому іншому правопорушенні.
При цьому надання суду інших документів, окрім визначених статтею 291 КПК України, до початку судового розгляду забороняється, а тому під час розгляду клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою в межах підготовчого судового засідання оголошені стороною захисту документи щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , зокрема: характеристика за місцем проживання, свідоцтво про одруження, будинкова книга, копії свідоцтв про смерть ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 (тесть і теща обвинуваченого), довідка на підтвердження особистих стосунків обвинуваченого з потерпілою, до матеріалів кримінального провадження долучені не були, а були досліджені судом з метою встановлення обґрунтованості ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України та обставин згідно положень ст. 178 цього Кодексу.
За клопотанням сторони захисту в межах розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу було заслухано свідка, ОСОБА_9 , яка є дружиною обвинуваченого, яка показала, що перебуває з обвинуваченим у шлюбі з 11.09.1999 р., постійно проживають та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . В минулому році в липні 2016 р. її чоловік, ОСОБА_4 , поїхав на ОСОБА_10 , і повернувся 25.10.2016 р. Після його повернення та за весь цей час вона не отримувала ніяких листів, з міліції до неї ніхто не приходив та не дзвонили. ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 померли її батьки, мати ОСОБА_7 , та вітчим ОСОБА_8 , яких вони спільно з чоловіком доглядали у с. Юрківка. Лише 19.09.2017 р. подзвонив їй чоловік та сказав що його затримали працівники поліції. До цього ніхто про нього не питав та нікуди його не викликали.
Прокурор зазначив в клопотанні про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, зокрема: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушення, з урахуванням обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих особі кримінальних правопорушень, проте не довід та не надав доказів тому, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті (ч.2 ст. 194 КПК України).

В клопотанні про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначені наступні ризики, зокрема: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушення, з урахуванням обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих особі кримінальних правопорушень, проте жоден із наведених у судовому засіданні доказів не довів недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, тобто п.3 ч.1 ст. 194 КПК України, а тому суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого виняткового запобіжного заходу - тримання під вартою, і у задоволенні клопотання прокурора відмовляє.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини 1 ст. 194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

При обранні іншого виду запобіжного заходу суд враховує, що ОСОБА_4 виходячи з обставин і посилань на докази, наведені в обвинувальному акті та реєстрі, обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, і виходячи з пояснень його дружини дійсно в період з липня 2016 р. до 25.10.2016 р. перебував за межами Черкаської області, а тому наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що обвинувачений зможе переховуватися від суду з метою ухилитись від покарання, що є підставою для обрання йому запобіжного заходу.

Однак обвинувачений зареєстрований і постійно проживає в м. Ватутіне, одружений, за місцем проживання характеризується позитивно, має проблеми зі здоров`ям - гіпертонічну хворобу ІІ ступеня, а тому суд вважає необхідним застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати зареєстроване місце його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , який зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до вимог ст.ст. 181, 196 КПК України ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого, точна адреса житла якого зазначається в цій ухвалі, яке обвинуваченому забороняється залишати. В цій ухвалі зазначаються конкретні обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, що покладаються на обвинуваченого та строк, на який їх покладено, а також дату закінчення її дії.
Згідно положень ст.ст. 202, 205 цього Кодексу у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинувачений, який був затриманий, негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово, при цьому ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 184, 186, 193-194, 196, 199, 202, 205, 315, 369, 372, 376 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання прокурора Звенигородської місцевої прокуратури, ОСОБА_11 , про продовження строку тримання під вартою - відмовити.
Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 162 ч.1, 146 ч.2, 153 ч.1, 152 ч.2, 263 ч.1 КК України, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати до суду, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, за викликом;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду, та повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- утриматись від спілкування зі свідками.
Визначити строк дії ухвали в межах двохмісячного строку до 15.01.2018 р. включно.
Ухвалу в частині застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання Звенигородському ВП ГУНП в Черкаській області, за його місцем проживання.
Ухвала підлягає негайному виконанню в частині застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Звільнити ОСОБА_4 з-під варти в залі судового засідання.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1