Гусятинський районний суд Тернопільської області

Справа № 596/18/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" січня 2018 р. Гусятинський районний суд Тернопільської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
представника установи виконання
покарань ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
захисника-адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятин в режимі відеоконференцзвязку між Гусятинським районним судом Тернопільської області та Державною установою «Копичинська виправна колонія (№ 112) справу про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за клопотанням засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого АДРЕСА_1 , росіянина, громадянина України, освіта середня-спеціальна, до засудження не працюючого, одруженого, раніше судимого: 13.02.2007 року Колегією суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Автономної Республіки Крим за п.п. 4,12 ч.2 ст. 115 КК України до 15 років позбавлення волі.
Засудженого: 22.08.2007 року Совєтским районним судом Автономної Республіки Крим за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 186, ч.2 ст. 307, ч.1 ст.70 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного майна. На підставі ч.4 ст. 70 КК України з урахуванням вироку апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 13.02.2007 року, застосовуючи принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно за сукупністю злочинів до відбуття призначеного покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного майна. Зараховано в строк відбування покарання відбуте покарання за вироком апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 13.02.2007 року у виді позбавлення волі в період з 26.09.2006 року по 09.10.2006 року включно.
Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 28.03.2016 року зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 12 травня 2006 року по 10 вересня 2007 року, у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, -
02.01.2018 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України з тих підстав, що він довів своє виправлення.
В судовому засіданні засуджений підтримав клопотання та пояснив, що за час відбування покарання він щиро розкаявся у скоєному злочині, бажає бути корисним суспільству та довів своє виправлення. Має ІІ-гу група інвалідності, тому періодично перебуває в лікувальних закладах при інших колоніях. На даний час він працює. Закінчив участь в програмі диференційованого виховного впливу на засуджених «Освіта» та здобув повну середню загальну освіту. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу на засуджених «Професія». Навчається у Копичинському навчальному центрі при установі (№112). Щодо наявності стягнень, які всі погашені, то вони несуттєві. Погоджується не з усіма порушеннями, а ті, з якими погоджується, пояснив, що вони ним допущені внаслідок збігу обставин.
Захисник-адвокат засудженого ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умоно-дострокове звільнення, просив задовольнити.
Представник Копичинецької ВК 112 ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання останнього, оскільки допустив 53 порушення встановленого порядку відбування покарання. За період відбування покарання у державній установі «Копичинська виправна колонія (№1 12)» допустив 25 порушень, тому не довів своє виправлення.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вважає, що засуджений ОСОБА_5 не довів свого виправлення, оскільки за весь період відбування покарання допустив 53 порушення встановленого порядку відбування покарання. В задоволенні клопотання просить відмовити.
Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що 13.02.2007 року Колегією суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Автономної Республіки Крим ОСОБА_5 засуджено за п.п. 4,12 ч.2 ст. 115 КК України до 15 років позбавлення волі.
22.08.2007 року ОСОБА_5 засуджено Совєтским районним судом Автономної Республіки Крим за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 186, ч.2 ст. 307, ч.1 ст.70 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного майна. На підставі ч.4 ст. 70 КК України з урахуванням вироку апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 13.02.2007 року, застосовуючи принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно за сукупністю злочинів до відбуття призначеного покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного майна. Зараховано в строк відбування покарання відбуте покарання за вироком апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 13.02.2007 року у виді позбавлення волі в період з 26.09.2006 року по 09.10.2006 року включно.
Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 28.03.2016 року зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 12 травня 2006 року по 10 вересня 2007 року, у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до ч. 2 п.2 ч. 3 ст. 81 КК України, постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Як вбачається з матеріалів особової справи засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі з 12.05.2006 року. Початок строку відбування покарання 12.05.2006 року, кінець строку відбування покарання 14.01.2020 року.
За статейними ознаками заохочувальній нормі закону щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, у відповідності до ст. 81 КК України, ОСОБА_5 підлягав після фактичного відбуття 3/4 частини призначеного судом строку покарання - 13.04.2016 року. Комісією при Софіївській виправній колонії (№45) засудженому відмовлено у застосуванні даної заохочувальної норми закону, як такому, що не довів свого виправлення (протокол №12 від 29.06.2016 року).
На даний час характеризується посередньо, намагається дотримуватись норм, що визначають порядок та умови відбування покарання. За час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 має одне заохочення від 05.01.2018 року оголошено подяку за перевиконання норм виробітку.
Працевлаштований на виробництві колонії у бригаді №94 в цеху по виготовленню товарів народного вжитку з 17.10.2017 року. Приймав участь у програмі диференційованого виховного впливу на засуджених «Освіта», яку повністю реалізував та в 2013 році здобув повну середню загальну освіту. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу на засуджених «Професія», навчається у Копичинському навчальному центрі при установі (№112). Позову на виконанні за виконавчими листами не має.
При цьому, суд бере до уваги, що за весь період відбування покарання з 12.05.2006 року засуджений ОСОБА_5 допустив 53 порушення встановленого порядку відбування покарання, за вчинення яких накладалися стягнення. Дисциплінарні стягнення погашені у встановленому законом порядку.
А саме, за період утримання у СІЗО м. Сімферополя з 25.09.2006 року по 26.05.2007 року допустив 2 порушення режиму утримання; за період відбування покарання в Дар`ївській виправній колонії (№10) з 08.10.2007 року по 29.11.2007 року допустив 1 (одне) порушення встановленого порядку відбування покарання; за період відбування покарання у Голопристанській виправній колонії (№7) з 30.11.2007 року по 08.07.2009 року допустив 16 порушень встановленого порядку відбування покарання; за період відбування покарання в ЛЗ при Снігурівській виправній колонії (№5) з 30.04.2013 року по 04.10.2014 року допустив 1 порушення встановленого порядку відбування покарання; за період відбування покарання у ЛЗ при Софіївській виправній колонії (№ 45) в періоди з 07.12.2014 року по 08.02.2015 року, з 06.04.2015 року по 31.01.2016 року, з 07.03.2016 року по 10.07.2016 року, з 07.08.2016 року по 22.04.2017 року допустив 8 порушень встановленого порядку відбування покарання; за період відбування покарання в державній установі «Копичинська виправна колонія (№112)» з 05.08.2009 року по 07.03.2010 рік, з 16.04.2010 року по 11.03.2011 рік, з 22.04.2011 року по 21.12.2011 рік, з 05.08.2017 року по даний час допустив 25 порушень встановленого порядку відбування покарання.
Вищенаведене свідчить про те, що засуджений ОСОБА_5 від самого початку строку відбуття покарання систематично допускав порушення встановленого порядку відбування покарання та правила розпорядку дня.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків, а висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
З огляду на наведене, суд вважає, що засуджений не довів своє виправлення, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.
На підставі наведеного та керуючись ст.81 КК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким, ст.ст. 537, 539, 376, 392 КПК України суд,-
Відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги через Гусятинський районний суд Тернопільської області протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим у той же строк, з моменту вручення копії ухвали.

Суддя-підпис
З оригіналом вірно:
Суддя Гусятинського районного суду ОСОБА_1