Справа №473/2468/16-к 05.01.2018
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 січня 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря: ОСОБА_4
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000517 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20.04.2017 року.

Обвинувачені: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженць м. Дебальцево Донецької обл., громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий:
- обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч.1 ст. 304, ч.1 ст. 263 КК України;
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Первомайськ Миколаївської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимий,
______________________________
провадження № 11-кп/784/45/18 головуючий у 1 інстанції : ОСОБА_11
категорія ст.186 ч.4 К доповідач у апеляц. інстанції : ОСОБА_1

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Кисельово Знам`янського району Омської обл. Російської Федерації, громадянин України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженць м. Вознесенськ Миколаївської області, громадянин України, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_6 , раніше не судимий:
Вирок відносно якого не оскаржується;
- обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України;
Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_13 , ОСОБА_14
обвинувачений: ОСОБА_5

обвинувачений: ОСОБА_9

обвинувачений : ОСОБА_7

обвинувачений: ОСОБА_12

захисник: ОСОБА_6
захисник: ОСОБА_8
захисники: ОСОБА_10 , ОСОБА_15
захисник: ОСОБА_16 .
Короткий зміст вимог апеляційних скарг.
Обвинувачений ОСОБА_5 просить скасувати оскаржуваний вирок, та постановити новий, яким перекваліфікувати його дії з ч.4 ст. 186 КК України на ч. 3 ст.185 КК України і призначити покарання з застосуванням ст. 69 КК України.

Його захисник ОСОБА_6 просить вирок суду змінити, призначити ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.

Обвинувачений ОСОБА_9 просить скасувати оскаржуваний вирок, та постановити новий, яким призначити йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України.

Його захисник ОСОБА_10 просить вирок суду змінити, призначити ОСОБА_9 покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду змінити, призначити останньому більш м`яке покарання із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч.1 ст. 304, ч.1 ст. 263 КК України, та призначено покарання:
- за ч.4 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім) років і 6 (шість) місяців;
- за ч.1 ст. 304 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;
- за ч.1 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;
На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім) років і 6 (шість) місяців.
ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у вигляді позбавленні волі строком на 7 (сім) років.
ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у вигляді позбавленні волі строком на 7 (сім) років.
ОСОБА_12 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді позбавленні волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75, 104 КК України обвинуваченого ОСОБА_12 від відбуття призначеного покарання звільнено з випробуванням строком на 2 (два) роки з покладанням на нього обов`язків: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, відповідно до ч.1 та п.2 ч. 2 ст. 76 КК України.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_5 у строк відбуття покарання строк тримання під вартою в період з 26.05.2016 року до набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано обвинуваченому ОСОБА_7 у строк відбуття покарання строк тримання під вартою в період з моменту затримання до набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_12 в солідарному порядку на користь ТОВ «Південьагрохім» матеріальну шкоду в розмірі 106 605,80грн.
Стягнуто з ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 судові витрати на проведення експертиз з кожного по 2042 (дві тисячі сорок дві) грн. 80 коп.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави судові витрати на проведення судової вибухотехнічної екпертизи, в розмірі 1587 (одна тисяча п`ятсот вісімдесят сім) грн. 72 коп.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Узагальнені доводи апеляційних скарг.
Обвинувачений ОСОБА_5 вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Стверджує, що тільки на місці збагнув, що вони не просто завантажують вантаж, про що його просили, а вчинюють злочин. Вважає, що його дії повинні бути перекваліфіковані з ч.4 ст. 186 на ч.3 ст. 185 КК України. Крім того, зазначає, що судом першої інстанції не було враховано обставину яка пом`якшує покарання. А саме, що він добровільно вказав місце зберігання викраденого. І не в повній мірі враховано, що він раніше не судимий, позитивно характеризується, до даного часу стоїть на обліку як командир авторемонтного взводу військової частини в зоні АТО, має на утриманні неповнолітнього сина та дружину інваліда другої групи.

