Справа №489/2299/17 03.04.2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 квітня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши матеріали кримінального провадження №0006751 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 7 листопада 2017р., стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6
обвинувачений ОСОБА_5
захисник ОСОБА_7
встановив:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду скасувати, кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. При розгляді апеляційної скарги повторно дослідити докази, а саме: протокол огляду місця події від 08.12.2016р., схему та фото до протоколу; висновок експерта №17-379 від 26.04.2017р.; висновок експерта №238 від 13.04.2017р.; протокол огляду відео з реєстратору від 19.05.2017р.
Короткий зміст вироку.
Вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено йому покарання у вигляді 2 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки .
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки .
На підставі п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України, покладено на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави в особі Міської лікарні швидкої медичної допомоги м. Миколаєва грошові кошти у розмірі 11668,36 грн. (одинадцять тисяч шістсот шістдесят вісім гривень тридцять шість копійок).
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави на судові витрати в розмірі 704,80 грн. за проведення транспортно - трасологічної експертизи, 704,80 грн. за проведення судової автотехнічної експертизи, 2476 грн. за проведення автотехнічної експертизи, 703,68 грн. за проведення судової інженерно-транспортної експертизи,
Вирішено питання щодо речових доказів по справі.
Узагальнені доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі обвинувачений звертає увагу, що він не був згоден зі схемою ДТП про що вказував слідчому, а саме вважає, що невірно зазначено на схемі слід гальмування, проте слідчий не звернув уваги на його зауваження. Зауважує, що свідок ОСОБА_8 також вважав схему ДТП не вірно складеною про що зазначав слідчому та в суді першої інстанції.
На думку апелянта, невірно зазначений слід гальмування на схемі тягне за собою невірне визначення швидкості руху його транспортного засобу, а у подальшому визначення того чи порушував він Правила дорожнього руху чи ні.
Вказує, що допитаний в судовому засіданні потерпілий плутався в своїх показаннях та повідомив, що переходив вулицю на зелений сигнал світлофору, а також що на дорозі була дорожня розмітка, був одягнений в темний одяг, який нічим не позначений в темну пору доби. Зауважує, що суд не проаналізував покази свідка ОСОБА_9 , який спростував покази потерпілого.
Зазначає, що за його участі не проводився слідчий експеримент, хоча він надавав слідчому клопотання про проведення із ним слідчого експерименту, проте слідчий відмовив у задоволенні клопотання, відмовив також у проведенні слідчого експерименту і суддя, клопотання про яке обвинувачений заявляв в ході судового розгляду.
Вважає, що до теперішнього часу залишились недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного рішення.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
Згідно вироку суду, 08.12.2016 близько 00:15 год. у темний час доби, водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем марки "VOLKSWAGEN T-4", р.н НОМЕР_1 , рухався у крайній правій смузі, по сухій, освітлювальній міським електроосвітленням поверхні проїзної частини пр. Богоявленського у м. Миколаєві, яка має по дві смуги руху в кожному з напрямків, з боку вул. Космонавтів у напрямку вул. Старофортечної.
Рухаючись у вказаному напрямку з увімкненим ближнім світлом головного освітлення, зі швидкістю 76 км/год., в районі нерегульованого перехрестя пр. Богоявленського з пров. Кобера, водій ОСОБА_5 грубо порушив вимоги п.п. 2.3 "б", 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001, із відповідними змінами, а саме: проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміни, рухаючись по проїзній частині в межах території населеного пункту з перевищенням встановленої дозволеної (60 км/год) швидкості, при виникненні небезпеки для подальшого руху вперед, у вигляді перешкоди - пішохода, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки керованого ним автомобіля, або його безпечного об`їзду, внаслідок чого допустив наїзд на зазначеного пішохода ОСОБА_10 , який рухаючись по проїзній частині пр. Богоявленського, перетинав її зліва направо по відношенню до руху вищевказаного транспортного засобу.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження.
Згідно із висновком судово-медичної експертизи за №219 від 14.02.2017, у ОСОБА_10 мали місце тілесні ушкодження у вигляді перелому голівки малоберцевої кістки правої гомілки зі зміщенням, забою головного мозку легкого ступеню, забійних ран та саден голови, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Згідно із висновком судової авто-технічної експертизи з дослідження механізму та обставин ДТП за №17-379 від 26.04.2017 дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок злочинного порушення водієм ОСОБА_5 вимог п.п.12.3, 12.4 ПДР України, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали.
Вказані дії ОСОБА_5 суд кваліфікував, за ч.1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку вимог апеляційної скарги, заперечення прокурора ОСОБА_6 , який вважав вирок законним та обгрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.
Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці вимоги закону судом першої інстанції були дотримані в повному обсязі. Під час апеляційного перегляду вироку суду першої інстанції, апеляційним судом не встановлено порушень вимог процесуального та кримінального закону, які могли б потягти за собою скасування вироку.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 у скоєнні ним інкримінованого йому кримінального правопорушення, відповідає сукупності зібраних у матеріалах кримінального провадження доказам, яким дана правильна юридична оцінка, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи.

