Провадження № 1кп/202/181/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро кримінальне провадження № 0000040 від 10.01.2018 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сухумі, Грузія, громадянина Грузії, маючого середню освіту, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ :
19.12.2017 року, приблизно о 13:00 годині, ОСОБА_5 , знаходячись за адресою: м. Дніпро, пр. Миру, 61-а, побачив припаркований автомобіль марки Ford Focus білого кольору д/н НОМЕР_1 , з салону якого вийшла ОСОБА_7 та не зачинивши двері, відійшла до задньої частини свого автомобіля. Після чого, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою незаконного власного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, користуючись моментом перебування ОСОБА_7 поза вказаним автомобілем, підійшов до передніх пасажирських дверей автомобіля, які відчинив та дістав з салону жіночу сумку коричневого кольору та мобільний телефон «Huawei», які належать ОСОБА_7 , але в цей момент ОСОБА_5 був помічений потерпілою, яка почала кричати та рухатись в його бік.
Після цього, ОСОБА_5 , виходячи за межі свого злочинного умислу, розуміючи, що його дії стали відкритими для потерпілої ОСОБА_7 , діючи умисно, відкрито, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, разом з викраденим майном намагався втекти з місця вчинення злочину, але потерпіла ОСОБА_7 встигла вихопити з рук ОСОБА_5 майно, яке їй належало, та яке останній незаконно утримував при собі. Після невдалої спроби заволодіння майном потерпілої, ОСОБА_5 з місця скоєння злочину втік. Таким чином, ОСОБА_5 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.
Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №297 від 23.01.2018 року, вартість майна, яке належить потерпілій ОСОБА_7 складає 6 049,54 грн.
В судовому засіданні ОСОБА_5 вину свою в пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.15, ч.1 ст.186 КК України визнав повністю, суду пояснив, що злочин вчинив за обставин, викладених у обвинувальному акті у зв`язку зі складним матеріальним становищем.
Потерпіла ОСОБА_7 про слухання справи повідомлена належним чином, у судове засідання не з`явилась, у письмовій заяві просила розглянути справу у її відсутність, тому суд, з урахуванням того, що за відсутності потерпілої можливо з`ясувати всі обставини, прийняв рішення про проведення судового розгляду у її відсутність.
За таких обставин, відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Суд допитав обвинуваченого, дослідив надані прокурором докази, матеріали, що характеризують ОСОБА_8 , докази щодо вартості викраденого майна та дійшов висновку, що вина ОСОБА_5 доведена повністю і він повинен нести кримінальну відповідальність за закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Дії ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.15, ч.1 ст.186 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується задовільно.
Обставиною, що пом`якшує покарання, суд вважає щире каяття, наявність на утриманні малолітньої дитини.
Обставин, що обтяжують покарання, суд вважає не вбачає.
З врахуванням наведених обставин справи та особи обвинуваченого, суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для його виправлення буде покарання у виді штрафу.
Саме таке покарання, на думку суду, буде сприяти виправленню ОСОБА_5 та попередженню нових злочинів.
Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи у сумі 190,00 грн.
Питання щодо речових доказів суд вирішив на підставі ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 367-374 КПК України суд, -
у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 1700 грн.
Запобіжний захід у виді домашнього арешту, до набрання вироком законної сили - залишити без змін.
Речові докази сумку коричневого кольору та мобільний телефон «Huawei» - залишити потерпілій.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 190,00 грн.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Головуючий: ОСОБА_1