Захисник ОСОБА_6 вважає, що вирок суду в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання є занадто суворим і підлягає зміні в сторону пом`якшення. Зазначає, що в даному випадку мав місце ексцес виконавця, оскільки дії інших учасників злочину вийшли за рамки попередніх домовленостей і з крадіжки перейшли на грабіж. Стверджує, що у його підзахисного був відсутній умисел щодо нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, участі в цих діях він не приймав. Також зазначає, що до показань потерпілого та ОСОБА_12 , які суд першої інстанції визнав такими, що доводять вину ОСОБА_5 , слід віднестися критично. Оскільки потерпілий через раптовість подій не міг чітко усвідомлювати кількість нападників. А покази ОСОБА_12 потрібно розцінювати, як спробу перекласти частину вини на інших.

Крім того, зазначає, що суд, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання повинен був застосувати норми ст. 69 КК України, з подальшим застосуванням ст. 75 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_9 , в своїй апеляційній скарзі вважає, що вирок суду в частині призначення йому покарання є занадто суворим і підлягає скасуванню з постановленням нового, з застосуванням ст. 69 КК України. Зазначає, що судом першої інстанції не в повній мірі враховані всі пом`якшуючи покарання обставини.

Захисник ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 в своїй апеляційній скарзі, не оспорюючи висновків суду щодо встановлення фактичних обставин справи, доведеності вини її підзахисного та кваліфікації його дій, вважає, що вирок підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Вважає, що враховуючи наявність кількох обставин, передбачених ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих обставин, у суду першої інстанції були підстави застосувати ст. 69 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 вважають, що призначене ОСОБА_7 покарання є явно несправедливим через суворість.

Адвокат ОСОБА_8 в обгрунтування доводів своєї апеляційної скарги зазначає, що покарання призначене ОСОБА_7 не відповідає даним про його особу, його поведінці в ході слідства та судового розгляду провадження. Так, ОСОБА_7 не судимий, позитивно характеризується, щиро кається, перший повністю відшкодував свою частку матеріальної шкоди потерпілому, має на утриманні дружину та двох неповнолітніх дітей, а також мати похилого віку, яка хворіє на хронічні хвороби.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Наприкінці лютого на початку березня 2016 року, більш точної дати та часу в ході досудового розслідування та під час судового розгляду встановлено не було, у ОСОБА_7 , який працював охоронцем приватного підприємства «Васильєв», виник умисел на відкрите заволодіння майном охоронюваного ним підприємства ТОВ «Південьагрохім». З цією метою ОСОБА_7 вступив у злочинну змову з ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , та іншими особами, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження.
Під час неодноразових зустрічей, ОСОБА_7 повідомив та надав співучасникам список матеріалів, які необхідно викрасти та які представляють цінність. ОСОБА_9 разом з ОСОБА_12 двічі відвідували територію підприємства під час чергувань ОСОБА_7 , а останній, в свою чергу, показав їм розташування складського та інших приміщень. Крім того, ОСОБА_7 запропонував співучасникам приспати сторожових собак та виконання даного завдання було покладено на ОСОБА_5 .
У подальшому, 18.03.2016 року о 19:00 годині, вищевказані особи з`їхались додому до ОСОБА_9 , де обговорили свої подальші дії. При цьому, ОСОБА_7 , під приводом необхідності заступати на зміну та, з метою унеможливлення його подальшого впізнання іншими працівниками підприємства, приймати безпосередню участь у скоєнні злочину відмовився.
18.03.2016 року о 22:00 годині зазначені особи виїхали до фактичного місця розташування підприємства.
Продовжуючи свої злочинні дії, 19.03.2016 року, близько 01:00 години ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , та інші особи, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, шляхом пошкодження колючої металевої проволоки огорожі підприємства, проникли на охоронювану територію ТОВ «Південьагрохім», розташованого в с. Бузьке Вознесенського району Миколаївської області, де, ОСОБА_7 заздалегідь придбаним снодійним приспав сторожових собак. У подальшому, три особи, а саме: ОСОБА_5 , ОСОБА_12 та особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, через незачинені вхідні металопластикові двері проникли до офісного приміщення, де шляхом застосування фізичної сили, що виразилось у нанесенні охоронцю підприємства ОСОБА_17 тілесних ушкоджень у вигляді крововиливу на правій боковій поверхні живота, саден голови та обличчя, які, відповідно до висновку експерта №126 від 21.03.2016 року, за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, а ОСОБА_18 залишився за територією підприємства. Після цього, один з виконавців, почергово, залишався біля ОСОБА_17 , а двоє інших, шляхом пошкодження замків на вхідних дверях, проникали до складського приміщення підприємства, звідки виносили посівний матеріал, та засоби захисту рослин.
Вказане майно ОСОБА_5 , ОСОБА_12 та особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, почергово, перекидали через паркан підприємства, де разом з іншою особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження здійснили його завантаження до заздалегідь приготовленого автомобіля «Ford» під керуванням ОСОБА_19 , після чого останній вивіз майно підприємства у напрямку нафтобази, де разом з ОСОБА_9 перевантажив його до належного останньому автомобіля «Mersedes 814 REX».
Після цього ОСОБА_9 , керуючи автомобілем «Mersedes 814 REX» покинув місце скоєння злочину, решта осіб здійснили друге навантаження та привезли майно підприємства до місця мешкання ОСОБА_9 .
Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , особи, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, заволоділи майном підприємства ТОВ «Південьагрохім», а саме: посівним матеріалом насіння соняшника, а також засобами захисту рослин на загальну суму 350 535, 20 грн., чим спричинили ТОВ «Південьагрохім» матеріальний збиток на вказану суму, тобто у великих розмірах.
У подальшому, вищевказаними особами було здійснено продаж частини товару, та отримані в результаті скоєння злочину гроші розподілено між ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , та особами, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, та витрачені на власні потреби.
Також, 18.03.2016 року, в період часу з 15:00 години по 16:00 годину, встановити більш точний час в ході проведення досудового розслідування та судового розгляду не виявилось можливим, ОСОБА_9 , маючи прямий умисел на скоєння майнового злочину, з метою його реалізації, шляхом обману, що виразилось у навмисному перекручуванні обставин та приховувані істини, під приводом заробітку грошей, запропонував неповнолітньому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто який на той момент був неповнолітнім та вік якого був йому відомий у зв`язку із тим, що вони перебувають у родинних відносинах, виконати роботи з перевантаження, на що останній погодився.
У подальшому, 18.03.2016 року в ході розмови між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 . ОСОБА_12 зрозумів незаконність майбутніх дій зазначених осіб, проте від виконання злочину не відмовився, та свідомо, за власною волею, прийняв безпосередню участь у його скоєнні.
Крім того, на початку березня 2016 року в АДРЕСА_7 , ОСОБА_9 без передбаченого законом дозволу, умисно, незаконно придбав, тобто привласнив знайдену гранату РГД-5, яку став зберігати за місцем свого мешкання по АДРЕСА_2 , тобто володів нею без відповідного передбаченого законом дозволу.
Так, 25.05.2016 року, у період часу з 15:30 годин по 16:00 годин за місцем мешкання ОСОБА_9 в АДРЕСА_2 , в будинку з прилеглою до нього територією та інших господарських приміщеннях, на підставі ухвали Вознесенського міськрайонного суду в Миколаївській області від 06.05.2016 року співробітниками Вознесенського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області, проведено обшук під час якого в кімнаті №3 житлового будинку, виявлено та вилучено предмет зовні схожий на осколкову гранату РГД-5, який згідно з висновком експерта № 3897 від 14.07.2016 року є наступальною осколковою ручною гранатою РГД-5, яка є вибуховим пристроєм, який ОСОБА_9 зберігав без передбаченого законом дозволу, з початку березня 2016 року по 25.05.2016 року.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про залишення вироку без зміни, а апеляцій без задоволення, пояснення обвинувачених та їх захисників на підтримку своїх апеляційних скарг, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах, апеляційний суд дійшов наступного.
В своїх апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник стверджують, що суд безпідставно визнав ОСОБА_5 винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченому ч.4 ст. 186 КК України. Вважають, що його дії повинні бути перекваліфіковані з ч.4 ст. 186 на ч.3 ст. 185 КК України.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні в суді першої інстанції та в суді апеляційної інстанції вину визнавав частково та пояснював, що 18 березня 2016 року він приїхав до ОСОБА_20 щоб віддати запчастини від машини, в цей час там був ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та інша особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження. В ході розмови вони сказали, що їдуть перевантажити товар, він захотів підзаробити та поїхав з ними. Зрозумів, що вони вчиняють крадіжку тоді, коли почав перелазити через паркан. Потерпілого ОСОБА_17 він не бачив, маску він не одягав та всі інші також були без балаклав. Брали мішки з зерном та каністри. Все завантажували в машину ОСОБА_19 , потім останній поїхав. Через деякий час ОСОБА_19 повернувся та йому вдруге завантажили товар в машину. Після вчинення крадіжки всі роз`їхались.

Але такі твердження захисника та обвинуваченого ОСОБА_5 спростовуються зібраними по справі та дослідженими в суді першої інстанції доказами в їх сукупності.

- Так, обвинувачений неповнолітній ОСОБА_12 як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції пояснював, що 18 березня 2016 року, близько 18.00 годин ОСОБА_9 зателефонував йому і сказав, що можна підзаробити. Коли він та інша особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, зайшли до будинку, там були ОСОБА_19 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 . Через деякий час, після того, як вони з`їздили з ОСОБА_21 до магазину, ОСОБА_9 наказав сідати до нього в машину. В машину сіли четверо: він, ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , та інша особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження та поїхали. На трасі зупинилися та чекали поки під`їде ОСОБА_19 . Після того як під`їхав останній вони всі вийшли з машини та через поле пішли до складів. Коли підійшли до паркану, інша особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, дала маски, щоб їх ніхто не бачив та перекусив дріт.
Він, ОСОБА_5 та особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, перелізли через паркан. ОСОБА_5 та особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, пішли в приміщення кімнати охорони.
Коли він зайшов в приміщення кімнати охорони трохи пізніше то побачив, що ОСОБА_5 та особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження стоять над сторожем, який лежить на ліжку обличчям догори, йому дали ключі і сказали відкривати склад. Особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, зайшов до складу і сказав, який товар потрібно виносити. Все складали в машину ОСОБА_19 , коли все завантажили останній поїхав та повернувся через 20 хвилин, після чого знову завантажили до нього в машину товар, потім поїхали до ОСОБА_9 .
Потерпілий ОСОБА_17 пояснював суду першої інстанції, що 19 березня 2016 року о 01.00 годині він був на роботі на території підприємства ТОВ «Південьагрохім» і знаходився в приміщенні кімнати охорони. В цей час, в приміщення кімнати охорони заскочили троє людей в масках, нанесли йому один удар в область голови, заклеїли скотчем рот, зав`язали руки, повалили його на ліжко та наказали лежати і мовчати, вкрили ковдрою і повернули обличчям до стіни, а також забрали його телефон. Всі були в масках та перчатках. Один з нападників знаходився з ним постійно та мовчав. Він звільнився в 04.00 годині, побачив, що розбиті двері в офісі, викрадено посівний матеріал та добрива і викликав поліцію
Дані пояснення обвинуваченого ОСОБА_12 та потерпілого ОСОБА_17 спростовують покази обвинуваченого ОСОБА_5 в частині того, що обвинуваченні під час скоєння злочину взагалі не одягали масок і він особисто не приймав участі в побитті потерпілого ОСОБА_17 .

Твердження захисника ОСОБА_6 щодо того, показання обвинуваченого ОСОБА_12 в цій частині є спробою перекласти частину вини на інших співучасників є безпідставними, та не підтвердженими будь - якими іншими доказами. Тоді як пояснення потерпілого ОСОБА_17 та обвинуваченого ОСОБА_12 повністю узгоджуються між собою та підтверджуються письмовими доказами у справі.
А саме: протоколом огляду місця події від 19.03.2016 року, згідно якого в приміщенні кімнати охорони на бильцях ліжка та на підлозі виявлені фрагменти згортків скотчу, висновками експерта №415 від 28.04.2016 року та № 373 від 26.07.2016 року.(т.1 а.к.п. 165-167, а.к.п. 239-243) та висновком експерта №126 від 23.03.2016р. (а.к.п. 133-134) згідно якого у ОСОБА_17 виявлені крововиливи на правій боковій поверхні живота, садна голови, обличчя, які виникли від дії тупих предметів, та відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні в суді першої інстанції та в суді апеляційної інстанції також свою вину визнавав частково, стверджуючи, що, вважав, що сторожа не буде на місці під час крадіжки, а тому його дії слід кваліфікувати за ч.4 ст. 185 КК України.
Дані твердження обвинуваченого ОСОБА_7 та доводи захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах ОСОБА_5 , відносно того, що в даному випадку мав місце ексцес виконавця, є необґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що зважаючи на те, що обсяг вчинених кожним з обвинувачених дій, їх взаємна узгодженість з діями співвиконавців і спрямованість на заволодіння майном потерпілого, а також те, що дії кожного з обвинувачених повністю чи частково утворювали об`єктивну сторону складу інкримінованого злочину і у сукупності з діями всіх обвинувачених знаходяться у причинному зв`язку із злочинним результатом, кожен з обвинувачених є співвиконавцем у вчиненні грабежу за попередньою змовою групою осіб.
І ті обставини, що лише внаслідок дій обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_12 та особи, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, були спричинені потерпілому ОСОБА_17 тілесні ушкодження, не можуть свідчити про непричетність інших обвинувачених до вчинення грабежу, так як вони безпосередньо сприяли застосуванню насильства до потерпілого та скористалися ним для заволодіння майном ТОВ «Південьагрохім», долю якого в подальшому вирішили спільно на власний розсуд. При цьому кожний з обвинувачених виконав ту частину дій, які група вважала необхідними для реалізації спільного умислу на вчинення грабежу.
За такого, дослідивши докази в їх сукупності, суд обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 у вчиненні злочинів і їх дії правильно кваліфікував за ч.4 ст. 186 КК України. А дії ОСОБА_9 іще і за ч.1 ст. 304, ч.1 ст. 263 КК України.
Є безпідставними посилання всіх апелянтів, що суд призначив занадто суворе покарання обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , яке не відповідає особі правопорушників, не взявши до уваги пом`якшуючи обставини, та не застосував положення ст. 69 КК України та положення ст. 75 КК України, оскільки ці обставини були враховані судом при вивчені даних про особу обвинувачених, і їм було призначено покарання в мінімальних межах санкції ч.4 ст. 186 КК України.

Як вбачається з вироку, при призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 суд дотримався вимог ст. 65-67 КК України.

Так, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжких, особу обвинувачених які всі характеризуються позитивно.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , суд визнав повне визнання ним вини та щире каяття у скоєному, добровільне часткове відшкодування завданої майнової шкоди в сумі 38 868,60грн., те що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, та що на його утриманні знаходиться двоє малолітніх дітей, і що його мати має хворобу хребта та потребує операції.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнав те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, що на його утриманні знаходиться малолітній син та дружина, яка є інвалідом другої групи.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд визнав те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, добровільне часткове відшкодування завданої майнової шкоди в сумі 38 868,60грн., та те, що на його утриманні знаходиться малолітній син.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченим судом встановлено не було.
Твердження захисника ОСОБА_10 що обвинуваченому ОСОБА_9 необхідно було призначити покарання із застосуванням ст. 69-1 КК України є безпідставним.
Як вбачається із вимог кримінального процесуального законодавства вказана норма закону застосовується лише до осіб, які з`явились із зізнанням, щиро покаялись або активно сприяли розкриттю злочину, а також добровільно відшкодували завданий злочином збиток або усунули заподіяну шкоду.
Із матеріалів кримінального провадження видно, що матеріальна шкода спричинена діянням як ОСОБА_9 так і інших обвинувачених ТОВ ТОВ «Південьагрохім» не відшкодована в повному обсязі і не усунена.
Зважаючи на вищезазначене у суду першої інстанції не було підстав для застосування до ОСОБА_9 вказаної норми.
За такого, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок суду є законним та обґрунтованим, а тому не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційних скарг апелянтів.

Керуючись ст.ст. 376,405, 407, 409, 424,532 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20.04.2017 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.
Головуючий:
Судді: