ЄУН № 331/2094/18
Провадження № 1-кс/331/1543/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2018 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000539 від 08 вересня 2017 року, за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, громадянина України, освіта повна загальна середня, який є студентом 4 курсу Запорізького національного університету денної форми навчання, офіційно не працевлаштованого, сімейний стан - не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

ВСТАНОВИВ :
Слідчий Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_6 звернулась до суду з клопотанням, за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , в якому просить застосувати відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В клопотанні органу досудового розслідування зазначено, що у невстановлений період часу, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у невстановленому під час досудового розслідування місці, діючи умисно, з метою незаконного придбання бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, невстановленим шляхом заволодів вибуховим пристроєм - гранатою, яка згідно висновку експерта № 12-85/6-208 від 04.07.2017 року являється бойовою ручною наступальною осколковою гранатою РГД-5 промислового виготовлення та містить у собі заряд вибухової речовини бризантної дії тротил вагою 100-115 г. В подальшому ОСОБА_7 , маючи умисел на зберігання бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, зберігав зазначену гранату до 18 червня 2017 року за місцем свого тимчасового мешкання за адресою: АДРЕСА_3 , яка на правах власності належить ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та яку він орендував на підставі договору оренди від 30.05.2017 року.

В подальшому, під час проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_3 вказану бойову ручну наступальну осколкову гранату РГД-5 промислового виготовлення, 18 червня 2017 року було вилучено співробітниками поліції.

Таким чином, слідство приходить до висновку, що для забезпечення належної явки підозрюваного ОСОБА_7 , в слідчі органи і суд, з метою уникнення ризиків передбачених ст. 177 КПК України, необхідно обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, тому слідчий звернувся до суду із вказаним клопотанням.

Прокурор в судовому засіданні внесене клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Захисники адвокати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, посилаючись на те, що відсутні ризики, на які посилається прокурор. Обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне місце проживання, перебуває у цивільному шлюбі з ОСОБА_9 , є студентом 4 курсу Запорізького національного університету, на його утриманні знаходиться матір ОСОБА_10 , якій встановлений діагноз онкологічного захворювання, має стійкі соціальні зв`язки, не має наміру переховуватись від суду та якимось чином впливати на потерпілих або свідків. Обвинуваченому вже обраний запобіжний у вигляді домашнього арешту по іншому кримінальному провадженню, який він не порушував, на підставі викладеного, просять суд у задоволенні клопотання відмовити.

Підозрюваний ОСОБА_7 в судовому засіданні повністю підтримав позицію своїх захисників та просив суд у задоволенні клопотання відмовити.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання та надані матеріали, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, дійшов наступного висновку.

02.03.2018 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Слідчий суддя приходить до висновку, що матеріалами, зібраними в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні та долученими до клопотання підтверджується на даній стадії слідства обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Відповідно до ч. 2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою» подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту повинно бути мотивованим і містити підстави для обрання такого запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Murrey v. the United Kingdom»). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»).

Клопотання слідчого вмотивоване тим, що досудовим слідством встановлена причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та наявні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України); знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п.2 ч. 1 ст.177 КПК України); незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні (п.3 ч. 1 ст.177 КПК України); перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п.4 ч. 1 ст. 177 КПК України); вчинити нове кримінальне правопорушення (п. 5 ст. 177 КПК України).

При вирішенні питання запропонованого запобіжного заходу належить оцінити у сукупності всі інші обставини, що відповідно до положень ст. 178 КПК України враховуються судом при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Частина ч. 2 ст. 194 КПК України, передбачає обов`язок слідчого судді, суду постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 цієї статті, а саме: наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Виходячи із приписів ст. 184 КПК України слідчий (прокурор), як в клопотанні, так і в суді, зобов`язаний зазначити один або кілька ризиків, вказаних у ст. 177 КПК України, послатися на обставин, на підставі яких він дійшов висновку про наявність такого ризику або ризиків у вигляді відповідних дій підозрюваного, і на докази, що підтверджують ці обставини.

Проте, в порушення наведеної норми процесуального права, прокурором в суді не доведено існування тих ризиків, на які він посилається в клопотанні в обґрунтування обрання відносно підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня («Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися факторами, пов`язаними з характером особи, її моральністю, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).

Враховуючи те, що під час розгляду клопотання прокурором також не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених в клопотанні (п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України), то слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Згідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; 5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; 6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; 7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 9) носити електронний засіб контролю.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне місце проживання на території м. Запоріжжя, проживає разом із цивільною дружиною, навчається у Запорізькому національному університеті на денній формі навчання, його мати має онкологічне захворювання, що має потребу, як у матеріальній допомозі з боку підозрюваного, так і в догляді за нею під час перебування на обстеженнях та лікуваннях в м. Запоріжжі.

Крім того, встановлено, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2018 року по кримінальному провадженню № 0003831 від 17.10.2017 року відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. 22 лютого 2018 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у цьому ж кримінальному провадженні цілодобовий домашній арешт відносно ОСОБА_7 змінено на домашній арешт із забороною залишати місце проживання у нічний час доби. Будь-яких даних, які б підтверджували порушення підозрюваним обраного запобіжного заходу до матеріалів клопотання не долучено, а судом в ході судового розгляду не встановлено.

Посилання прокурора, на те що ОСОБА_7 здійснює погрози на адресу потерпілого ОСОБА_11 , суд не приймає до уваги, оскільки ОСОБА_11 є потерпілим в іншому кримінальному провадженні, по якому відносно ОСОБА_7 вже обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту Шевченківським районним судом м. Запоріжжя від 16.01.2018 року.

Доводи прокурора про те, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, суд відкидає як такі, що не заслуговують на увагу, оскільки предметом інкримінованого злочину є бойова ручна наступальна осколкова граната РГД-5, яка відповідно до протоколу обшуку від 18.06.2017 року була вилучена та надана експерту для дослідження, при цьому прокурором не наведено суду жодних прикладів поведінки обвинуваченого, які могли б свідчити про існування такого ризику, як знищення, приховування або спотворення вказаного предмету.

Аналізуючи обставини справи, дані про особу підозрюваного, запропоновані законодавцем запобіжні заходи, слідчий суддя приходить до висновку, що в даній конкретній справі, найбільш дієвим заходом процесуального примусу попереджувального характеру, застосованим до підозрюваного ОСОБА_7 може бути домашній арешт із покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176-179, 183, 184, 194 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій областіОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000539, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.09.2017 року, відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , погоджене з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні обвинуваченому залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 в період часу з 21-00 години вечора до 07-00 години ранку наступного дня.

На підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на 2 (два) місяці, а саме:

- з`являтись до слідчого, прокурора, суду за першим викликом та у призначений час;

- не відлучатись за межі м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

Контроль за виконанням ухвали покласти на відповідний структурний підрозділ ГУ НП у Запорізькій області.

Роз`яснити органу Національної поліції, що вони повинні негайно поставити на облік ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і повідомити про це слідчому судді.

Строк дії ухвали слідчого судді про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , два місяці, тобто до 02 травня 2018 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1