Справа № 273/975/17
Провадження № 1-кп/273/161/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 жовтня 2017 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судових засідань ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка кримінальне провадження № 0000263 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Радомишль Житомирської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого , із вищою освітою, розлученого, невійськовозобовязаного, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України ,

за ч. 1 ст.164 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Згідно рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 03.12.2001 року ОСОБА_4 зобов`язано сплачувати аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи з 21.11.2001 року і до повноліття дитини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Всупереч рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 03.12.2001 року, ОСОБА_4 в період з 01.05.2016 року по 01.07.2017 року включно, злісно ухилявся від сплати аліментів.

Так, будучи офіційно попередженим державним виконавцем Баранівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів, знаючи свій обов`язок виплачувати аліменти на користь ОСОБА_8 на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_4 , являючись дієздатним, будучи працездатною особою, заходів до офіційного працевлаштування не вживав, на обліку в Баранівському районному центрі зайнятості не перебував та не перебуває.

Таким чином, в період з 01.05.2016 року по 01.07.2017 року, маючи щомісячний дохід від тимчасових заробітків, ОСОБА_4 допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надавав, аліменти не виплачував, будь-яких інших дій, спрямованих на виконання рішення суду щодо сплати аліментів на утримання дитини не вживав та допустив заборгованість по сплаті аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 у сумі 7335,30 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину в судовому засіданні визнав і показав, що він зобовязаний сплачувати на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання сина ОСОБА_9 . Але він їх не сплачував в період з травня 2016 року, хоча мав невеликі тимчасові заробітки в цей час. Зобов"язується в подальшому сплачувати аліменти належно.

Також вина обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_8 про те, що згідно рішення суду ОСОБА_4 зобовязаний сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_9 . Він їх протягом всього часу сплачував неналежно , в той час коли дитина хворіла і потребувала від батька належної

допомоги.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, так як щодо цього не заперечують усі учасники судового розгляду. Судом зясовано , що обвинувачений та інші учасники судового засідання , правильно розуміють зміст цих обставин , у них немає сумнівів у добровільності їх позицій , а також розяснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

На підставі викладеного суд вважає вину ОСОБА_4 доведеною, а тому його умисні дії кваліфікує за ч. 1 ст. 164 КК України, оскільки він злісно ухилявся від сплати встановлених судом платежів на утримання дитини (аліментів).

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує вимоги ст. 65 КК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, є визнання вини у вчиненні злочину .

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України , відсутні.

Крім того обвинувачений ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується посередньо , він не працює, але є працездатним, потерпіла наполягає на призначенні обвинуваченому суворого покарання , раніше він не судимий в силу ст. 89 КК України , вчинив злочин невеликої тяжкості.

Суд також враховує висновки досудової доповіді Баранівського районного сектору з питань пробації щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства ( у тому числі для окремих осіб) .

Враховуючи вказані обставини у сукупності , суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі та застосувати ст. 75 КК України і звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням.

Керуючись ст. ст.373, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 164 КК України і призначити покарання за цим законом у виді 1 ( одного) року 6 місяців обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням , якщо він протягом іспитового строку в один рік 6 місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі частини 1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично зявлятись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації , повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

До вступу вироку в законну силу щодо ОСОБА_4 запобіжний захід не обирати.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області протягом тридцяти днів із дня його проголошення через Баранівський районний суд.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається потерпілому, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1