Справа № 425/1929/16-к
Провадження № 11-кп/782/445/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
5 березня 2018 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Сєвєродонецьку Луганської області апеляційні скарги прокурора Рубіжанського відділу Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області, потерпілої на вирок Рубіжанського міського суду Луганської області від 3 листопада 2017 року, яким:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Варварівка Кремінського району Луганської області, громадянин України, який має вищу освіту, працює провідним інженером Публічного акціонерного товариства Рубіжанський картонно-тарний комбінат, розлучений, раніше не судимий, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та виправдано його, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту ОСОБА_9 пред`явлено обвинувачення в тому, що він 29 квітня 2016 року, приблизно о 16 год. 30 хв., знаходячись біля будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних відносин, під час сварки з колишньою дружиною, раптово виник злочинний намір на умисне завдання тілесних ушкоджень, наніс потерпілій ОСОБА_7 удар кулаком в обличчя, спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді: перелому кісток носа без зміщення, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 86 від 19.05.2016 р. відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. У зв`язку з цим органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_9 кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, як спричинення умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 3 листопада 2017 року ОСОБА_9 визнано невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст. 125 КК України та виправдано його.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , не погоджуючись з вироком суду, просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Просить скасувати оскаржуваний вирок та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт зазначає, що судом першої інстанції, не враховано заяву потерпілої від 29 квітня 2016 року, на підставі якої розпочато досудове розслідування, а також те, що кримінальні провадження за заявами потерпілої за №0001177 від 30.04.2016 і №0000498 від 30.04.2017 р. були об`єднанні прокурором. Крім того, у судовому засіданні оголошено та досліджено докази сторони обвинувачення, а саме: протокол слідчого експерименту, рішення комісії з питань захисту прав і свобод дітей Рубіжанської міської ради від 11.12.2015, характеризуючи дані обвинуваченого, однак в матеріалах відсутній технічний носій та журнал судового засідання в яких досліджувались вказані докази, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Потерпіла ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що вона 29 квітня 2016 року зверталася до Сєвєродонецького ВП ГУНП і зазначала, що саме ОСОБА_9 їй було спричинено тілесні ушкодження. Вважає, що на підставі цієї заяви було розпочато досудове розслідування, а 27 травня 2016 року було визначено підслідність провадження за Рубіжанським ВП ГУНП та об`єднано з провадженням по якому вже проводилось досудове розслідування. 26 травня 2016 року, ознайомившись з правами потерпілої, вона повторно написала заяву про притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності. Просить скасувати оскаржуваний вирок і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, прокурорів та потерпілу, які підтримали апеляційні скарги, ОСОБА_9 та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг прокурора та потерпілої, частково повторно дослідивши обставини, встановлені під час кримінального провадження, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегія суддів переглядає оскаржене судове рішення тільки в межах апеляційних скарг, у відповідності до вимог ст.404 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Положеннями ст. 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Згідно приписів ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції дотримані в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції про недоведеність вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, ґрунтуються на об`єктивно встановлених фактичних даних кримінального провадження: доказах, яким суд дав оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності відповідно до вимог ст. 94 КПК України, навів у вироку детальний їх аналіз, належним чином вмотивував своє рішення, з яким погоджується і колегія суддів.

Так, судом першої інстанції цілком вірно зазначено, що відповідно до ч.4 ст. 26 КПК України, кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених, зокрема, ч.2 ст.125 КК України.

30 квітня 2016 року Сєвєродонецьким ВП ГУНП в Луганській області зареєстровано кримінальне провадження №0001177 за ч.1 ст. 125 КК України на підставі повідомлення з травмпункту м. Сєвєродонецька про надання медичної допомоги ОСОБА_10 , яка отримала тілесні ушкодження від свого чоловіка ОСОБА_9 .

В цей же день Рубіжанським ВП ГУНП в Луганській області зареєстровано кримінальне провадження №0000498 за ч.2 ст. 125 КК України на підставі повідомлення телефоном із приймального відділення центральної міської лікарні м.Рубіжне про те, що невстановлена особа спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_10 у вигляді закритого перелому кісток носу.

6 травня 2016 року слідчим СВ Рубіжанського ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_11 у порушення вимог ст. 214 КПК України, у відповідності до якої слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, без будь якої правової підстави, провів допит у якості потерпілої ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000498, при цьому, ігноруючи норми ч.6 ст. 214 КПК України, невідкладно у письмовій формі не повідомив про початок досудового розслідування, підставу початку досудового розслідування та інші відомості, керівника органу прокуратури.

Без будь яких правових підстав слідчим ОСОБА_11 виконані і інші слідчі дії, такі, як допити свідків, призначення та проведення судово-медичної експертизи, а також повідомлення про підозру ОСОБА_9 і тільки 26 травня 2016 року на ім`я слідчого надійшла заява від ОСОБА_12 з проханням притягти до кримінальної відповідальності ОСОБА_9 . При цьому слідчим належним чином навіть не з`ясовані анкетні дані потерпілої, так як усі слідчі дії виконувались у відношенні ОСОБА_7 , а заява надійшла від ОСОБА_12 , яку вона виклала особисто.

Твердження прокурора і потерпілої у судовому засіданні суду апеляційної інстанції про існування заяви потерпілої, поданої нею до початку досудового розслідування, не відповідають фактичним обставинам справи, так як у матеріалах досудового розслідування, судового слідства такого документу не міститься і прокурором чи слідчим не відкривався до нього доступ.

Навіть в загалі, органом досудового розслідування, не виконувались вимоги ст. 290 КПК України, про відкриття сторонам кримінального провадження матеріалів ні прокурор ні слідчий за його дорученням їх не повідомили, а відповідно до ч.12 ст. 290 КПК України, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Посилання апелянтів у своїх апеляційних скаргах на те, що кримінальні провадження були об`єднані в одне провадження, є таким, що не відповідають матеріалам справи, так як така процесуальна дія не виконувалась і орган досудового розслідування не надав суду ніяких даних на підтвердження цього.

Так усі слідчі дії, як вже зазначалось раніше, були проведені у межах кримінального провадження, зареєстрованого за № 0000498 від 30 квітня 2016 року, в тому числі і повідомлено ОСОБА_9 про підозру 25 травня 2016 року. В цей же день 25 травня 2016 року було складено обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0001177, зареєстрованому 30 квітня 2016 року, хоча у тексті зазначеного процесуального документу вказано, що він складений 14 червня 2016 року. При цьому 13 березня 2017 року перший заступник керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області вніс зміни до складу групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000498, а 21 липня 2017 року прокурор вніс до суду обвинувальний акт із зміненим обвинуваченням у кримінальному провадженні № 0001177.

Апеляційні вимоги прокурора про наявність істотних порушень кримінального процесуального закону, яке полягає у відсутності технічної фіксації частини судового засідання, в якому досліджувались докази, надані стороною обвинувачення, теж є необґрунтованими, оскільки у наданій суду апеляційної інстанції архівній копії звукозапису, наявна фіксація проведення дослідження тих обставин, на які посилається у своїй апеляції прокурор.

Відповідно до ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо:

1) встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу;

2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою;

3) судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Пункти 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 КПК України встановлюють, що судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо воно: ухвалено незаконним складом суду; судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених частиною третьою статті 323 чи статтею 381 цього Кодексу, або прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов`язковою; судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою; судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання; порушено правила підсудності; у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

У своїй апеляційній скарзі прокурор та потерпіла просять скасувати вирок та призначити новий розгляд у суді першої інстанції з тих підстав, що на їх думку допущено істотні порушення вимог кримінального-процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Таких підстав у судовому засіданні суду апеляційної інстанції не встановлено.

Отже у своїх апеляційних скаргах прокурор та потерпіла не наводять передбачених законом підстав для скасування вироку з призначенням нового розгляду, а тому вона не може бути задоволена.

Крім того, в апеляційних скаргах ні прокурор ні потерпіла не просили апеляційний суд ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, а тому апеляційний суд не вправі надавати оцінку відповідності висновків суду першої інстанції про недоведеність винуватості ОСОБА_9 фактичним обставинам, оскільки це порушуватиме вимоги ст.ст. 404, 421 КПК України щодо меж апеляційного розгляду та недопустимості погіршення правового становища обвинуваченого.

Доводи апеляційних скарг прокурора у кримінальної провадженні та потерпілої колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки у вироку суду першої інстанції детально та повно дана оцінка всім доказам, вказано з яких підстав суд першої інстанції вважає їх недопустимими, з чим колегія суддів апеляційної інстанції повністю погоджується.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції, всебічно, повно та об`єктивно розглянути кримінальне провадження і постановити законний та обґрунтований вирок, а також підстав для його скасування, у тому числі на які посилаються прокурор та потерпіла у своїх апеляційних скаргах, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 404, 405, 407, 418, 419, КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Рубіжанського відділу Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області та апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 на вирок Рубіжанського міського суду Луганської області від 3 листопада 2017 року, яким ОСОБА_9 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та виправдано -залишити без задоволення.

Вирок Рубіжанського міського суду Луганської області від 3 листопада 2017 року яким ОСОБА_9 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

________________ _______________ _____________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3