13 квітня 2018 р. Справа № 632/611/18 провадження № 1-в/632/128/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2018 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника Державної установи «Первомайська ВК (№117)» ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , засудженого: 16 лютого 2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 70 КК України до чотирьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки; 08 червня 2016 року цим же судом за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 71 КК України до чотирьох років і одного місяця позбавлення волі, про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнення від подальшого відбування покарання, -

В С Т А Н О В И В:

05 квітня 2018 року від засудженого ОСОБА_5 , який відбуває покарання у ДУ «Первомайська ВК (№117)», надійшло клопотання про застосування до нього п. «в» ст. 1 і ст. 3 Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнення від подальшого відбування покарання. В обґрунтування клопотання засуджений зазначив, що він вчинив злочин, який не є тяжким або особливо тяжким, є батьком неповнолітньої дитини, із якою мешкає спільно, і щодо якої не позбавлений батьківських прав.

Також засуджений ОСОБА_5 зазначив, що на день набрання чинності цим Законом він відбув чверть призначеного строку основного покарання.

У зв`язку з наведеним вважає, що на підставі вказаних вище положень Закону України «Про амністію у 2016 році» він повинен бути звільнений від подальшого відбування покарання.

У судовому засіданні засуджений заявлене клопотання підтримав з наведених у ньому підстав і просив його задовольнити.

Прокурор та представник адміністрації проти задоволення клопотання заперечували, оскільки ОСОБА_5 був засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, а тому, згідно із п. «е» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» амністія до нього застосована бути не може.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши документи, подані в обґрунтування клопотання та особову справу засудженого, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків, суд, окрім іншого, має право вирішувати питання про звільнення від покарання на підставі Закону України про амністію.
Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.
07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України №1810-VIIІ від 22 грудня 2016 року «Про амністію у 2016 році».
Пунктом «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» встановлено, що звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають в тому числі особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Згідно з наданими копіями свідоцтва про народження та довідки про реєстрацію місця проживання, ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_6 , 2012 року народження, з яким зареєстрований за однією адресою.

Статтею 3 зазначеного Закону визначено, що звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, крім тих, які підлягають звільненню від відбування покарання на підставі ст. 1 цього Закону, засуджені за злочини, що не є тяжкими та особливо тяжкими та не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, якщо вони на день набрання чинності цим Законом відбули не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання.

Однак, до застосування амністії існують певні обмеження, передбачені ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Зокрема, відповідно до пункту «е» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», амністія не застосовується також до осіб, яких засуджено за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів без мети збуту при обтяжуючих обставинах (частина 2 і 3 ст. 309 КК України).
Згідно з вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08 червня 2016 року ОСОБА_5 засуджений за незаконне виготовлення, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно - за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 71 КК України до чотирьох років і одного місяця позбавлення волі, а тому, відповідно до пункту «е» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» амністія до нього застосована бути не може.

Крім того, ОСОБА_5 вже двічі завертався до Первомайського міськрайонного суду Харківської області з клопотаннями про застосування щодо нього п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», у задоволенні яких йому було відмовлено ухвали суду від 18 грудня 2017 року та 25 січня 2018 року. Наведені рішення не оскаржувалися і набрали законної сили 27 грудня 2017 року та 02 лютого 2018 року, відповідно.

Щодо посилання засудженого, що він відбув чверть призначеного строку основного покарання і до нього може бути застосована ст. 3 Закону України «Про амністію у 2016 році», необхідно зауважити наступне: початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного ОСОБА_5 вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08 червня 2016 14 лютого 2017 року, кінець строку 13 березня 2021 року. Станом на 07 вересня 2017 року відбута частина покарання становить лише 06 місяців і 24 дні, що вочевидь менше чверті, а тому під дію ст. 3 наведеного Закону він не підпадає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд
У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування щодо нього п. «в» ст. 1 та ст. 3 Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнення від подальшого відбування покарання - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Харківської області через Первомайський міськрайонний суд Харківської області протягом семи діб з моменту її проголошення.

Суддя:ОСОБА_1