17.04.2018 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/390/18
Провадження № 1-кп/533/46/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2018 року Козельщинський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: прокурора - ОСОБА_2 ,

представника потерпілого - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Козельщина Полтавської області кримінальне провадження, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000091 від 20.03.2018 року відносно обвинуваченого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Георгіївка, Курдайського району Джамбульської області, Республіка Казахстан, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, освіта професійно-технічна, на утриманні неповнолітніх дітей немає, офіційно непрацюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно обвинувального акту вбачається, що 20.03.2018 року близько 04 години 30 хвилин обвинувачений ОСОБА_4 , приїхав на спеціалізованому вантажному автомобілі моделі «ЗІЛ» 131 д.н.з. « НОМЕР_1 », із встановленим маніпулятором до лісового масиву, що розташовується на території Говтвянської сільської ради, псільського лісництва, квартал № 11, Козельщинського району Полтавської області, впевнившись у відсутності небезпеки викриття зі сторони власників та інших осіб, шляхом вільного доступу за допомогою спеціалізованого вантажного автомобіля моделі «ЗІЛ» 131 д.н.з. « НОМЕР_1 », із встановленим маніпулятором таємно викрав: деревину породи «ДУБ» у кількості 4,952 куб.м., вартість якої відповідно до довідки ДП Кременчуцьке лісове господарство № 169 від 23.03.2018 року становить загальну суму 55 827 гривень 75 копійок.

З викраденим з місця скоєння кримінального правопорушення зник, в подальшому розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , органом досудового слідства кваліфіковані за ч.1 ст. 185 КК України, оскільки обвинувачений вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Під час проведення досудового розслідування, а саме 29.03.2018 року між обвинуваченим та представником потерпілого відповідно до вимог ст. 471 КПК України, була укладена угода про примирення.

Згідно даної угоди обвинувачений та представник потерпілого дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України, а також щодо покарання, яке повинний понести обвинувачений, а саме у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700(одна тисяча сімсот) грн.

Також, в угоді зазначено, що представник потерпілого ніяких матеріальних претензій до обвинуваченого немає, оскільки збитки відшкодовані.

Відповідно до п.1 ст. 468 КПК України вбачається, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно до ч.3 ст. 479 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Далі судом встановлено, що обвинувачений вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 185 КК України, який згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Представник потерпілого ніяких матеріальних претензій до обвинуваченого немає.

Зміст наданої суду угоди про примирення від 29.03.2018 року відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 угоду про примирення підтримав та пояснив, що повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ч.1 ст. 185 КК України, вину у вчиненні вищезазначеного злочину визнає повністю, погоджується на призначення узгодженого покарання, цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України, які були роз`ясненні йому судом, усвідомлює наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, які передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, які передбачені ст. 476 КПК України.

В судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_3 пояснив, що угоду підтримує, оскільки укладена добровільно без примусу та обіцянок, наслідки укладення та затвердження угоди, які передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди обвинуваченим, які передбачені ст. 476 КПК України йому зрозумілі.

Прокурор в судовому засіданні прохав затвердити угоду між представником потерпілого та обвинуваченим, оскільки остання відповідає вимогам норм КПК України та КК України.

Далі, судом встановлено, що укладення угоди між обвинуваченим та представником потерпілого є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України вбачається, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд переконався, що наявні всі підстави для затвердження угоди про примирення між обвинуваченим та представником потерпілого.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого - щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався, підстави для обрання запобіжного заходу відсутні.

Судові витрати - відсутні.

У відповідності до ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Згідно ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 21.03.2018 року вбачається, що слідчим суддею накладено арешт на вантажний автомобіль «ЗІЛ» 131 д.н.з. « НОМЕР_1 » із встановленим маніпулятором та вирішено питання щодо повернення автомобіля власнику ОСОБА_6 , накладено арешт на 8 частин деревини по 3 м кожна та діаметром 67х69 см кожна.
Відповідно до п.1 ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю);
Отже, з врахуванням вищевикладеного, а також беручи до уваги те, що стороною обвинувачення не доведено, що автомобіль та деревина підлягає спеціальній конфіскації, суд вважає, що захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна, який застосований ухвалою слідчого судді від 21.03.2018 року відносно вантажного автомобіля та деревини підлягає скасуванню.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Затвердити угоду від 29.03.2018 року між представником потерпілого ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 про примирення у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000091 від 20.03.2018 року.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (тисяча сімсот) грн.

Скасувати арешт, який накладений відповідно до ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 21.03.2018 року відносно вантажного автомобіля «ЗІЛ» 131 д.н.з. « НОМЕР_1 » із встановленим маніпулятором та 8 частин деревини по 3 м кожна та діаметром 67х69 см кожна.
Речові докази:

- деревину породи «ДУБ» у кількості 4,952 куб.м - повернути власнику ДП «Кременчуцьке лісове господарство»;

- вантажний автомобіль «ЗІЛ» 131 д.н.з. « НОМЕР_1 » із встановленим маніпулятором залишити власнику ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України зокрема:

1) обвинуваченим його захисником, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
3) потерпілим виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;
4) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
до Апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Козельщинський районний суд Полтавської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок надрукований суддею в нарадчій кімнаті і є оригіналом.

Суддя