Справа № 317/3048/17
№/п 1-в/317/427/2017

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2017 р. м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
представника адміністрації - ОСОБА_4
засудженого - ОСОБА_5 ,
захисника засудженого - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Нове Життя, Джанкойського району, АР Крим, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, до засудження офіційно не працевлаштованого, без постійного місця проживання. Засудженого: 08.12.2009 року Апеляційним судом Запорізької області за статтями 187 ч. 1, 152 ч. 1, 152 ч. 3, 115 ч. 2 п. 10, 70 Кримінального кодексу України до 12 років позбавлення волі. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 11.02.2016 року зараховано в строк покарання у виді позбавлення волі термін попереднього ув`язнення з 18.05.2009 року по 22.01.2010 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, про умовно-дострокове звільнення ,
В С Т А Н О В И В:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення, посилаючись на те, що 15.09.2017 року йому було відмовлено адміністрацією колонії у застосуванні пільги на підставі ст.81 КК України.
Початок строку: 18.05.2009 року.
Кінець строку: 14.09.2020 року.
Вирок набув чинності: 22.01.2010 року.
Станом на 25.10.2017 року засуджений відбув 9 років 01 місяць 11 днів, невідбута частина 2 роки 10 місяців 19 днів.
Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 26.05.2009 року. Під час тримання у Запорізькому слідчому ізоляторі характеризувався негативно, допустив чотири порушення вимог режиму тримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення накладені до набуття вироком чинності. Заохочень не мав.
З 16.02.2010 року по 15.02.2011 року та з 05.04.2011 року по 05.08.2011 року відбував покарання в державній установі «Біленьківська виправна колонія (№99)». За даний період часу порушень режиму відбування покарання не допускав, стягнень не мав. За сумлінну поведінку та ставлення до праці мав одне заохочення правами начальника установи.
З 15.02.2011 року по 05.04.2011 року та з 05.08.2011 року по 15.09.2011 року проходив курс лікування в лікарні при державній установі «Вільнянська виправна колонія (№20)». За даний період часу порушень режиму лікування не допускав, стягнень та заохочень не мав.
З 15.09.2011 року відбуває покарання в державній установі «Біленьківська виправна колонія (№ 99)». За період відбування покарання допустив одне порушення вимог встановленого порядку відбування покарання, яке виразилося у порушенні локалізації, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника відділення СПС. Стягнення погашене у встановленому законом порядку. За сумлінну поведінку та ставлення до праці має два заохочення правами начальника відділення СПС та одне заохочення правами начальника установи.
На виробництві установи не працює і бажання не виявляє, працював комірником житлової зони. До роботи ставивився посередньо. Робоче місці періодично перебувало в антисанітарному стані.
За характером не врівноважений, має розумову відсталість з емоційно-вольовою нестійкістю. У відношенні із засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими як позитивної так і негативної спрямованості.
У відношенні до персоналу установи ввічливий та тактовний, але робить це виключно в своїх корисливих інтересах.
Не завжди дотримується вимог санітарії та гігієни, спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у задовільному стані. Не завжди має охайний зовнішній вигляд. Виконує роботи із самообслуговування, має недостатній рівень необхідних навичок.
До виконання робіт із благоустрою установи ставиться посередньо. В життєдіяльності відділення участі не приймає, ініціативи своєї не проявляє.
На даний час не бере особистої участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, у реалізації програм диференційованого виховного впливу. Не бере участі у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи. Не входить до складу ради колективу засуджених. На профілактично-виховні заходи реагує посередньо, відповідних висновків для себе робить не завжди.
28.05.2015 року комісією установи було відмовлено у застосуванні заохочувальної норми передбаченої ст.101 Кримінально-виконавчого кодексу України, у вигляді переведення до дільниці соціальної реабілітації.
30.09.2016 року комісією установи було відмовлено у застосуванні заохочувальної норми передбаченої ст. 82 КК України, у вигляді заміни не відбутої частини покарання більш м`яким, а саме обмеження волі.
09.12.2016 року ухвалою Запорізького райсуду Запорізької області було відмовлено в застосуванні заохочувальної норми передбаченої ст. 82 КК України.
15.09.2017 року комісією установи було відмовлено у застосуванні заохочувальної норми передбаченої ст. 81 КК України, у вигляді умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки засуджений не довів свого виправлення .
Засуджений під час відбування покарання на профілактичному обліку не перебуває, підстав для постановки на профілактичний облік не було.
За вироком суду позову не має.
У скоєному злочині вину свою визнає, розкаюється, але робить це виключно в своїх корисливих цілях.
Судове засідання проводиться у режимі відеоконференції на підставі ст.336 КПК України.
У судовому засіданні засуджений підтримав клопотання. Захисник засудженого адвокат ОСОБА_6 просив суд звільнити ОСОБА_5 умовно- достроково.
Представник адміністрації Біленьківської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області (№99) просив суд відмовити засудженому у задоволенні клопотання, оскільки засуджений має великий термін не відбутої частини покарання та не довів свого виправлення.
Прокурор у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , оскільки засуджений не довів свого виправлення.
Суд, розглянувши клопотання, особову справу засудженого, вислухавши його пояснення та пояснення його захисника, точку зору представника адміністрації, висновок прокурора, вважає, що клопотання не засноване на законі, є необґрунтованим, тому не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Проте, як вбачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_5 мав 5 стягнень, які на час судового розгляду погашені і лише 4 заохочення, на виробництві установи не працює і бажання не виявляє.
Неодноразово, а саме, 30.09.2016 року та 09.12.2016 року, засудженому було відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України з тих підстав, що засуджений не стає на шлях виправлення.
За таких обставин, суд вважає, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, що згідно закону виключає можливість застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, клопотання є передчасним і необґрунтованим, тому у його задоволенні необхідно відмовити.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.81 КК України, ст.ст.336, 537, 539 КПК України, ст.ст.153,154 КВК України, суд
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , про умовно-дострокове звільнення відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя: ОСОБА_1