Справа № 739/1872/17
Провадження № 1-кс/739/262/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" листопада 2017 р. м. Новгород-Сіверський

Слідчий суддя Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря - ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження №0000276,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 звернулася до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження №0000276, винесену 28 вересня 2017 року слідчим СВ Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 .

Скарга мотивована ОСОБА_4 тим, що ОСОБА_7 заподіяла їй тілесні ушкодження, завдавши удар по голові пустим відром, у зв`язку з чим вона зверталася до лікарні де їй на голову накладали шви. За вказаним фактом Новгород-Сіверським ВП ГУНП в Чернігівській області було розпочато кримінальне провадження №0000276, за ознаками злочину, передбаченого частиною першою статті 125 КК України. 28 вересня 2017 року слідчим було винесено постанову про закриття вказаного кримінального провадження, яку мотивовано тим, що ОСОБА_7 заподіяла їй тілесні ушкодження в результаті уявного самозахисту та не маючи прямого умислу на заподіяння ушкоджень. Зазначену постанову вона отримала лише 01 листопада 2017 року. Закриття кримінального провадження вважає необґрунтованим, оскільки висновки слідчого протирічить обставинам справи.

У судовому засіданні скаржниця та її представник скаргу підтримали та просили її задовольнити з підстав, викладених у скарзі.

Слідчий висловився проти задоволення скарги та заявив, що постанова про закриття кримінального провадження є обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні.

Зважаючи на відсутність відповідних клопотань слідчим суддею, на підставі частини першої статті 107 КПК України фіксація судового розгляду за допомогою технічних засобів не здійснювалася.

Заслухавши пояснення скаржниці, її представника та слідчого, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, 28 липня 2017 року скаржниця звернулася до Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області із заявою про те, що ОСОБА_8 , перебуваючи біля будинку №7 по вул. Залінійній у м. Новгороді-Сіверському Чернігівської області, завдала їй тілесні ушкодження, вдаривши відром по голові. 29 липня 2017 року відомості за вказаним фактом були внесені до ЄРДР у зв`язку з чим розпочато кримінальне провадження за №0000276 за ознаками злочину, передбаченого частиною першою статті 125 КК України.

З результатами досудового розслідування 28 вересня 2017 року слідчим було винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України, тобто за відсутністю в діях складу злочину. Дана постанова мотивована тим, що у справі відсутні прямі незацікавлені свідки події, досудових розслідуванням не встановлено в діях ОСОБА_8 прямого умислу на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , а також тим, що тілесні ушкодження могли бути спричинені ОСОБА_8 в результаті уявного самозахисту.

З приводу викладеного вище слідчий суддя зазначає, що за змістом статті 23 КК України умисел є однією з форм вини, тобто обов`язкової ознаки суб`єктивної сторони злочину. При цьому відповідно до частини першої статті 24 КК України умисел поділяється на прями і непрямий.

Частиною першою статті 125 КК України передбачено відповідальність за умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що в свою чергу свідчить про можливість вчинення даного злочину як з прямим, так і непрямим умислом.

Відповідно висновки слідчого про те, що відсутність у діях ОСОБА_8 саме прямого умислу на заподіяння легких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 свідчить про відсутність в її складу злочину, передбаченого частиною першою статті 125 КК України є безпідставними.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході судового розслідування було допитано саму скаржницю, яка вказала, що під час сварки ОСОБА_8 вдарила її відром по голові в ділянку лоба внаслідок чого вона отримала поранення. Свідок ОСОБА_8 показала, що під час сварки з ОСОБА_9 остання тричі вдарила її руками по голові після чого вони схопили одна одну за волосся, далі ОСОБА_9 продовжила на неї кидатися і вона замахнулася на ОСОБА_9 відром та потрапила їй в голову. Свідок ОСОБА_10 дала показання про те, що 28 липня 2017 року біля будинку її сусідка ОСОБА_8 кричала на неї, далі її донька ОСОБА_9 заступилася за неї і почала сваритися з ОСОБА_8 , після чого вона побачила на голові у доньки кров. Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 дали показання про те, що чули як біля сусіднього будинку кричала ОСОБА_9 , після чого бачили у неї на обличчі кров, остання розповіла їм, що її побила ОСОБА_8 . Свідок ОСОБА_13 дав показання про те, що в кінці липня 2017 року він підвіз ОСОБА_9 на своєму автомобілі до будинку по АДРЕСА_1 , після чого чув як ОСОБА_9 сварилася з якоюсь жінкою, далі він від`їхав, а коли повернувся, щоб віддати ОСОБА_9 речі, які вона забула в автомобілі, то побачив у неї на обличчі кров, сама ОСОБА_9 пояснила йому, що її вдарила якось жінка.

З висновків судово-медичних експерт, проведених у кримінальному провадженні, вбачається наявність у ОСОБА_4 та ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, зокрема у ОСОБА_4 ЗЧТ, струс головного мозку, забійна рана волосистої ділянки голови, які належать до категорії легких тілесних ушкоджень, у ОСОБА_8 забій м`яких тканин потиличної ділянки голови, садно під правим оком, синці та садна на зовнішній та внутрішній поверхні правого плеча, синці на зовнішній поверхні правого передпліччя в середній та нижній третині, синці на зовнішній поверхні лівого плеча в середній третині, синець на зовнішній поверхні лівого передпліччя в нижній третині, які належать до категорії легких тілесних ушкоджень, частина яких могла утворитися в результаті самозахисту.

Частиною першою статті 37 КК України передбачено, що уявною обороною визнаються дії, пов`язані із заподіянням шкоди за таких обставин, коли реального суспільно небезпечного посягання не було, і особа, неправильно оцінюючи дії потерпілого, лише помилково припускала наявність такого посягання.

З досліджених у судовому засіданні матеріалів вбачається, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 28 липня 2017 року виник реальний конфлікт в ході якого ОСОБА_8 замахнулася відром та потрапила ним в голову ОСОБА_4 , заподіявши останній тілесні ушкодження, що підтверджується висновком судово-медичного експерта. При цьому ОСОБА_8 вказала, що перед цим ОСОБА_4 завдала їй три удари руками по голові та схопила її за волосся. Наявність тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_8 , які могли утворитися в процесі самозахисту, також підтверджується висновком судово-медичного експерта.

Вказане у свою чергу свідчить про безпідставність висновків слідчого про те, що ОСОБА_8 діяла в результаті уявного самозахисту, оскільки в матеріалах справи містяться докази бійки ОСОБА_4 та ОСОБА_8 і обопільного умисного заподіяння ними одна одній тілесних ушкоджень, що виключає можливість кваліфікації їхніх дії як уявна оборона.

Незважаючи на викладене вище у ході досудового розслідування слідчим, крім допитів, не було проведено інших слідчих дій, зокрема слідчих експериментів з ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та очевидцями, з метою перевірки та уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин злочину, шляхом відтворення дій, обстановки та обставин події, для усунення наявних протиріч в показань зазначених вище осіб.

Частиною другою статті 9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого, прокурора повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Вказані вище недоліки досудового розслідування та безпідставність зроблених слідчим у постанові про закриття кримінального провадження №0000276 висновків свідчить, що вказана постанова винесена передчасно і є необґрунтованою, відповідно така постанова підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 110, 303, 307, 369-372 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження №0000276 задовольнити.

Постанову слідчого СВ Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 від 28 вересня 2017 року про закриття кримінального провадження №0000276 скасувати.

Матеріали кримінального провадження №0000276 повернути до Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області для проведення подальшого досудового розслідування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1