В судовому засіданні суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні злочину не визнав, та пояснив, що він їхав в правій крайній полосі по пр. Богоявленському в сторону Корабельного району на а/м Фольксваген за довіреністю з включеним ближнім світлом фар. Коли перетнув вул. Космонавтів, стало темно і він зменшив швидкість до 60 км за год. Коли доїхав до перехрестя, світлофор не працював, горіло тільки чергове світло і він побачив перед собою за 5-6 метрів 2 людини за декілька метрів до пішохідного переходу, після чого повернув кермом вліво, загальмував, але зачепив чоловіка і зупинився. Це було на Т-подібному перехресті, про що не вказано в схемі ДТП. Від удару чоловік вилетів за бордюр та лежав без тями. Після чого викликали поліцію, швидку допомогу. Вважає, що він не порушував ПДР України, оскільки пішохід сам не впевнився в безпечності обстановки та не позначив себе відображуючими речами. Не згоден зі схемою ДТП, яку склали співробітники поліції, оскільки в ній, на його думку, завищена довжина гальмівного шляху. На момент ДТП дорожньої розмітки на проїжджій частині не було, світлофор не працював.
Проте, винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України повністю доведена сукупністю досліджених судом доказів.
Як вбачається з матеріалів справи, висновки суду про винність ОСОБА_5 підтверджені перевіреними й викладеними у вироку суду доказами, а саме показами потерпілого ОСОБА_11 , свідка ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 08.12.2016р. та схемою до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 08.12.2016р., протоколом проведення слідчого експерименту від 19.04.2017р., висновками експерта №1179 від 20.04.2017р, №1180 від 18.04.2017р., №17-379 від 26.04.2017р., №238 від 13.04.2017р., №219 від 14.02.2017р.
Так, потерпілий ОСОБА_10 , суду пояснив що 08.12.2016 о 00:30 год., коли він разом зі в ОСОБА_12 йшли з заводу і переходили пр. Богоявленський по пішохідному переході на перехресті з вул. Кобера, на середині перехрестя його збила машина. Яка саме машина він не бачив, від удару він впав та втратив свідомість. Зі слів слідчого знає, що світлофор не працював. В результаті ДТП він отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, а саме: травму голови, тріщину в районі коліна, пошкоджено тазостегновий суглоб. Обвинувачений йому матеріальну допомогу на лікування не надавав.

Зазначені обставини потерпілий також підтвердив в ході проведення з ним слідчого експерименту 19.04.2017 року, про що свідчать дані протоколу вказаної слідчої дії.
Суд першої інстанції обґрунтовано послався у вироку на підтвердження винуватості ОСОБА_5 на показання потерпілого ОСОБА_10 .. Показання потерпілого є послідовними, узгоджуються з іншими, дослідженими судом доказами, а саме показаннями свідка ОСОБА_9 , який в судовому засіданні підтвердив, що був очевидцем ДТП, яка сталася в кінці 2016 року на Т-образному перехресті, в районі матеріальних воріт на пр. Богоявленському. Потерпілий переходив проспект в районі пішохідного переходу. Автомобіль обвинуваченого рухався зі швидкість 60-80 км/год. Водій намагався уникнути зіткнення з пішоходом, але не зміг і збив потерпілого в районі пішохідного переходу.
Показання потерпілого та свідка ОСОБА_9 щодо місця де сталася ДТП, підтверджуються даними протоколу огляду місця події від 08.12.2016р. та схемою до протоколу, яка відображає обстановку на ділянці дороги де сталася дорожньо-транспортна пригода, з якої вбачається, що зіткнення автомобіля та пішохода відбулося рядом з пішохідним переходом, на схемі зазначено напрямок руху транспортного засобу в момент ДТП, а також його гальмівний шлях.
Посилання обвинуваченого на невідповідність даних схеми ДТП, а саме невірного відображення гальмівного шляху транспортного засобу є неприйнятними. Оскільки, огляд місця події та складання схеми ДТП, проводився слідчим в присутності учасника ДТП ОСОБА_5 та понятих ОСОБА_13 і ОСОБА_8 , які підписали протокол огляду місця ДТП та схему до нього без зауважень.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги показання обвинуваченого та свідка ОСОБА_8 щодо не відповідності схеми ДТП фактичним даним дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, як вбачається з протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 08.12.2016р., перед початком огляду уповноваженою особою, яка проводила огляд місця події, всім учасникам роз`яснено їх право бути присутнім при усіх діях, які проводяться в процесі огляду, робити зауваження, що підлягають внесенню до протоколу, в тому числі і обвинуваченому ОСОБА_5 та понятим, про що в протоколі засвідчують їх підписи. Проте, будь-яких зауважень від учасників огляду не надходило, протокол підписаний всіма учасниками огляду без заперечень. Схема ДТП є додатком до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди і не є окремим документом, а тому посилання обвинуваченого на те, що йому не були роз`яснені його права при складанні схеми ДТП та він не знав, що має право вносити зауваження є надуманими та спростовуються матеріалами справи.
Відповідно до висновку експерта №1180 від 18.04.2017р. ходова частина автомобіля Volkswagen Transporter, д.н. НОМЕР_1 , на момент ДТП знаходилася в працездатному та функціонально придатному стані і дозволяла водієві здійснювати рух в обраному напрямі, не мала несправностей, які могли б несподівано для водія привести до відведення автомобіля убік від обраного напряму руху, робоча гальмова система на момент ДТП знаходилася в працездатному та функціонально придатному стані, дозволяла водієві знижувати швидкість автомобіля з відомою йому ефективністю до зупинки, не мала несправностей, які б призводили до раптової для водія відмови системи, або до раптового відведення автомобіля убік від обраного напряму руху, рульова система на момент ДТП знаходилася в працездатному стані, не мала несправностей, які несподівано для водія могли привести до відведення автомобіля убік від обраного водієм напряму руху, або відмови системи, тобто водій міг керувати автомобілем з відомою йому ефективністю, фари головного освітлення автомобіля Volkswagen Transporter, д.н. НОМЕР_1 на момент ДТП знаходилася в працездатному і функціонально придатному стані, з огляду на вищенаведене обвинувачений ОСОБА_5 мав технічні можливості для екстреного гальмування за для уникнення зіткнення з потерпілим ОСОБА_10 .
Згідно висновку експерта №17-379 від 26.04.2017 року, за умов, викладених в постанові про призначення експертизи та відображених на схемі до протоколу огляду ДТП, при русі автомобіля, яка допустима в місці ДТП 60 км/год, водій транспортного засобу мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода, своєчасним застосуванням екстреного гальмування. В умовах місця ДТП, водієві, при виборі швидкості руху, слід було керуватись вимогами п.12.4 ПДР України, з початку виникнення небезпеки для руху, водієві слід було керуватись в своїх діях вимогами п.12.3 ПДР України, а саме у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний був виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Дії водія, що передували ДТП не відповідали п. 12.3, 12.4 ПДР України та знаходяться в причинному зв`язку з її настанням.
Згідно висновку експерта № 238 від 13.04.2017 року величина швидкості руху автомобіля до початку руху транспортного засобу Volkswagen Transporter, д.н. НОМЕР_1 в загальмованому стані складає більше 73,1-76,4 км/год.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що водій ОСОБА_5 грубо порушив вимоги п.п. 2.3 "б", 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, а саме: проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміни, рухаючись по проїзній частині в межах території населеного пункту з перевищенням встановленої дозволеної (60 км/год) швидкості, при виникненні небезпеки для подальшого руху вперед, у вигляді перешкоди - пішохода, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки керованого ним автомобіля, або його безпечного об`їзду, внаслідок чого допустив наїзд на зазначеного пішохода ОСОБА_10 . На обґрунтування вказаного висновку суд вірно послався у вироку на висновки експертиз, показання потерпілого, свідка ОСОБА_9 , оскільки, вони є послідовними, узгоджуються між собою, що свідчить про їх достовірність.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин провадження, винуватості обвинуваченого, правильності кваліфікації його дій, передбачених ч.1 ст.286 КК України є правильними.

Тому апеляційний суд не може погодитися з доводами обвинуваченого про те що судове рішення не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

Наведені вище докази спростовують твердження обвинуваченого про те, що судом першої інстанції недосліджені обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення рішення, а тому апеляційний суд не має підстав для скасування.

Крім того, апелянт в апеляційній скарзі не наводить жодної з підстав для скасування вироку та призначення нового розгляду в суді, передбачених ст.415 КПК України.

Будь-яких істотних порушень вимог матеріального та процесуального закону, зокрема щодо неповноти досліджених судом доказів, та які б давали підстави для скасування вироку саме з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, про що просить обвинувачений в апеляційній скарзі, судом не допущено, а тому апеляційний суд вважає, що немає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та скасування вироку.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 7 листопада 2017 року відносно ОСОБА_5 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: