Справа № 158/2279/15-к Провадження №11-кп/773/112/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.4 ст.190 КК України. Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 жовтня 2017 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження № 0000625 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , потерпілого ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 листопада 2016 року, яким

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, з вищою освітою, розлучений, непрацюючий, згідно ст. 89 КК України не судимий,

засуджений за ч.4 ст.190 КК України на 7 (сім) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна на праві приватної власності.

Запобіжний захід ОСОБА_11 до вступу вироку в законну силу залишено попередній особисте зобов`язання.

Строк відбуття покарання ОСОБА_11 постановлено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк відбуття покарання період перебування ОСОБА_11 під вартою з 30 жовтня 2015 року по 08 липня 2016 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Вироком вирішено долю судових витрат та цивільний позов.

Розглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд,
ВСТАНОВИВ:
Згідно вироку суду, обвинувачений ОСОБА_11 13 серпня 2015 року, близько 15 год., перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , діючи з корисливих мотивів, умисно, шляхом обману потерпілого ОСОБА_7 під приводом надання послуг з обміну валюти, незаконно заволодів грошима останнього в сумі 749484 грн., тобто в особливо великих розмірах, які той надав ОСОБА_11 добровільно, який в подальшому привласнив вказані кошти та втік з вищевказаної квартири через вікно у невідомому напрямку.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим. Посилається на те, що показання потерпілого ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які покладені в основу вироку, є однобічними, суперечливими та упередженими. Також вказує на те, що під час досудового розслідування не проводилось впізнання свідком ОСОБА_13 обвинуваченого ОСОБА_11 . Крім того зазначає, що свідок ОСОБА_14 не допитувався під час досудового розслідування. Просить вирок суду скасувати та постановити новий, яким закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_11 , у зв`язку з тим, що не встановлені достатні докази для доведення його винуватості.

В поданій апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_7 не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає призначене покарання ОСОБА_11 надто м`яким. Посилається на те, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, вину у вчиненому не визнав, ніде не працює. Також зазначає, що судом необґрунтовано лише частково задоволено його цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди. Просить вирок суду змінити, призначити ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років з конфіскацією майна, а також повністю задовольнити заявлений цивільний позов.

В поданій апеляційній скарзі прокурор, також не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок суду в частині призначеного покарання незаконним. Вказує на те, що ОСОБА_11 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, вину у вчиненому не визнав, ніде не працює, збитки потерпілому не відшкодував. Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_11 покарання за ч.4 ст.190 КК України у виді позбавлення волі на строк 11 років з конфіскацією всього належного йому на праві приватної власності майна.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг, обвинуваченого ОСОБА_11 , його захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які апеляційну скаргу останнього підтримали, а інші апеляційні скарги заперечили, потерпілого, його представника та прокурора, які свої апеляційні скарги підтримали, а апеляційну скаргу захисника заперечили, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з наступних підстав.
Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення у даному кримінальному провадженні вказані вимоги закону були належним чином дотримані.

Як встановлено перевіркою матеріалів кримінального провадження, судове провадження у ньому проведене з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, спрямованих на всебічне, повне і об`єктивне дослідження обставин справи.
Твердження в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_10 про те, що у справі не встановлено достатніх доказів, для доведення винуватості ОСОБА_11 у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України є безпідставними.
Так, суд першої інстанції підставно поклав в основу обвинувального вироку саме показання потерпілого ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , оскільки вони є послідовними, підтверджені іншими доказами по справі та піддавати їх сумніву в суду підстав немає. Показання потерпілого та зазначених свідків в своїй сукупності дають змогу відтворити всі обставини вчинення злочину.
Доводи сторони захисту щодо визнання недопустимими доказами, а саме протокол огляду місця події, показання свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 були предметом розгляду в суді першої інстанції.
При перевірці матеріалів кримінального провадження апеляційним судом встановлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та правильність кваліфікації його дій за даною нормою кримінального закону судом першої інстанції зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, про що у судовому рішенні наведено докладні мотиви.
Щодо доводів прокурора та потерпілого про призначення обвинуваченому ОСОБА_11 надто м`якого покарання то вони є безпідставними, з огляду також і на положення ст.416 КПК України.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Як убачається із вироку суду, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_11 покарання, суд першої інстанції урахував характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про його особу, а саме те, що обвинувачений позитивно характеризується, на його утриманні перебуває матір ОСОБА_15 1932 року народження.

Також враховано, що ОСОБА_11 хоча і вважається не судимим, однак раніше притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічний злочин та відсутність обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Врахувавши усі обставини по кримінальному провадженню, в тому числі й ті, на які посилаються в своїх апеляційних скаргах потерпілий та прокурор, суд реалізувавши принципи законності, справедливості та обґрунтованості, призначив ОСОБА_11 покарання в межах санкції статті, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Апеляційний суд вважає, що, вирішуючи розмір відшкодування моральної шкоди потерпілому ОСОБА_7 у сумі 30 000 гривень, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.23 ЦК України в повному обсязі врахував моральні та фізичні страждання потерпілого від вчиненого кримінального правопорушення і вирішив заявлені цивільні позови в повній відповідності з вимогами законодавства, а також принципами розумності та справедливості.
Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність судом першої інстанції, які б тягнули за собою безумовне скасування судового рішення, у кримінальному провадженні не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, Апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , потерпілого ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 листопада 2016 року щодо ОСОБА_16 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді