Справа № 449/1153/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.10.2017 м.Перемишляни

слідчий суддя Перемишлянського районного суду Львівської області: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання прокурора Перемишлянського відділу Золочівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000407 від 22.09.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

прокурор Перемишлянського відділу Золочівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , звернулася з клопотанням до слідчого судді Перемишлянського районного суду Львівської області, про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000407 від 22.09.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, а саме: земельну ділянку площею 14 га, яка знаходиться за адресою: урочище «Комора» поза межами с. Вишнівчик у межах Вишнівчицької сільської ради Перемишлянський район Львівська область.

Клопотання мотивує тим, що 22.09.2017 в Перемишлянське ВП Золочівського ВП ГУНП у Львівській області з Перемишлянського відділу Золочівської місцевої прокуратури надійшла інформація Перемишлянської районної державної адміністрації про те, що під час проведення аудиту земель сільськогосподарського призначення були виявлені факти самовільного використання земель державної власності. Зокрема, ТОВ «Деметра України» без оформлення договорів оренди на території Вишнівчицькій сільській раді самовільно використовує земельну ділянку площею 14,4 га.

На підставі цього Перемишлянським ВП Золочівського ВП ГУНП у Львівській області у Єдиний реєстр досудових розслідувань 22 вересня 2017 року внесено відомості за №0000407 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України.

Оглядом місця події встановлено, що дана земельна ділянка (знаходиться в північній стороні від с. Вишнівчик , урочище «Комора» за межами с. Вишнівчик) повністю зорана, здискована та засіяна соняшником.

Крім цього, самовільне зайняття земельної ділянки площею 14 га на території Вишнівчицької сільської ради ТОВ «Деметра України» підтверджується матеріалами перевірки Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 08.09.2017.

Покликається на вимоги п.15 ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19 червня 2003 року у редакції станом на 28 грудня 2015 року наявне фактичне використання земельної ділянки (зорання, дискування, посів та вирощування соняшника) за відсутності рішень органу виконавчої влади чи місцевої самоврядування, а також правочину про надання такої земельної ділянки у власність чи користування, тобто має місце самовільне зайняття земельної ділянки.

Вважає, що арешт посівів та врожаю соняшнику, а також земельної ділянки, потрібен для проведення, зокрема, огляду цієї ділянки та визначення заподіяної самовільним її зайняттям шкоди, які мають провести спеціалісти Головного Управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Львівській області, що передбачено п.7 Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу (затверджена Постановою КМ України №963 від 25 липня 2007 року у редакції станом на 5 серпня 2016 року); пп.31, 34 п.4 Положення про Головне Управління Держгеокадастру в області (затверджене Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства №333 від 29 вересня 2016 року).

Крім цього зазначив, що відповідно до ч.4 ст.132, п.1 ч.2 ст.170 та п.1-2, 5 ч.2 ст.173 КПК України це неможливо зробити іншим чином, аніж шляхом накладення арешту на ці посіви, врожай та земельну ділянку, для збереження їх як речових доказів для проведення відповідного огляду та оцінки шкоди. Попри відсутність підозри у даному кримінальному провадженні це не є завадою для накладення арешту на майно. Земельна ділянка з наявними на ній посівами та врожаєм соняшника є речовими доказами злочину, оскільки відповідно до ч.1 ст.98 та абз.1 ч.3 ст.170 КПК України:

-зберегла на собі сліди самовільного захоплення земельної ділянки для сільськогосподарського використання (тобто всупереч призначенню та за відсутності права користування цю ділянку самовільно засіяли);

-земельна ділянка є предметом злочину, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України (через вплив саме на земельну ділянку завдається шкода правомірному порядку використання земель в Україні);

-посіви та врожай є речама, здобутими юридичною особою у результаті самовільного захоплення земельної ділянки (кримінального правопорушення), тобто доходом від злочину.

Дана земельна ділянка та посіви визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні відповідно до постанови слідчого слідчого відділення Перемишлянського відділення поліції Золочівського відділу поліції Головного Управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 .

Окрім цього, у зв`язку з настанням сезону збирання вказаної культури (соняшника) та з метою уникнення збору врожаю до часу розгляду судом клопотання, прошу розгляд вказаного клопотання здійснювати із врахуванням ч.2 ст. 172 КПК України (без представника чи законного представника ТОВ «Деметра України»).

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити.

Заслухавши думку прокурора в підтримку клопотання, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по них, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Згідно з витягом з кримінального провадження №0000407 від 22.09.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, по матеріалах Перемишлянського відділу Золочівської місцевої прокуратури, внесено відомості про виявлення факту вчинення кримінального правопорушення, а саме використання земель державної власності ТОВ Деметра України без оформлення договорів оренди у Вишнівчицькій сільській раді площі 14,4 га та Дунаївській сільській раді на площі 52 га. А також самовільне розорювання кормових угідь (пасовища) державної власності на плозщі 83,5 га по Липовецькій сільській раді ТОВ Захід агро МХП, з правовою кваліфікацією діяння за ч. 1 ст. 197-1 КК України (а.с.7).

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 12.10.2017 року, земельна ділянка, що знаходиться в північній стороні від с. Вишнівчик , урочище «Комора» за межами с. Вишнівчик повністю зорана, здискована та засіяна соняшником (а.с. 8, 9).

Згідно довідки Вишнівчицької сільської ради Перемишлянського району Львівської області від 12.10.2017 року №139, земельна ділянка площею 14 га в урочищі «Комора», що знаходиться за межами населеного пункту с. Вишнівчик Перемишлянського району Львівської області та на якій, на данийчас вирощується соняшник, відноситься до земель запасу сільської ради, використовується ТОВ «Диметра» без правовстановлюючих документів. Договори оренди на вказану площу, в сільській раді відсутні і жодні рішення Вишнівчицькою сільською радою не приймались (а.с. 10).

Як вбачається із Акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 08.09.2017р., ТОВ Деметра Україна самовільно зайнято земельну ділянку площею 14 га на території Вишнівчицької сільської ради (а.с. 12-16).

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь якої фізичної чи юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Речовими доказами є матеріальні обєкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були обєктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

У ч.ч. 4-6 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбаченихКримінальним кодексом України.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Частиною 2 ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другоїстатті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другоїстатті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи вимоги вищезазначених норм Закону, слід прийти до висновку, що метою застосування арешту майна є сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного або третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Сторона кримінального провадження, якою подано клопотання про арешт майна, зобов`язана навести підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Предметом кримінального правопорушення передбаченого ст. 197-1 КК України є конкретна земельна ділянка. Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, полягає у самовільному зайнятті земельної ділянки. Самовільне зайняття земельної ділянки є злочином із матеріальним складом, який вважається закінченим з того моменту, коли особа фактично заволоділа земельною ділянкою або розпочала її протиправну експлуатацію, завдавши цим власнику земельної ділянки або її законному володільцю значної шкоди.

Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, має бути співмірною з розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

У клопотанні прокурора відсутні відомості щодо розміру завданої шкоди, не зазначено вартості посівів сільськогосподарських культур та земельних ділянок, на які слід накласти арешт.

Статтями 170, 171 КПК України визначено спеціальний суб`єктний склад осіб, майно яких може бути заарештоване в рамках кримінального провадження, а саме: підозрюваний, обвинувачений, особи, які в силу закону несуть відповідальність за спричинену шкоду. Слідчий суддя зобов`язаний встановити обставини кримінального провадження, в тому числі власника майна, на яке накладається арешт та чи є ця особа стороною кримінального провадження.

Так, в клопотанні зазначено, що власником посівів сільськогосподарських культур є ТОВ Деметра Україна. Однак, будь-яких належних та допустимих доказів, які б вказували на власника посівів сільськогосподарських культур, до клопотання слідчим не додано.

Перевіривши надані матеріали, слідчий суддя вважає, що прокурором не додано до клопотання відповідних доказів, які у своїй сукупності об`єктивно підтверджували б викладені в цьому клопотанні обставини, та свідчили б про доцільність накладення арешту на земельну ділянку та сільськогосподарські культури, що посіяні на них.

Спірна земельна ділянка та посіви, які прокурор вважає речовими доказами, не місять усіх критеріїв (ознак), передбачених положеннями ст. 98 КПК України щодо речових доказів. В порушення вимог ч. 6 ст. 100 КПК України слідчим, з урахуванням того, що урожай на земельних ділянках відноситься до продукції, що піддається швидкому псуванню за відсутності належних умов для його зберігання, не прийнято рішення про передання його власнику, реалізацію, знищення чи передання на технологічну обробку. Окрім цього, до матеріалів клопотання не долучено постанови слідчого про визнання речовими доказами у даному кримінальному провадженні земельної ділянки та посівів.

Всупереч положенням ст. 132 КПК України, прокурором не доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення зазначеного у клопотанні кримінального правопорушення, що може бути підставою для накладення арешту на майно; не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який зазначено у клопотанні, а також те, що може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звертається із клопотанням.

Окрім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, з моменту внесення 22 вересня 2017 року відомостей до ЄРДР за даним фактом до теперішнього часу органом досудового розслідування не встановлена особа, що вчинила зазначене кримінальне правопорушення, підозра жодній особі до теперішнього часу не пред`явлена, цивільний позов не заявлений.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 170 КПК арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Однак у клопотанні в достатній мірі не обґрунтовано, що зазначене майно, на яке прокурор просить накласти арешт, є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Окрім іншого,слідчий суддя враховує наступне. Таке втручання у права та свободи громадян як накладення арешту на земельні ділянки та посіви на них, з урахуванням пори року та стиглості сільськогосподарських культур на даний час (жовтень), не буде співрозмірним з цілями досудового слідства та можливими розмірами нанесеної шкоди, як окремим громадянам, юридичним особам, так і державі в результаті незбору, а отже, втрати врожаю.

Керуючись статтями 131, 132, 167, 170-173, 175 КПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора Перемишлянського відділу Золочівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000407 від 22.09.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України - відмовити

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя
Суддя ОСОБА_1