Справа № 567/23/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2018 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

з участю

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000002 по обвинуваченню

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Острог Рівненської області, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, жителя в АДРЕСА_1 , зареєстрованого за місцем проживання в АДРЕСА_2 , раніше судимого 06.04.2015 року Острозьким районним судом Рівненської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку 1 рік, 10.04.2017 року Нетішинським міським судом Хмельницької області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України з застосуванням ч.1 ст.70, ст.71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 1 місяць
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України

в с т а н о в и в :
відповідно до обвинувального акту від 24.01.2017 року ОСОБА_7 обвинувачувався в тому, що будучи раніше судимим 06.04.2015 року Острозьким районним судом Рівненської області за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік, на підставі ст.. 75 КК України звільнений від відбування покарання з встановленням іспитового строку 1 рік, під час перебування на іспитовому терміні повторно вчинив новий умисний злочин.

Так, 27.12.2016 року у період часу з 05 год. по 06 год. ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи непомітно для сторонніх осіб, шляхом розбиття вікна, проник до житлового будинку ОСОБА_8 , що в АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав майно, що належить на праві власності ОСОБА_5 , а саме водяний насос марки "Бужок" вартістю 200 грн., дві алюмінієві каструлі об`ємом по дві літри кожна, загальною вартістю 160 грн., алюмінієвий казан об`ємом дві літри вартістю 75 грн., алюмінієву каструлю об`ємом три літри вартістю 100 грн., алюмінієвий бідон об`ємом дві літри вартістю 60 грн., спричинивши потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 595 грн.

Відповідно до зміненого під час судового розгляду обвинувального акту від 27.02.2018 року ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що будучи раніше судимим 06.04.2015 року Острозьким районним судом Рівненської області за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік, на підставі ст.. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, під час перебування на іспитовому терміні повторно вчинив новий умисний злочин.

Так, 27.12.2016 року у період часу з 05 год. до 06 год. ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи непомітно для сторонніх осіб, шляхом розбиття вікна, проник до житлового будинку ОСОБА_8 , що в АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав майно, що належить на праві власності ОСОБА_5 , а саме електронасос марки "Нива" з маркуванням №1422705 вартістю 505 грн., дві алюмінієві каструлі об`ємом по дві літри кожна, загальною вартістю 160 грн., алюмінієвий казан об`ємом дві літри вартістю 75 грн., алюмінієву каструлю об`ємом три літри вартістю 100 грн., алюмінієвий бідон об`ємом дві літри вартістю 60 грн., спричинивши потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 900 грн. Викрадене майно ОСОБА_7 привласнив та розпорядився ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому майнову шкоду на вказану суму.

Таким чином, прокурором ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, тобто таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаній з проникненням у житло, вчиненій повторно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України винним себе не визнав. При цьому показав, до вчинення крадіжки з будинку ОСОБА_5 не має жодного відношення і де перебував вночі з 26 на 27 грудня 2016 року не пам`ятає.

Зазначив, що дійсно 02.01.2017 року видав працівникам поліції насос, який напередодні знайшов поблизу смітника, що в с.Волосківці Острозького району і той насос схожий на насос, який оглядався в судовому засіданні.

Пояснив, що попередньо він зателефонував до дільничного інспектора поліції ОСОБА_9 та повідомив, що знайшов зазначений насос біля смітника і в подальшому того ж дня в с.Бадівка Острозького району зазначений насос передав для вказаного працівника поліції. При цьому останній жодних процесуальних документів не складав.

Вказаний насос він на скупку металобрухту не носив, як не носив туди і каструлі, оскільки їх з будинку потерпілого не викрадав та біля смітника разом з насосом не знаходив.

З приводу проведення слідчого експерименту за його участю пояснив, що на його проведення погодився під примусом слідчого, який перед слідчим експериментом забрав його з Острозької ОПЛ, куди слідчий його помістив та пообіцяв, що у разі, якщо він не погодиться на проведення слідчого експерименту, то він його знову відправить до психлікарні. Зазначив, що слідчим його не було забезпечено захисником, хоча він на цьому наполягав та з цього ж приводу звертався до начальника Острозького ВП ГУНП ОСОБА_10 .

Перед проведенням слідчого експерименту слідчий його проінструктував з приводу того, що та звідки було викрадено. При цьому пояснював, що потерпілий сам буде показувати де що лежало, а він має з цим погоджуватись.

Участь у слідчому експерименті приймали також двоє понятих, який він не знає, але думає, що то знайомі слідчого ОСОБА_11 . Для проведення слідчого експерименту вони на двох автомобілях поїхали в с.Волосківці Острозького району і дорогу до місця звідки було скоєно крадіжку показував слідчий ОСОБА_11 та при цьому поняті перебували в іншому від нього автомобілі.

Зазначив, що потерпілого ОСОБА_5 раніше бачив один раз оскільки проживає в одному з ним селі на відстані біля 500 м., але в його будинку ніколи не був.

На другий день після слідчого експерименту на початку січня 2017 року біля 13 год. він, слідчий ОСОБА_11 та ДОП ОСОБА_9 на автомобілі таксі поїхали до будинку його хресної ОСОБА_12 , який знаходиться в м.Острог, дорогу куди показував ОСОБА_11 і останній послав його до господарства ОСОБА_12 з тим, щоб він забрав звідти насос, попередньо розказавши де саме він знаходиться. Після цього він пішов до господарства ОСОБА_12 та приніс звідти насос, який знаходився в пакеті біля розваленого сараю.

