Справа № 202/1562/18
Провадження №1-кп/0202/239/2018
УХВАЛА
Іменем України
10 квітня 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника потерпілого - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000576 від 02.03.2018 року відносно:
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянин України, має середню технічну освіту, одружений, працює завідуючим складом на ТОВ НВП "Захист України", одружений, на утриманні малолітніх, неповнолітній та непрацездатних осіб не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого за ч. 1 ст. 190 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
В провадження Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Відповідно до обвинувального акту 03.12.2013 року у невстановлений час, у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), а саме грошовими коштами державного бюджету України у вигляді допомоги по безробіттю, з коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, маючи на меті шляхом обману заволодіти грошовими коштами у вигляді допомоги по безробіттю, ОСОБА_5 , 03.12.2013 року прибув до будівлі Лівобережного районного центру зайнятості, за адресою: м. Дніпро, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 4, де достовірно знаючи про те, що він зареєстрований як фізична особа підприємець, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 року (із змінами) унеможливлювало отримання ним статусу безробітного, що в свою чергу відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 44 «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 року (із змінами) унеможливило б отримання ОСОБА_5 матеріального забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування на випадок безробіття», склав заяву про надання статусу безробітного, бланк якої був затверджений Наказом Міністерства соціальної політики України № 270 від 16.05.2013 року, якою інформував, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе особисто, не є суб`єктом підприємницької діяльності та просить зареєструвати його як безробітного, відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та призначити виплату допомоги по безробіттю у розмірі, передбаченому Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування на випадок безробіття».

Далі, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, маючи на меті заволодіння грошовими коштами Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, у вигляді допомоги по безробіттю, ОСОБА_6 , достовірно знаючи про неправдивість викладених ним у заяві про надання статусу безробітного від 03.12.2013 року, відомостей про відсутність роботи, у зв`язку з чим не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе особисто, а також щодо того, що він не є суб`єктом підприємницької діяльності, подав її з іншими, передбаченими Наказом Міністерства соціальної політики України № 270 від 16.05.2013 року, документами до Лівобережного районного центру зайнятості м. Дніпропетровська, за адресою: місто Дніпро, вул. Богдана Хмельницького, будинок 4.

Працівники Лівобережного районного центру зайнятості м. Дніпропетровська, завідомо не обізнані про скоєння кримінального правопорушення, введені в оману ОСОБА_6 , на підставі виготовленої ОСОБА_6 , заяви про надання статусу безробітного від 03.12.2013 року та доданих до неї документів, прийняли рішення про надання статусу безробітного та призначення ОСОБА_6 виплат матеріального забезпечення по безробіттю.

09.04.2014 року відповідно до акту №04-14/12 співробітниками Лівобережного районного центру зайнятості м. Дніпропетровська проведено розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення по безробіттю та встановлено факт належності ОСОБА_5 до зайнятого населення, у зв`язку з чим, на підставі наказу № НТ140414 від 14.04.2014 року припинено виплату соціальної допомоги ОСОБА_5 та вжито заходів по стягненню з останнього безпідставно нарахованих грошових коштів, у сумі 7864 грн. 59 коп.

Таким чином, в період часу з 10.12.2013 року по 07.04.2014 року в результаті шахрайських дій ОСОБА_5 Лівобережним районним центром зайнятості м. Дніпропетровська перераховано на особистий банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «УкрСиббанк» на ім`я ОСОБА_5 , грошові кошти в розмірі 7 864 гривень 59 копійки, якими останній розпорядився на свій розсуд.

Дії ОСОБА_5 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності. Своє клопотання вмотивував тим, що вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 190 КК України, 03.12.2013 року та відповідно до якого в період часу з 10.12.2013 року по 07.04.2014 року отримував грошові кошти. Вину визнає, матеріальні збитки відшкодував в повному обсязі. Відповідно до положень ст. 12 КК України вчинений ним злочин, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості та з моменту вчинення злочину минуло понад два роки.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що не заперечує проти закриття кримінального провадження.
Прокурор не заперечувала проти задоволення заявленого клопотання.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
На підставі ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Кримінальним кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Згідно ч. 2 ст. 12 КК України злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років або інше, більш м`яке покарання, за винятком основного покарання у вигляді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Санкція ч. 1 ст. 190 КК України передбачає покарання у вигляді карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Оскільки ОСОБА_5 скоїв злочин невеликої тяжкості, у чому щиро покаявся, з дня вчинення злочину минуло два роки, суд вважає, що є підстави до застосування п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.49 КК України, ст. ст. 284, 285, 286, 288 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_5 , обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження № 0000576 від 02.03.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України - закрити.
Речові докази: оригінал заяви про надання статусу безробітного від 16.05.2013 року, яка була складена гр. ОСОБА_5 ; пам`ятка «Ваші права-Ваші обов`язки гр. ОСОБА_5 ; персональна картка №00008 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; копія довідки з управління з питань Державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців №24484 від 09.04.2014 року; службова довідка; претензія гр. ОСОБА_5 на суму 7864 грн. 59 коп. з поштовим повідомленням; акт №04-14/12 від 09.04.2014 року розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» гр. ОСОБА_5 ; витяг із наказів про прийняті рішення по особі ОСОБА_5 від 14.04.2014 року; постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.08.2014 року по справі №804/7836/14, які зберігаються у матеріалах кримінального провадження № 0000576 від 02.03.2018 року у прокурора - зберігатиу матеріалах кримінального провадження № 0000576 від 02.03.2018 року у прокурора.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляції через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1