У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"30" листопада 2017 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання слідчого Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 про арешт майна у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0015378 від 14.11.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в :
До слідчого судді даного місцевого суду надійшло зазначене клопотання слідчого, яке погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 та обґрунтоване тим, що 14 листопада 2017 року, приблизно о 13 годині 20 хвилин, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на автомобілі марки «SKODA FELICIA 1.3», червоного кольору, номерні знаки НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 , 1983 р.н., приїхали до будинку АДРЕСА_1 .

Перебуваючи за вищевказаною адресою, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вступили у злочинну змову на таємне викрадення чужого майна, а саме на вчинення крадіжки поєднаної з проникненням у житло, шляхом зламу замка вхідних дверей, заздалегідь розподіливши між собою ролі.

В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне, викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в житло, з корисливих мотивів з метою протиправного збагачення, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , піднялися на 9 поверх вищевказаного будинку та обрали об`єктом свого злочинного посягання квартиру АДРЕСА_2 , яка розташована у даному будинку.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, використовуючи заздалегідь підготовлені для вчинення злочину інструменти, а саме: розвідний ключ, викрутки та предмети схожі на відмички, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , впевнившись, що їхніми діями ніхто не спостерігає з боку сторонніх осіб, шляхом зламу замків вхідних дверей, проникли до квартири АДРЕСА_3 , в якій проживають потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

В подальшому, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні квартири умисно, з корисливих мотивів, повторно, таємно вчинили крадіжку чужого майна, поєднану з проникненням у житло, що належить потерпілим.

Після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим зникли, чим завдали потерпілому ОСОБА_9 матеріального збитку на загальну суму 18 300 гривень 00 копійок та потерпілому ОСОБА_8 матеріального збитку на загальну суму 23 464 гривні 80 копійок.

15.11.2017 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Під час досудового розслідування, 14.11.2017 року за адресою: м. Київ, вул. Сосницька, 10, було затримано ОСОБА_5 .

У подальшому, за вищевказаною адресою, згідно з ч. 3 ст. 233, ч. 2 ст. 234 КПК України працівниками Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві проведено обшук, під час якого 14.11.2017 року, в період часу з 16 години 10 хвилин до 16 години 40 хвилин, в присутності двох понятих, в ОСОБА_5 було виявлено та вилучено: розвідний ключ, рукавички, викрутку, плашко тримач, запчастину від замка, сім предметів схожих на відмички, два ключа, мобільний телефон марки «НОКІА 1200», ІМЕІ: НОМЕР_2 , з сім картою оператора «лайфселл», на якій постановою слідчого від 15.11.2017 визнано речовим доказом, а тому заявник просить накласти на нього арешт з підстави передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав викладених у його мотивувальній частині.

В свою чергу, враховуючи положення ст. 172 КПК України слідчий суддя вважає за можливе розглядати дане клопотання у відсутність інших учасників процесу, тож дослідивши надане клопотання на відповідність КПК України кримінальне провадження, заслухавши думку прокурора, приходжу до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, в судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт майна подано, у відповідності до ст. 170 КПК України, оскільки останнє містить в собі критерії визначені ч. 2 цієї статті Кодексу, а саме є речовим доказом, згідно постанови від 15.11.2017.
При цьому, слідчим суддею шляхом дослідженні матеріалів провадження у порядку ст. 94 КПК України встановлено, що таке майно дійсно відповідає критеріям ст. 98 вказаного Кодексу, тобто існує дійсна сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Саме клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України.
Зазначене у клопотанні майно відноситься до видів передбачених Главою 17 Розділу ІІ КПК України, на які може бути накладено арешт.
Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Також, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).

При цьому, у судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не єпропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна.

Тож, слідчий суддя погоджується з висловленою у судовому засіданні думку заявника про те, що необхідно накласти арешт на майно в частині на підставі ст. 170 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у частині другій статті 170 цього Кодексу.

За таких обставин, слідчий суддя враховуючи правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню та, вважає за необхідне застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, тобто такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах осіб та накласти арешт саме на підставі ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-29, 131-132, 170-173, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони розпорядження, користування на розвідний ключ, рукавички, викрутку, плашко тримач, запчастину від замка, сім предметів схожих на відмички, два ключа, мобільний телефон марки «НОКІА 1200», ІМЕІ: НОМЕР_2 , з сім картою оператора «лайфселл».

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України.
В силу ст. 175 КПК України, негайне виконання ухвали про арешт майна покласти наслідчого Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 та прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Копію ухвали негайно після її постановлення вручити учасникам процесу, третім особам, власнику майна, які присутні під час оголошення ухвали. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надіслати їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.
Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Слідчий суддя: ОСОБА_1