Звідки там взявся насос йому не відомо, але сам він його туди не відносив.

Пояснив, що з приводу дій слідчого скарг не подавав.

Відповідно до вимог статті 91 КПК України до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, серед іншого, відноситься подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 84 КПК України встановлено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

В обґрунтування доведеності обвинувачення прокурор посилається на показання потерпілого ОСОБА_5 , показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , заяви ОСОБА_7 про вчинення крадіжки від 02.01.2017 року та про добровільну видачу викраденого 26.12.2016 року з будинку АДРЕСА_3 водяного насосу з написом 1422705, протокол огляду зазначеного насосу, договір купівлі-продажу та довідки Мощаницької сільської ради Острозького району щодо належності будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_8 , довідки про вартість каструль, казана, бідона, насоса, повідомлення експерта про неможливість проведення товарознавчої експертизи водяного насосу з маркуванням 1422705 для визначення його вартості, постанову про визнання водяного насосу марки "Бужок" з маркуванням 1422705 речовим доказом, електронасос марки "Нива" з маркуванням 1422705, лист КЗ "Острозька ОПЛ" №599 від 18.12.2017 року, висновок експерта від 25.01.2018 року.

Разом з тим, пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, суд визнає недоведеним, виходячи з наступного.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що в АДРЕСА_1 у володінні його сина ОСОБА_8 перебуває дачний будинок. Вказав, що приїхавши до вказаного будинку 27 грудня 2016 року він помітив під вікном будинку розбите скло та підійшовши до вікна побачив, що в будинку розкидані речі. Зазначив, що зайшовши до будинку, він виявив відсутність водяного електронасосу білого кольору марки "Бужок", якого придбав у 2015 році за 360 грн., трьох сковородок, трьох алюмінієвих каструль, алюмінієвого бідону та алюмінієвого казанка на загальну суму близько 700 грн.

У зв`язку з цим він викликав працівників поліції, які по приїзді на місце події повідомили, що їм вже відомо, що це вчинив ОСОБА_20 та пішли до будинку тієї людини, а коли повернулись, то сказали, що він побив свого вітчима.

Зазначив, що був присутній під час проведення слідчого експерименту під час якого ОСОБА_20 розповідав яким чином проник в його будинок і звідки викрадав речі та при цьому ОСОБА_20 ніхто не погрожував.

З приводу викраденого насосу пояснив, що він є білого кольору та маркувань немає. Документів чи інших речей, а саме чеку, гарантійного талону та коробки, які б підтверджували його право на зазначений насос в нього немає.

Пояснив, що зазначений насос він впізнав по водяному шлангу та шнуру, які були обрізані. При цьому працівники поліції залишки обрізаного шлангу та шнура, які залишились в його господарстві після крадіжки не вилучали, а сам насос слідчим було йому повернуто на початку травня 2017 року.

При визначенні міри покарання покладається на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показав, що зранку 27.12.2016 року він перебував в гаражі, що в м. Острог по вул.. Східній та ремонтував автомобіль. Зазначив, що в денну пору доби, точної години він не пам`ятає, в гараж прийшов чоловік, якого він знає візуально та запропонував придбати у нього водяний електронасос, якого показав йому, однак його така пропозиція не зацікавила. Зазначив, що на той час він не знав, що прізвище того чоловіка ОСОБА_21 . Після цього ОСОБА_7 пішов у невідомому напрямку та більше його він в той день не бачив. Звідки ОСОБА_7 взяв той насос йому не відомо.

Пояснив, що через декілька днів до нього прийшли працівники поліції з якими був ОСОБА_7 та запитали чи не пропонував для нього останній водяний насос на що він розповів все йому відоме з приводу зазначеного насоса.

Зазначив, що з приводу будь-яких маркувань зазначеного насоса йому нічого не відомо та на даний час вказаний насос він впізнати не зможе. Впізнання самого ОСОБА_7 працівники поліції з ним не проводили.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показав, що 27.12.2016 року у вечірній час до нього додому прийшов молодий чоловік, який представився ОСОБА_7 та вказав, що є хрещеником його дружини ОСОБА_12 . Після того, як вони поспілкувавшись з ним декілька хвилин, ОСОБА_7 пішов у невідомому напрямку. Крім того зазначив, що ніяких речей в руках в ОСОБА_7 не було та того, що він переховував на території його господарства викрадені речі йому нічого не відомо.

На території їх господарства біля сараю була куча дров і тоді він бачив, що на снігу, який пройшов нещодавно, були наявні сліди, які вели до тієї кучі дров. В той же час, на території свого господарства він сторонніх предметів не бачив.

Про те, що з території господарства дружини працівники поліції вилучали якийсь предмет йому не було відомо до того часу, поки йому про це не повідомив працівник поліції. В час вилучення того предмету його з дружиною вдома не було і про вилучення зазначеного предмету працівники поліції його дружину не повідомляли.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показала, що одного дня взимку 2016-2017 років, коли вона повернулась з роботи, то її чоловік ОСОБА_13 повідомив про те, що до їхнього господарства приходив її хрещеник ОСОБА_7 , який який хотів її побачити. Зазначила, що чоловік сказав ОСОБА_7 , що її не має вдома і тоді він пішов.

Вказала, що їй нічого не було відомо про те, що ОСОБА_7 на території їхнього господарства переховував викрадений мотор до того часу, поки їй про це не повідомив слідчий, який також зазначив, що вказаний мотор вони вже забрали.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показав, що приблизно 27.12.2016 року близько 10-11 год. перебував в с.Вельбівне Острозького району Рівненської області біля лісового масиву, коли побачив, що в напрямку автодороги Вельбівне-Острог йде його сусід ОСОБА_7 , який на спині ніс білий непрозорий мішок, чимось наповнений. Вказав, що побачивши його, ОСОБА_7 звернув з дороги в сторону лісового масиву, а потім повернувся назад. Пояснив, що наступного дня від ОСОБА_5 він дізнався, що з його господарства було викрадено водяний насос та того ж дня в ОСОБА_5 вдома були працівники поліції і в його будинку він бачив пошкодження вікна.

На вікнах в будинку ОСОБА_5 стоять грати і в тому вікні грати були пошкоджені.

Свідок ОСОБА_16 пояснив, що 02 січня 2017 року в післяобідню пору його разом з ОСОБА_17 працівники поліції запросили бути понятим під час проведення слідчої дії, на що вони погодилися.

Вказав, що в холі (відразу при вході) Острозького ВП ГУНП в Рівненській області їм слідчим було представлено для огляду водяний насос та слідчий повідомив про те, що його добровільно видав ОСОБА_7 . Вказав, що під час огляду насосу були присутні два працівника поліції, він, ОСОБА_17 та ОСОБА_7 , який нічого не пояснював. Вказав, що водяний насос був не новий, білого кольору з наявним певним маркуванням (набором цифр), яких він не пам`ятає, та він був вкритий іржею. Зазначив, що після огляду вказаного насоса, який тривав близько години, він ознайомився з протоколом огляду предмету та підписав його. Пояснити того, чому в протоколі огляду предмету написано мотор замість водяного насоса не зміг.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_17 показав, що в середині січня 2017 року він був запрошений працівниками поліції в якості понятого під час проведення слідчого експерименту в с.Волосківці Острозького району за участю ОСОБА_7 . Зазначив, що проведення слідчого експерименту фіксувалося за допомогою відеокамери чи мобільного телефону та в його присутності ОСОБА_7 показував як він проникав в будинок ОСОБА_5 , що в АДРЕСА_4 , звідки викрав насос. Вказав, що під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_7 сам добровільно показав працівникам поліції місце, звідки ним було здійснено крадіжку насоса і добре орієнтувався на місці події. Пояснив, що того, чи пояснював ОСОБА_7 щось з приводу інших викрадених предметів він не пам`ятає.

Вказав, що під час проведення експерименту відеозйомка не переривалася, однак саме відтворення тривало хвилин 30, а зйомка - хвилин 10.

Крім того зазначив, що на місце проведення слідчого експерименту він їхав разом з працівниками поліції на службовому автомобілі, разом з ним їхав і ОСОБА_22 , а попереду них на автомобілі їхав потерпілий ОСОБА_5 .

Окрім того, ОСОБА_17 пояснив, що він був понятим під час добровільної видачі ОСОБА_7 працівникам поліції насоса, викраденого в господарстві ОСОБА_5 . Зазначив, що вказані події відбувалися в холі Острозького ВП ГУНП в Рівненській області та під час цього був присутній ще один понятий, ОСОБА_7 та працівник поліції ОСОБА_11 , який проводив огляд виданого насоса. При цьому ОСОБА_7 пояснював, що приніс зазначений насос в поліцію з тим, щоб добровільно видати.

Пояснив, що не пам`ятає чи зупинялись вони під час проведення слідчого експерименту не доїжджаючи до господарства потерпілого, але точно пам`ятає, що під час руху в с.Волосківці Острозького району автомобіль потерпілого рухався попереду їхнього автомобіля.

Свідок ОСОБА_18 показав, що в січні 2017 року він був запрошений працівниками поліції в якості понятого під час проведення слідчого експерименту в с. Волосківці Острозького району. Зазначив, що під час вказаного слідчого експерименту окрім нього були присутні ще слідчий Острозького ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_11 , інший понятий ОСОБА_17 , потерпілий ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_7 та ОСОБА_19 , який здійснював відеозйомку експерименту.

Вказав, що на місце події він їхав разом з працівниками поліції, понятим та обвинуваченим на службовому автомобілі поліції, а потерпілий їхав на власному автомобілі.

Зазначив, що приїхавши на місце події, вони почали проводити слідчий експеримент, під час якого ОСОБА_7 вказував на місце, з якого здійснив крадіжку насоса та ще якихось речей, при цьому на місці події ОСОБА_7 орієнтувався добре та жодного тиску на нього не чинилося.

