Справа № 646/4639/17
№ провадження 1-кп/646/567/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.11.17 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001208 від 07.11.2016 рокуза обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, вдівця, пенсіонера, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_8 , 06.11.2016, приблизно о 17.30 годині, керуючи технічно-справним автомобілем «ВАЗ 21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався зі сторони вул. Академіка Вернадського по вул. Червоношкільній у напрямку проспекту Московського у м. Харкові зі швидкістю 60 км/год.

Під час руху по вказаній вулиці, при увімкненому міському електроосвітленні, яке забезпечувало достатню видимість проїзної частини та пішоходів, перебуваючи навпроти буд. №1-А, ОСОБА_8 , при виникненні небезпеки у вигляді пішохода ОСОБА_5 , якого він об`єктивно спроможній був виявити, не прийняв своєчасних мір для зниження швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, чим грубо порушив вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху України та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який перебував на проїзній частині в районі подвійної повздовжньої розмітки вказаної вулиці та в момент первинного контакту, згідно висновку судово-медичної експертизи, криміналістичного дослідження одягу та взуття трупа №150-МК/17 від 08.05.2017, знаходився в вертикальному або близькому до нього положенні був обернений до нього передньою-правою поверхнею тіла.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 був госпіталізований до ХМКЛНМД ім. проф. Мещанінова, де того ж дня помер від отриманих травм, згідно висновку судово-медичної експертизи №345-Ат/16 від 02.12.2016, причиною його смерті явилась важка сукупна травма та її ускладнення - травматичний шок.

Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_8 , що знаходяться у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, яке виразилося в тому, що він, керуючи технічно-справним транспортним засобом при виникненні небезпеки для його руху у вигляді пішохода ОСОБА_5 , який перебував на проїзній частині та був обернений передньою-правою поверхнею тіла до транспортного засобу, якого він об`єктивно спроможний був виявити, не прийняв своєчасних мір для зниження швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу і допустив на нього наїзд, що спричинило тяжкі наслідки.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав свою вину у даному злочині, надав пояснення про обставини його скоєння, зазначив, що 06.11.2016 близько 18-00 години, керуючи автомобілем ВАЗ по Червоношкільній набережній від вулиці Вернадської в сторону проспекту Московського в м. Харкові зі швидкістю не більше 60 км/год, на пішохідному переході стояли припарковані автомобілі і він рухався в другому ряду, на відстані 8-10 метрів, раптово, зі сторони річки, виник пішохід, якого він не бачив. Попутних та зустрічних автомобілів не було. Ішов дощ, пішохід був одягнений у чорний одяг. Пішохода побачив, коли він вдарився в ліве переднє крило. На лобовому склі від удару була тріщина. Після удару повернув різко праворуч і проїхав ще метрів 10-15 метрів. Розкаявся у скоєнні злочину. Просив застосувати Закон України «Про амністію у 2016 році».

За таких обставин суд, враховуючи думку учасників судового провадження, відсутність сумнівів та добровільність їх позиції щодо визнання недоцільним дослідження доказів відносно обставин, які ніким не оспорюються, вважає за можливе розглянути справу відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, та обмежити судовий розгляд допитом обвинуваченого та дослідити відомості про особу обвинуваченого.

Аналізуючи викладене, суд доходить висновку, що вину обвинуваченого повністю доведено під час судового розгляду та кваліфікує його дії:

- за ч.2 ст.286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, вдівець, пенсіонер, за місцем проживання характеризується позитивно, має двох повнолітніх дітей-інвалідів з дитинства, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає розкаяння у скоєнні злочину, обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
При призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, дані, які характеризують його особу, фактичні обставини справи, обставину, яка пом`якшує покарання, відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілому та позицію самого потерпілого.

При таких обставинах, з метою виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості та ступеню суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, даних, які характеризують особу обвинуваченого, суд вважає, що виправлення ОСОБА_8 можливе без ізоляції від суспільства. В силу ст. 75 КК України його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки, згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Щодо встановлення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, суд вважає можливим не застосовувати до ОСОБА_8 , оскільки автомобіль є засобом для його існування.

В судовому засіданні обвинувачений заявив клопотання про застосування до нього амністії, оскільки він є пенсіонером, вчинив тяжке кримінальне правопорушення з необережності, щиро розкаюється, вперше притягується до кримінальної відповідальності.
Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши на стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
07.09.2017 р. набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно (ст.12 названого Закону).
Відповідно до п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк, особи, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 на момент набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» був пенсіонером, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 виданого 26.08.2014 року, вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке є тяжким необережним злочином відповідно до ст. 12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення він вчинив 06.11.2016 року, тобто до дня набрання чинності (07.09.2017 р.) Закону України «Про амністію у 2016 році». У вчиненому щиро кається.
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 амністії, передбачених ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст.8 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього раніше не застосовувалась.
За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_8 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі п.п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Потерпілий ОСОБА_9 також просив застосувати до ОСОБА_8 . Закон України «Про амністію у 2016 році». Пояснив, що обвинувачений сплатив йому матеріальну та моральну шкоду, претензій до останнього він не має.
Суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_8 наслідки застосування амністії, а саме, що у разі застосування амністії в подальшому протягом останніх десяти років амністія до нього не може бути застосована.
Судові витрати за проведення судово-автотехнічної експертизи № 493/17 від 19.06.2017 року підлягають стягненню з ОСОБА_8 у сумі 1186,44 гривень на користь держави.
Крім того, суд вважає можливим скасувати арешт автомобіля ВАЗ 21063 реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладений ухвалою Київського районного суду м. Харкова 08.11.2016 року (справа № 640/17291/16-к), оскільки матеріальних претензій потерпілий не має.

Під час досудового слідства та судового розгляду запобіжний захід до ОСОБА_8 не обирався.
Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 85, 86 КК України, ст.ст. 373 ч.2, 374 КПК України, ст. 3 ЗУ «Про застосування амністії в Україні», п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році»,суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання - у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без позбавленням права керування транспортними засобами.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_8 від відбування призначеного за цим вироком покарання - звільнити з випробувальним строком на 2 (два) роки.

З підстав ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 в період випробувального терміну повідомляти органи пробації про зміну місця проживання, не виїжджати на постійне місце проживання за межі України без дозволу органів пробації.

На підставі п.«г» ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, призначеного за цим вироком.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави - 1186 (одну тисячу сто вісімдесят шість гривень) 44 копійок - витрати за проведення судово-автотехнічної експертизи № 493/17 від 19.06.2017 року (код доходів 24060300, р/р 0005, код банку 37999680, МФО 851011 ,УДКС України в Комінтернівському районі м. Харкова).

Скасувати арешт з автомобіля ВАЗ 21063 реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладений ухвалою Київського районного суду м. Харкова 08.11.2016 року (справа № 640/17291/16-к) і повернути власнику.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня проголошення вироку.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору, учасникам судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, надіслати не пізніше наступного дня після проголошення вироку.

Суддя ОСОБА_1