Справа № 531/741/14-к
Провадження № 1-в/540/35/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.03.2018 року Машівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника персоналу органу пробації ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка подання Карлівського РВ з питань пробації відносно засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 про звільнення від покарання з випробуванням, -

в с т а н о в и в :

вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 11.06.2014 ОСОБА_6 засуджений за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі та звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України. Оскільки термін випробування закінчився 11.06.2015р. інспектор просить вирішити питання про звільнення засудженого від покарання з випробуванням.

В судовому засіданні представник персоналу органу подання підтримав та пояснив, що засуджений ОСОБА_6 відбував покарання у виді позбавлення волі, а тому не мав об`єктивної можливості в період іспитового строку, який минув 11.06.2015 року, з`являтися для реєстрації до органу пробації, з умовами та порядком відбування іспитового строку не ознайомлювався, оскільки коли з`явився до Карплівського РВ з питань пробації іспитовий строк вже минув.

Прокурор заперечував проти задоволення подання, оскільки засуджений не був ознайомлений з умовами та порядком відбування покарання, на облік не був поставлений, а відтак не відбув покарання.

Захисник уважав що клопотання підлягає задоволенню, оскільки ні суду, ні стороні обвинувачення не надано право здійснювати контроль за поведінкою засудженого, а в органу пробації відсутні відомості щодо порушення засудженим в період іспитового строку, який минув та поновленню не підлягає, які б були підставою для відмови у звільнені його від відбуття покарання.

Засуджений в судовому засіданні просив клопотання задовольнити, пояснивши, що не мав можливості відмічатися в період іспитового строку, оскільки був затриманий та перебував в СІЗО та відбував покарання, звільнився у вересні 2016 року.

Заслухавши думку представника персоналу органу пробації, прокурора, захисника та засудженого, дослідивши документи кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.

Судом установлено, що за період випробувального терміну ОСОБА_6 за викликом до кримінально-виконавчої інспекції не з`являвся, а згідно відомостей Карлівського РВ засуджений утримується в Полтавському слідчому ізоляторі. За даними Полтавського районного суду Полтавської області відносно ОСОБА_6 на розгляді перебувало кримінальне провадження по обвинуваченню у вчиненні злочину передбаченого ч.2,3 ст.185, ч.3 ст.187 КК України. Вирок Полтавського районного суду від 24.11.2014 року відносно ОСОБА_6 був скасований ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 26.05.2015 року, справу направлено на новий судовий розгляд. Згідно ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 09.06.2015 року кримінальне провадження відносно засудженого ОСОБА_7 направлено до Ленінського районного суду м. Полтави для розгляду (а.с.101).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 19.06.2015 року до ОСОБА_6 застосовані примусові заходи виховного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом до виходу з хворобливого стану (а.с. 51-52).

За даними повідомлення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім.О.Ф. Мальцева з 15.06.2015 року на стаціонарному лікуванні знаходився ОСОБА_6 , час лікування та дату виписки вказати неможливо через нестабільний психічний стан. 18.04.2016 року засуджений ОСОБА_6 був оглянутий комісією лікарів - психіатрів, яка прийняла висновок, що він не потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування, а потребує повернення на етап слідчих дій з призначенням судово-психіатричної експертизи. За ухвалою Київського районного суду м. Полтава від 26.04.2016р. відносно ОСОБА_6 було припинено примусові заходи медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричній лікарні у відділенні зі звичайним наглядом( а.с.60,84).

З повідомлення Ленінського районного суду м. Полтави вбачається, що відносно ОСОБА_6 09.06.2016 року обраний запобіжний захід утримання під вартою та призначено стаціонарну комплексну психологічно-психіатричну експертизу виконання якої доручено Комунальному закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» ( а.с. 91).

Так, з повідомлення від 27.07.2016 року КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» зазначено, що термін проведення експертизи становить 60 діб та від 26.08.2016 року після проведення експертиз зазначено, що ОСОБА_6 вибув до Полтавського слідчого ізолятора (а.с.95).

Згідно ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 13.03.2017 року вирок Ленінського районного суду м. Полтави від 15.09.2016 року відносно ОСОБА_6 змінено. З резолютивної частини вироку виключено вказівку про призначення покарання за сукупністю вироків відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України. Вирок Карлівського районного суду Полтавської області від 11.06.2014 року виконувати самостійно (а.с.118-121).

З пояснення засудженого ОСОБА_6 від 14.03.2017 року вбачається, що він з жовтня 2016 року проживає за адресою АДРЕСА_2 , та не знав про те, що йому потрібно з`являтися до Карлівського РВ пробації для реєстрації на виконання вимог вироку Карлівського районного суду Полтавської області від 11.06.2014 року у зв`язку з відсутністю його за місцем проживання та неможливості з`являтися у встановлені дні реєстрації (а.с.113).

Відповідно до ухвали Машівського районного суду Полтавської області від 27.09.2017 р. у задоволенні подання начальника Карлівського РВ з питань пробації ОСОБА_4 відносно засудженого ОСОБА_6 про звільнення від покарання по закінченню іспитового строку відмовлено (а.с. 144,145).

Ухвалою Карлівського районного суду Полтавської області від 06.11.2017 р. подання начальника Карлівського РВ з питань пробації про вирішення питання про порядок подальшого виконання вироку суду щодо ОСОБА_6 відмовлено (а.с.154).

Відповідно до ч.1 ст. 78 КК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Частиною 5 ст. 166 КВК України визначено, що поважними причинами неявки засудженого до кримінально-виконавчої інспекції в призначений строк визнаються: несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і які документально підтверджені.

Відповідно до пункту 1.9 розділу 4 Інструкції № 270/1560 від 19.12.2003р., іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку (постанови, ухвали) суду.

Європейський Суд з прав людини в рішенні від 02.03.2006р. у справі «Нахманович проти Росії « (п.89) та в рішенні від 07.12.2006 р. у справі «Іванов проти України» (п.71) указав, що обвинувачений в кримінальній справі розраховує на здійснення провадження у його справі з особливою ретельністю і положення ст.6 Конвенції «Про захист прав і основних свобод людини» 1950 року покликані не допускати в кримінальній справі надто тривалого перебування обвинуваченої особи в стані невизначеності своєї долі.

Також за матеріалами провадження убачається що ОСОБА_6 і на даний час перебуває під вартою та рахується за Чутівським районним судом Полтавської області (а.с.199), а тому суд уважає що це є важливою обставиною та підставою для розгляду подання про звільнення від відбування покарання судом повторно.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_6 протягом іспитового строку, який закінчився 11.06.2015 року, взагалі не був ознайомлений з умовами та порядком відбування покарання, так як за даними матеріалами справи утримувався з 14.05.2014 року по 19.01.2015 та з 23.04.2015 року по 15.06.2015 року в Полтавському слідчому ізоляторі, в подальшому перебував в Полтавській клінічний психіатричній лікарні ім.О.Ф. Мальцева та в Комунальному закладі «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня», за ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 14.03.2017р. вирок Карлівського районного суду підлягає до самостійного виконання, але і після цього вимоги щодо ознайомлення його з умовами та порядком відбування покарання виконані не були, а тому уважає що в матеріалах справи відсутні дані про ухилення ОСОБА_6 від відбування покарання, відомостей про вчинення ОСОБА_6 нових злочинів в період іспитового строку немає, а тому суд приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, ?

у х в а л и в :

подання Карлівського РВ з питань пробації відносно засудженого ОСОБА_6 про звільнення від покарання з випробуванням задоволити.

Звільнити ОСОБА_6 від покарання призначеного вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 11 червня 2014 року.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом 7 днів з дня її оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Машівський районний суд.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а у випадку її оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1