Пояснив, що не пам`ятає чи зупинялись вони під час проведення слідчого експерименту не доїжджаючи до господарства потерпілого, але точно пам`ятає, що під час руху в с.Волосківці Острозького району автомобіль потерпілого рухався попереду їхнього автомобіля в 20-30 метрах та з їх поля зору не зникав. Хто саме вказував на будинок з якого було вчинено крадіжку потерпілий чи обвинувачений він не пам`ятає.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_19 показав, що орієнтовно в січні 2017 року він, будучи курсантом, проходив практику в Острозькому ВП ГУНП в Рівненській області та проводив відеозйомку слідчого експерименту в с.Волосківці Острозького району за участі ОСОБА_7 та при цьому вони спочатку поїхали в м.Нетішин до потерпілого, а в подальшому потерпілий до місця проведення слідчої дії рухався на своєму автомобілі, а вони на своєму.

Вказав, що під час слідчого експерименту ОСОБА_7 добровільно вказував на місця, звідки здійснив крадіжки речей, примусу на нього ніхто не чинив, він добре орієнтувався та розповідав про те, як ним вчинялася крадіжка насоса та металевих каструль.

Зазначив, що не пам`ятає в якому саме порядку вони добирались до місця проведення слідчого експерименту і хто саме вказав на будинок, з якого було вчинено крадіжку.

Зйомку він розпочав від воріт будинку, звідки було вчинено крадіжку, а отже саме з того місця розпочалась слідча дія та зазначив, що не є спеціалістом з відеозйомки.

Допитаний в якості свідка слідчий Острозького ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_11 показав, що у зв`язку з розслідуванням кримінального провадження по факту викрадення майна з будинку ОСОБА_5 ним було викликано ОСОБА_7 в ході розмови з яким він роз`яснив його права та пояснив, що у разі сприяння ним розслідуванню зазначеного кримінального провадження це буде враховано при призначенні йому покарання. Після цього ОСОБА_7 пішов та приніс у відділ поліції насос у зв`язку з чим сам він вийшов на вулицю, запросив двох понятих та при них запропонував ОСОБА_7 розповісти про обставини крадіжки, що він і зробив.

Після цього він в присутності понятих оглянув зазначений насос, в подальшому його запакував та відправив для проведення товарознавчої експертизи, а в самого ОСОБА_7 він відібрав пояснення та відпустив його додому.

Під час продовження розгляду справи пояснив, що він та ДОП ОСОБА_9 дійсно відвозили ОСОБА_7 на автомобілі таксі до місця проживання ОСОБА_12 - хресної ОСОБА_7 оскільки туди далеко йти та сам ОСОБА_7 просив, щоб він не казав для ОСОБА_12 про крадіжку насоса. Після того як вони приїхали на місце, то ОСОБА_7 пішов до господарства ОСОБА_12 та приніс до автомобіля насос.

Зазначив, що наявний в суді під час його допиту насос за загальними ознаками схожий на насос, який видав ОСОБА_7 , однак цифрового маркування зазначеного насосу він не пам`ятає.

Пояснив, що під час огляду насоса відтирав його з ціллю відшукання ідентифікаційних ознак, але віднайти інших ознак не зміг.

Зазначив, що в подальшому вказаний насос перебував в кімнаті речових доказів і далі він повернув насос потерпілому на його прохання та при цьому ніяких процесуальних документів не складав. Оскільки в його розпорядженні не було трьох подібних насосів з тим, що провести впізнання насоса потерпілим, то такої слідчої дії не проводилось.

Марку насоса ним було встановлено з показань потерпілого та в магазині по серійному номеру насоса, але офіційної відповіді йому не надали.

З приводу проведення слідчого експерименту в будинку потерпілого пояснив, що з метою його проведення домовився з потерпілим з тим, щоб він допустив їх до будинку, взяв двох понятих, ОСОБА_7 та оператора, обов`язки якого запропонував виконати курсанту ОСОБА_19 , який проходив практику в Острозькому відділі поліції, оскільки штатний спеціаліст Острозького відділу поліції був на виїзді та поїхав в м.Нетішин Хмельницької області до місця проживання потерпілого, де його підвезли до його автомобіля та разом поїхали в с.Волосківці та при цьому потерпілий їхав на своєму автомобілі першим. По приїзді на місце вони зупинили автомобіль, а автомобіль потерпілого поїхав вперед та він запропонував ОСОБА_7 показати де знаходиться будинок потерпілого, що він і зробив. В подальшому ОСОБА_7 показав яке розбив вікно та яким чином проник всередину будинку, а також показав місце, де лежав насос. Проведення зазначеної слідчої дії зайняло 8-10 хв. та при цьому ОСОБА_7 показував все без будь-якого тиску на нього.

Пояснив, що під час проведення зазначеної слідчої дії ОСОБА_7 , трохи путався, оскільки крадіжка мала місце в темну пору доби.

З приводу перебування ОСОБА_7 в Острозькій ОПЛ пояснив, що оформленням ОСОБА_7 на лікування в зазначений заклад не займався.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що станом на грудень 2016 року січень 2017 року працював дільничним офіцером поліції Острозького ВП ГУНП в Рівненській області і на території його обслуговування знаходилось с.Волосківці Острозького району, де було вчинено крадіжку насоса та посуду з будинку ОСОБА_5 .

З приводу цієї крадіжки він мав розмову з ОСОБА_7 , який зізнався у вчиненні злочину та погодився видати викрадене майно.

Про це він доповів слідчому і 02.01.2017 року вони троє від Острозького ВП пішли до стоянки автомобіля таксі, а звідти на автомобілі поїхали до місця проживання хресної ОСОБА_7 , який повідомив, що викрадений насос перебуває на території її господарства та попросив надати йому можливість самому принести з господарства хресної зазначений насос, оскільки не хотів, щоб вона дізналась про те, що він його викрав.

В подальшому вони приїхали до місця, на яке вказав ОСОБА_7 , сам він вийшов з автомобіля та, перебуваючи в полі їх зору, пішов до місця проживання своєї хресної по вул.Красностав м.Острог, а коли через деякий час повернувся, то приніс в пакеті насос з яким вони поїхали до Острозького ВП де слідчий оформив його добровільну видачу ОСОБА_7 .

Зазначив, що вони не мали наміру відпустити самого ОСОБА_7 по викрадений насос, а супроводжували його до місця проживання його хресної, в тому числі в автомобілі таксі, оскільки ОСОБА_7 прийшлось би в подальшому розшукувати.

З протоколу огляду предметів та ілюстративної таблиці до нього від 02.01.2017 року встановлено, що предметом огляду є водяний насос невідомої марки, добровільно виданий ОСОБА_7 .

Суд не має сумнівів з приводу того, що 02.01.2017 року слідство отримало в своє розпорядження водяний насос з маркуванням №1422705, однак при вирішенні питання щодо зазначеного речового доказу суду виходить з того, що він був отриманий з грубими порушеннями норм КПК України, в тому числі в порушення права ОСОБА_7 на захист.

Зокрема, в судовому засіданні встановлено, що вже о першій половині дня 02.01.2017 року ОСОБА_7 , будучи викликаним до слідчого Острозького ВП ГУНП в Рівненській області з приводу розслідування кримінального провадження по факту крадіжки водяного насосу та іншого майна ОСОБА_5 , фактично перебував під контролем працівників поліції, які з тим, щоб він не зник від них, супроводжували ОСОБА_7 до місця проживання ОСОБА_12 , де в позапроцесуальний порядок фактично провели виїмку водяного насосу з маркуванням №1422705. Фактичні дії працівників поліції, підтверджені ними в судовому засіданні вказують на те, що ОСОБА_7 поза своєю волею перебував поряд з працівниками поліції, що вказує на те, що він фактично був затриманий (ст.203 КПК України), а отже до нього в подальшому слід було застосовати всі передбачені КПК України гарантії прав затриманого, в тому числі право не свідчити щодо себе, яке було порушено під час складання протоколу огляду від 02.01.2017 року, а також право на захист. З огляду на те, що вказані основоположні права ОСОБА_7 були порушено, то зазначене потягло за собою недопустимість доказів, які було отримано внаслідок істотного порушення прав та свобод ОСОБА_7 .

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню доки її вину не буде встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із вимогами ч.2 ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

У відповідності до п.1-3 ч.1 ст.91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Відповідно до ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Суд вважає, що стороною обвинувачення не встановлено предмет злочину та його вартість, виходячи з наступного.

Постановою слідчого СВ Острозького ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_11 від 17 січня 2017 року було визнано речовим доказом водяний насос марки "Бужок", виданий 02 січня 2017 року. Проте, як було встановлено під час судового розгляду, на підставі показань обвинуваченого ОСОБА_7 , слідчого ОСОБА_11 , дільничного офіцера поліції ОСОБА_9 , останні, фактично затримавши ОСОБА_20 , привезли його до будинковолодіння, яке розташоване в АДРЕСА_5 та належить на праві власності ОСОБА_12 , де в присутності та під наглядом слідчого ОСОБА_11 та ДОП ОСОБА_9 обвинувачений забрав вказаний насос з території господарства ОСОБА_12 . Таким чином, слідчим ОСОБА_11 без вмотивованої ухвали слідчого судді, як того вимагає положення ст.233-237 КПК України, без участі понятих та без відома власниці нерухомого майна фактично було проведено слідчий експеримент, який полягав у відтворенні дій ОСОБА_7 по зберіганню ним водяного насосу на території господарства ОСОБА_12 з обшуком господарства, що розташоване в АДРЕСА_5 .

Зазначене суперечить положенням ч.5 ст.240 КПК України, за якими проведення слідчого експерименту у володіння особи можливе лише за добровільної згоди володільця нерухомого майна земельної ділянки або на підставі ухвали слідчого судді за клопотанням слідчого, погодженого з прокурором, або прокурора, яке розглядається в порядку, передбаченому цим Кодексом, для розгляду клопотань про проведення обшуку в житлі чи іншому володінні особи.

Під час допиту в якості свідка ОСОБА_12 підтвердила, що про вилучення насоса в її володінні вона дізналась пізніше від слідчого ОСОБА_11 , а отже дозволу на проведення слідчого експерименту, а тим більше обшуку чи виїмки речового доказу, у своєму володінні не надавала.

Не містять доказів про належне процесуальне оформлення фактично вчинених слідчих дій і матеріали кримінального провадження.

Суд вважає, що оскільки вилучення насоса відбувалось під безпосереднім наглядом слідчого ОСОБА_11 та ДОП ОСОБА_9 , тому добровільність видачі вказаного насоса обвинуваченим виключається. Таким чином, в даному випадку мало місце не надання доказу обвинуваченим, а його вилучення слідчим з порушенням процедури, встановленої КПК України, що вказує на те, що зазначений доказ є недопустимим.

На думку суду, зазначене вище вільне трактування слідчим своїх прав та обов`язків призвело до інших порушень КПК України і зокрема порушень процедури зберігання речового доказу.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України, речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 ч. 6 цієї ж статті, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Відповідно до п.13 спільного Наказу Генеральної прокуратури України, МВС України, ДПА, СБУ, ВСУ, ДСА України від 27.08.2010 N51/401/649/471/23/125 "Про затвердження та введення в дію Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду", речові докази зберігаються при справі, за винятком громіздких предметів, які зберігаються в органах дізнання, досудового слідства і в суді або передаються для зберігання відповідному підприємству, установі чи організації, про що складається протокол. Для зберігання речових доказів в органах внутрішніх справ, підрозділах податкової міліції, служби безпеки, прокуратурах, судах, судово-експертних установах обладнуються спеціальні приміщення зі стелажами, оббитими металом дверима, гратами на вікнах, охоронною та протипожежною сигналізацією. Якщо немає такого приміщення, виділяється спеціальний сейф або металева шафа достатнього розміру. Відповідальною за зберігання речових доказів, приєднаних до справи, є особа, яка проводить дізнання, слідчий, в суді - суддя, відповідальний працівник апарату суду або керівник апарату суду, а в експертній установі - співробітник експертної установи, у віданні якого речові докази перебувають у відповідний період, або керівник експертної установи.

Відповідно до п. 40 вказаної Інструкції, у довідці про речові докази, яка додається до обвинувального висновку, вказується місце зберігання вилучених у справі речових доказів, цінностей та іншого майна з посиланням на відповідні документи, які підтверджують здачу на зберігання вищезазначеного майна або цінностей, вилучених на стадіях дізнання та досудового слідства.

Як було встановлено під час судового розгляду на підставі показань потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_11 , було встановлено, що всупереч вимог закону під час досудового розслідування водяний насос марки "Бужок" було передано слідчим для зберігання потерпілому, який тривалий час використовував його для власних потреб. Водночас, в матеріалах кримінального провадження відсутній будь-який документ про передачу вказаного речового доказу для потерпілого, а натомість містяться відомості про те, що вказаний речовий доказ знаходиться у камері схову Острозького ВП.

Крім того, у судовому засіданні під час безпосереднього дослідження речового доказу було встановлено, що на ньому міститься напис, який вказує на те, що наданий суду предмет не є водяним насосом марки "Бужок", а є електронасос марки "Нива", тобто органом досудового розслідування не було належним чином встановлено предмет посягання. При цьому, стороною обвинувачення електронасос марки "Нива" не було у встановленому порядку визнано речовим доказом у справі, а суд під час судового провадження позбавлений можливості збирати докази, а відповідно до ст. 94 КПК здійснює їх оцінку, яка грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні усіх обставин справи, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору, належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Повертаючись до аналізу доказів, і зокрема викраденого насосу, суд виходить з того, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які свідчать про належність електронасосу марки "Нива" потерпілому ОСОБА_5 . При цьому, суд виходить з того, що під час досудового розслідування та судового розгляду справи потерпілий не вказував про викрадення в нього електронасосу марки "Нива", а вказував на викрадення електронасосу марки "Бужок". Суд вважає, що зважаючи на тривалість користування насосом та за відсутності підтверджуючих право власності на нього документів, слідчий був зобов`язаний за правилами ст.229 КПК України провести пред`явлення для впізнання потерпілому зазначеного насосу з метою усунення сумнівів щодо належності насосу, який опинився у володінні слідства 02.01.2017 року, однак такої слідчої дії вчинено не було.

Відповідно до ч.2 ст.229 КПК України, річ, що підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає в числі інших однорідних речей одного виду, якості і без різких відмінностей у зовнішньому вигляді, у кількості не менше трьох, а особі, яка впізнає пропонується вказати на річ, яку вона впізнає, і пояснити, за якими ознаками вона її впізнає. Зазначене слідчим вчинено не було. При цьому суд не вважає достатнім пояснення слідчого в судовому засіданні, що вказана слідча дія не була вчинена із-за відсутності інших однорідних речей одного виду, якості і без різких відмінностей у зовнішньому вигляді, у кількості не менше трьох, оскільки безсумнівним є те, що на ринку України представлена достатня кількість електронасосів промислового виробництва і за бажання слідчий міг забезпечити проведення слідчої дії.

З цих же підстав, керуючись ст.228, 229 КПК України, суд вважає недопустимим доказом показання свідка ОСОБА_14 , який будучи незнайомим з обвинуваченим, та без проведення впізнання обвинуваченого за правилами ст.228 КПК України, не міг під час допиту слідчим вказувати на прізвище особи, яка пропонувала придбати електронасос як на ОСОБА_7 . Зазначене, а також не проведення впізнання слідчим за участю вказаного свідка електронасосу вказує на те, що слідчий по даному кримінальному провадженню не обтяжував себе належним збиранням та оцінкою доказів, а отже слідство мало явно обвинувальну направленість.

На підтвердження вартості викраденого стороною обвинувачення надано довідку приватного підприємця ОСОБА_23 від 26 лютого 2018 року, відповідно до якої вартість алюмінієвого водонепроникаючого побутового вібраційного електронасосу марки "Нива" потужністю 220 Вт (підйом води до 63 м., сила струму 4 А, подача води 0,1 л/с, з масою 4 кг. ) станом на 27 грудня 2016 року, становить 505 грн.

Суд не вважає такий доказ належним та допустимим у розумінні ст.86 КПК, оскільки відповідно до ч.1 ст.242 КПК України, експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України, слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06 листопада 2009 року, розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення відповідного злочину, визначається лише вартістю цього майна, яка виражається у грошовій оцінці. Вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину, а розмір відшкодування завданих злочином збитків - за відповідними цінами на час вирішення справи в суді. За відсутності зазначених цін на майно його вартість може бути визначено шляхом проведення відповідної експертизи.

Відповідно до висновку товарознавчої експертизи від 25 січня 2018 року №3.2-59/18, визначити ринкову вартість електронасосу марки "Нива" з маркуванням №1422705 станом на 26 грудня 2016 року не представилось можливим із-за відсутності цінової інформації на дану дату. Визначення вартості викраденого майна на момент вчинення кримінального правопорушення є необхідним для розмежування крадіжки як кримінального правопорушення від дрібного викрадення чужого майна, як адміністративного правопорушення. Наявний в матеріалах кримінального провадження висновок товарознавчої експертизи не містить відомостей щодо реальної вартості електронасосу марки "Нива" станом на 26-27.12.2016 року, тобто не містить відомостей щодо предмету доказування, а тому не може розглядатись судом як належним доказом в розумінні ст.85 КПК України.

В той же час, довідки приватного підприємця про вартість електронасосу марки "Нива" від 26 лютого 2018 року не можуть розглядатись як допустимі докази, оскільки сторона обвинувачення не довела, що суб`єкт, який їх видавав, має повноваження на здійснення оціночної діяльності, а у довідках відсутня інформація щодо методики оцінки.

Суд вважає, що зазначені довідки могли бути використані експертом під час проведення товарознавчої експертизи речового доказу, яка не була проведена із-за відсутності цінової інформації, однак отримавши зазначені документи, сторона обвинувачення відповідного клопотання не заявила, що не дозволяє встановити вартість електронасоса станом на 27.12.2016 року, який за зовнішніми ознаками є бувший у користуванні, а отже його ціна є відмінною від ціни нового насосу.

З цих самих підстав суд не може розглядати як допустимі та належні докази довідки про вартість алюмінієвої каструлі об`ємом два літри, алюмінієвого казана об`ємом два літри, алюмінієвої каструлі об`ємом три літри, алюмінієвого бідону об`ємом два літри.

Таким чином, стороною обвинувачення не доведено належними та допустимим доказами вартість викраденого майна, тобто не встановлено предмет та розмір заподіяної шкоди.

Крім того, стороною обвинувачення не доведено винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Так, в матеріалах кримінального правопорушення відсутні будь-які докази проникнення ОСОБА_7 до житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_4 у зв`язку з чим версія обвинуваченого, що ним було знайдено насос на сміттєзвалищі в с.Волосківці стороною обвинувачення не спростована.

Суд вважає, що слідчий експеримент від 20 січня 2017 року за участі ОСОБА_7 не може розглядатись як допустимий доказ, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 240 КПК, з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. За необхідності слідчий експеримент може проводитися за участю спеціаліста. Під час проведення слідчого експерименту можуть проводитися вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складатися плани і схеми, виготовлятися графічні зображення, відбитки та зліпки, які додаються до протоколу. До участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник. Про проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол згідно з вимогами цього Кодексу. Крім того, у протоколі докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту.

Відповідно до ст.71 КПК України, спеціалістом у кримінальному провадженні є особа, яка володіє спеціальними знаннями та навичками застосування технічних або інших засобів і може надавати консультації під час досудового розслідування і судового розгляду з питань, що потребують відповідних спеціальних знань і навичок. Спеціаліст може бути залучений для надання безпосередньої технічної допомоги (фотографування, складення схем, планів, креслень, відбір зразків для проведення експертизи тощо) сторонами кримінального провадження під час досудового розслідування і судом під час судового розгляду.

З протоколу слідчого експерименту вбачається, що в якості спеціаліста було залучено ОСОБА_24 , який будучи курсантом профільного навчального закладу системи МВС України проходив практику у Острозькому ВП та не володів спеціальними знаннями та навичками, пов`язаними із проведенням відеозапису і не мав відповідної кваліфікації. Вказані обставини ОСОБА_25 підтвердив будучи допитаним в якості свідка під час судового розгляду справи. Таким чином, оскільки у проведені вказаної процесуальної дії брала участь неуповноважена особа, а тому така слідча дія проведена з порушенням процедури, встановленої КПК України, а її протокол не може розглядатись як допустимий доказ у розумінні положень ст. 86 КПК України.

Крім того під час перегляду відеозапису слідчого експерименту в судовому засіданні було встановлено, що він розпочався безпосередньо біля житлового будинку потерпілого, що розташований в АДРЕСА_1 . На вказаному відеозаписі відсутні відомості, що обвинувачений добровільно показував напрямок руху до місця події. Допитані в судовому засіданні в якості свідків учасники вказаної слідчої дії слідчий ОСОБА_11 , поняті ОСОБА_18 , ОСОБА_26 та спеціаліст ОСОБА_19 підтвердили, що до місця вчинення злочину вони рухались за автомобілем потерпілого ОСОБА_5 , який показував дорогу.

Окрім того, в судовому засіданні було встановлено, що під час слідчого експерименту не обвинувачений ОСОБА_7 , а потерпілий ОСОБА_5 самостійно показував звідки було вчинено крадіжку кухонного посуду, вказував, що спосіб проникнення в житловий будинок був відмінний від способу проникнення, на який вказував під час слідчого експерименту обвинувачений, а крадіжка електронасосу була вчинена шляхом відрізання шлангу, а не його обриву, на що вказував обвинувачений. Вказував під час слідчого експерименту потерпілий і на порушення обстановки всередині будинку, на що не вказував обвинувачений і що залишилось поза увагою слідчого.

Водночас, поза увагою слідчого залишилось і те, що вікно у місці проникнення в будинок ОСОБА_27 укріплено гратами (вбачається з протоколу слідчого експерименту та показань свідка ОСОБА_15 ) і що не співвідноситься з показаннями ОСОБА_7 про те, що до будинку він проник шляхом пошкодження вікна каменем, що неможливо при наявності такого додаткового захисту будинку.

Таким чином, як під час вилучення у ОСОБА_7 02.01.2017 року насосу, так і під час проведення слідчого експерименту було порушено право обвинуваченого ОСОБА_7 на захист, зокрема його було позбавлено можливості надати вільні покази, щодо місця, часу, обстановки інкримінованого йому кримінального правопорушення, а сама слідча дія проведена поверхово, що вказує на обвинувальний ухил слідства. В судовому засіданні не здобуто прямих доказів на підтвердження того, що проведенню слідчого експерименту з обвинуваченим ОСОБА_7 передувало проведення з ним інструктажу зі сторони слідчого. Водночас, суд вважає, що зазначена слідча дія, у тому вигляді, в якому її було проведено слідчим, могла бути проведена з обвинуваченим шляхом його попереднього короткого інструктажу, оскільки проведена поверхово та без особливої ретельності, а її проведенню передував проведений слідчим безпосередньо перед слідчим експериментом огляд місця події, який тривав протягом 35 хвилин при температуру 18 градусів морозу під час якого також був присутній ОСОБА_7 . У зв`язку з цим та на підставі ст.62 Конституції України, суд усі сумніви, які виникли у зв`язку з проведенням даної слідчої дії тлумачить на користь обвинуваченого.

Відповідно до ст.20 КПК України, обвинувачений, має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 87 КПК України, суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, порушення права особи на захист.

Таким чином, не може розглядатись як доказ винуватості ОСОБА_7 заява про видачу електронасосу марки "Бужок" та заява про з`явлення із зізнанням, оскільки, вказані викривальні покази обвинувачений надавав без роз`яснення його процесуальних прав та без участі захисника.

Європейський суд з прав людини у п.263 Рішення у справі Нечипорук-Йонкало проти України вказував, що забезпечення доступу до захисника на ранніх етапах є процесуальною гарантією права не свідчити проти себе та основною гарантією недопущення поганого поводження, відмічаючи особливу вразливість обвинуваченого на початкових етапах провадження, коли він потрапляє у стресову ситуацію і одночасно стикається з дедалі складнішими положеннями кримінального законодавства. Будь-який виняток з реалізації цього права має бути чітко визначений, а його дія має бути суворо обмежена в часі. Ці принципи є особливо актуальними в разі серйозних обвинувачень, бо саме у випадку, коли особі загрожує найсуворіше покарання, її право на справедливий судовий розгляд має забезпечуватися в демократичному суспільстві максимально можливою мірою.

Також Європейський суд з прав людини неодноразово вказував необхідність доведення винуватості особи поза розумним сумнівом. Так, відповідно до п.43 Рішення Європейського суду з прав людини у справі Кобець проти України, Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Таким чином оскільки стороною обвинувачення не доведено належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами винуватість ОСОБА_7 у інкримінованому йому правопорушенні, він підлягає виправданню за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Вжиті під час судового розлгяду заходи забезпечення кримінального провадження відповідно до ухвали суду від 09 листопада 2017 року, а саме арешт насосу марки "Бужок" з маркуванням №1422705 підлягають скасуванню відповідно до вимог ч.4 ст.174 КПК України.

Витрати, пов`язані із залученням експерта, в розмірі 572 гривні підлягають компенсуванню за рахунок коштів Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.368-371,374,376,392-395 КПК України, суд, -

ухвалив:
ОСОБА_7 визнати не винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та виправдати за недоведеністю вчинення ним зазначеного кримінального правопорушення.

Витрати, пов`язаних із залученням експерта в розмірі 572 гривні компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України.

Скасувати арешт насосу марки "Бужок" з маркуванням №1422705, що був накладений ухвалою суду від 09.11.2017року.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1