Провадження № 1-кс/344/4353/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2017 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні №0000004 від 04.01.2013 року,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся із скаргою, в порядку ст. 303 КПК України, у якій просив скасувати постанову прокурора відділу прокуратури області радника юстиції ОСОБА_4 від 27 квітня 2017 року про відмову у визнання його потерпілим в кримінальному провадженні № 0000004 від 04.01.2013р. та зобов`язати прокурора відділу прокуратури області радника юстиції ОСОБА_4 в формі постанови визнати його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні та зобов`язати видати йому пам`ятку про процесуальні права потерпілого.

Скаржник в судовому засіданні підтримав скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши скаргу, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Ст. 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Так, п.5 ч.1 ст.303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Зокрема, відповідно до ч.1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

При цьому, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про злочин або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 2 ст. 55 КПК України).

Правилами ч. 5 ст. 55 КПК України визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до кримінального провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Слідчим суддею встановлено, що кримінальне провадження внесене до ЄРДР 04.01.2013 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України (чинна до 04.06.2014) за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 за фактом вчинення кримінального правопорушення колишнім головою Івано-Франківського окружного адміністративного суду ОСОБА_6 , за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.368 КК України.

24.04.2017 ОСОБА_3 подав до прокуратури Івано-Франківської області клопотання про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000004 від 04.01.2013 у зв`язку із спричиненням його, як матеріальної так і моральної шкоди.

27.04.2017 року прокурором у кримінальному провадження - прокурор відділу прокуратури Івано-Франківської області радник юстиції ОСОБА_7 було винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 з тих підстав, що на даний момент не встановлено жодних обставин, які б могли свідчити про спричинення кримінальним правопорушенням будь-якої шкоди, оскільки спричинення матеріальної шкоди в даному випадку відсутнє.

На даний час досудовим розслідуванням не встановлено жодних обставин, які б могли свідчити про спричинення кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 4 ст. 368 КК України будь-якої шкоди , а тому у відповідності до ч.5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди моральної, фізичної або майнової шкоди, як зазначено в ч.1 ст. 22 КПК України, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Відповідно до ч.5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

В судовому засіданні встановлено, що в оскаржуваній постанові прокурором у кримінальному провадження - прокурор відділу прокуратури Івано-Франківської області радник юстиції ОСОБА_7 достатньо вмотивовано підстави для відмови в задоволенні клопотання, дана постанова відповідає вимогам ст. 110 КПК .

Отже, враховуючи вищенаведене вважаю, що у задоволенні скарги ОСОБА_3 слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 55, 303-307 КПК України,

У Х В А Л И В:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні №0000004 від 04.01.2013 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали проголошено 29.12.2017 року.