Справа № 523/2829/17
Провадження №1-кп/523/218/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.02.2018 року

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ________ ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ________ ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ________ ОСОБА_5 ,

потерпілої ________ ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі обвинувальний акт в матеріалах кримінального провадження № 0006301 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Сміла, Черкаської області, громадянки України, одруженої, маючої на утриманні малолітню дитину, з базовою середньою освітою, офіційно не працюючої, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

по звинуваченню у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В ході судового розгляду було встановлено, що в вересні 2016 року, ОСОБА_7 , без договору оренди знімала одну з кімнат квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , в якій вона проживала разом з власницею квартири ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, 12.09.2016 року ОСОБА_7 знаходячись в приміщенні вище вказаної квартири, відчуваючи важке матеріальне становище та переслідуючи корисливий мотив, направлений на таємне викрадення чужого майна, побачила: перфоратор фірми «Вosch» модель РВН 2800 RЕ, вартістю 620 гривень, вуглову шліф машину (болгарку) фірми «DeWALT» модель DWE4151, вартістю 472 гривні 50 копійок, дриль фірми «Макitа» модель НР 1621, вартістю 450 гривень, праску фірми «CLA TRINIC» модель DВ 3108 В, вартістю 100 гривень, пароочисник фірми «СLA TRONIK» модель DR 2930, вартістю 150 гривень, що належать потерпілій ОСОБА_6 , які вона визначила об`єктом свого злочинного наміру. Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, викрала вищевказане майно.

Після чого ОСОБА_7 разом з викраденим майном залишила місце скоєння злочину та розпорядилась ним на власний розсуд, чим завдала потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 1 792 гривні 50 копійок.

Обвинувачена ОСОБА_7 винуватість у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України визнала повністю та пояснила суду, що вона винаймала кімнату у потерпілої та жила разом із нею. Користувалася однією кімнатою, ванною, туалетом та кухнею, всі інші кімнати були закриті. Викрадені нею речі знаходилися у кладовій, до якої був вільний доступ. Факт викрадення майна обвинувачена визнала в повному обсязі, пояснила, що злочин скоїла у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, викрадене здала до ломбарду, гроші витратила на власні потреби. В скоєному щиро розкаюється.

Крім повного визнання обвинуваченою своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, її вина підтверджується такими доказами дослідженими та перевіреними судом, а саме:

-показами потерпілої ОСОБА_6 , яка пояснила суду, що обвинувачена її обікрала, зайшла до кімнати, яка була закрита, в якій знаходилась праска та пароочисник. Також потерпіла вважала, що ОСОБА_7 діяла з невстановленою особо, отже злочин, в якому вона обвинувачується кваліфіковано не вірно. Крім того, вона не згодна з сумою завданої шкоди, оскільки вартість викрадених приладів занижена, у зв`язку з чим відмовилася від отримання коштів, які пропонувала їй обвинувачена.

-показами свідка ОСОБА_8 , яка суду пояснила, що знає потерпілу ОСОБА_6 вже значний час. Щодо крадіжки їй відомо, що в квартирі обвинуваченої мешкала ОСОБА_9 , та в неї викрали побутові прилади. Зі слів потерпілої знає, що двері до кімнат зачинялися на замки, однак сама ОСОБА_10 цього не бачила.

Суд не приймає до уваги покази потерпілої в частині того, що дії ОСОБА_7 не вірно кваліфіковано органом досудового розслідування та їх треба кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України та в частині вартості викраденого майна, у зв`язку з тим, що жодних доказів того що обвинувачена не мала вільного доступу до викрадених речей та діяла разом з невстановленою особою не надано. Також, потерпілою суду не надано жодних підтверджуючих документів щодо вартості викраденого майна. Крім того, перед направленням справи до суду потерпіла була ознайомлена з матеріалами, про що свідчать дані у реєстрі доданому до обвинувального акту, однак жодних клопотань та заяв, щодо невірної кваліфікації дій обвинуваченої не подавала.

Крім того, у відповідності до Кримінального процесуального кодексу розгляд кримінального провадження провадиться в межах пред`явленого обвинувачення.

Таким чином, судом з`ясовано фактичні дані, що містяться в показаннях обвинуваченої, потерпілої, свідків, а також даних, які оцінено, як докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності та достатності для вирішення питань, передбачених ст. 368 КПК України, в межах пред`явленого обвинувачення, яке підтверджено в судовому засіданні.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_7 суд, у відповідності зі ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, особу обвинуваченої, яка вчинила злочин вперше, має на утриманні дитину 2013 року народження, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини. Враховується також вік обвинуваченої та стан її здоров`я.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 передбачені ст. 66 КК України: повне визнання вини, щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_7 , передбачені ст. 67 КК України: не має.

Щодо цивільного позову, суд вважає, що він підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення завданої матеріальної шкоди, у зв`язку з відсутністю документів підтверджуючих вартість викраденого майна, щодо стягнення моральної шкоди суд вважає за необхідне залишити його без розгляду, оскільки потерпілою не було сплачено судовий збір.

Обвинувачена ОСОБА_7 , в свою чергу визнала позов потерпілої тільки в частині стягнення завданої матеріальної шкоди.

Враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини цього кримінального провадження, беручи до уваги особу обвинуваченої, те що вона раніше не судима, на її утриманні знаходиться дитина 2013 року народження, відносно якої вона не позбавлена батьківських прав, також суд враховує стан її здоров`я, а саме те, що обвинувачена хворіє на ВІЧ та туберкульоз, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, з метою виправлення обвинуваченої ОСОБА_7 , а також попередження вчинення нею нових злочинів, суд вважає, що цілі покарання обвинуваченої, будуть досягнуті з такою мірою покарання, як позбавлення волі.

Суд також, вважає за необхідне задовольнити заяву обвинуваченої ОСОБА_7 , щодо застосування до неї ЗУ «Про амністію у 2016 році» на підставі ст. 1 п. «в», у зв`язку з находженням на її утриманні неповнолітньої дитини, стосовно якої вона не позбавлена батьківських прав.

Керуючись ст.ст. 127-129, 370, 373-374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 , визнати винною у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Відповідно до вимог ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити засуджену ОСОБА_7 від призначеного покарання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди, - задовольнити частково.

Стягнути з засудженої ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_6 суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 1 792 (одна тисяча сімсот дев`яносто дві) гривні 50 копійок.

Строк оскарження вироку 30 (тридцяти) діб до апеляційного суду Одеської області з дня його проголошення усіма учасниками судового розгляду.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси ОСОБА_1