АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1035/17 Справа № 213/2079/17 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2017 року м.Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 серпня 2017 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз 23.01.2014 р. Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст.70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільненого 19.10.2016 по відбуттю покарання,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
ВСТАНОВИЛА :
Оскаржуваною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, однак, врахувавши дані про особу підозрюваного та його соціальні зв`язки, який має постійне місце проживання, має родину та його стан здоров`я, прийшов до висновку, що слідчим не доведено, що лише найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може запобігти встановленим ризикам, а саме: вчиненню підозрюваним іншого злочину та переховуванню від органів досудового розслідування, у зв`язку з чим вважав, що запобігти вказаним ризикам та забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, можливо, застосувавши цілодобовий домашній арешт.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з визначенням застави в розмірі шестидесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Прокурор не погоджується з висновками слідчого судді, що встановленим ризикам можливо запобігти шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою і вважає, що слідчим суддею залишено поза увагою тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим, не врахував обставини даного кримінального провадження, що підозрюваний застосував насильство до потерпілої, а також, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні іншого злочину, який вчинив протягом короткого проміжку часу після звільнення з місць позбавлення волі. Зазначає, що в іншому провадженні підозрюваний піддавався приводу, а 20 липня 2017 року не з`явився до слідчого за викликом, після чого працівниками поліції був відвіданий за місцем проживання та, намагаючись втекти від останніх, вистрибнув з другого поверху будинку, травмував собі спину і був госпіталізований для стаціонарного лікування, проте був виписаний з лікарні за порушення режиму лікування у зв`язку з самовільним її залишенням. Згідно довідки з лікарні може знаходитись в умовах слідчого ізолятора. На думку прокурора ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджені та для їх запобігання необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, підозрюваного ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили ухвалу слідчого судді залишити без зміни, думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги прокурора та просив її задовольнити, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Так, в силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як встановлено в ході апеляційного розгляду, в провадженні СВ Інгулецького відділу поліції КВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000802, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 червня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
19 липня 2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Слідчий СВ Інгулецького відділу поліції КВП ГУНП в Дніпропетровській області до Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з клопотанням про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою слідчого судді Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 серпня 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Інгулецького відділу поліції КВП ГУНП в Дніпропетровській області та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням процесуального обов`язку, передбаченого ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на 60 днів.
Однак, з такими висновками слідчого судді колегія суддів погодитися не може виходячи із наступного.
Слідчий суддя в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 194, п. 2 ч. 1 ст. 196 КПК України не надав належної оцінки існуванню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та не зазначив в ухвалі про їх існування.
У разі невстановлення слідчим суддею хоч одного із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, настають наслідки у вигляді відмови у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, що передбачено ч. 2 ст. 194 КПК України.
Колегія суддів вважає, що доводи клопотання слідчого та апеляційної скарги прокурора про те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідка або потерпілого, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, мають місце, оскільки, як вбачається з матеріалів провадження за клопотанням слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення власності із застосуванням насильства, яке відноситься до категорії тяжких, а також, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні іншого злочину, який вчинив протягом короткого проміжку часу після звільнення з місць позбавлення волі. Зазначає, що в іншому провадженні підозрюваний піддавався приводу, а 20 липня 2017 року не з`явився до слідчого за викликом, після чого працівниками поліції був відвіданий за місцем проживання та, намагаючись втекти від останніх, вистрибнув з другого поверху будинку, травмував собі спину і був госпіталізований для стаціонарного лікування, проте був виписаний з лікарні за порушення режиму лікування у зв`язку з самовільним її залишенням.
Зазначена обставина дає підстави колегії суддів прийти до висновку щодо можливості ОСОБА_7 в разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також впливу на потерпілу та свідків, щоб уникнути відповідальності за скоєне.
Крім того, колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 , перебуваючи не під вартою, може вчинити інше кримінальне правопорушення з урахуванням того, що підозрюваний раніше судимий за скоєння злочинів проти власності, протягом нетривалого часу після звільнення по відбуттю строку покарання був притягнутим до кримінальної відповідальності за вчинення злочину середньої тяжкості та тяжкого злочину.
Слідчим суддею при обранні запобіжного заходу не було враховано всіх обставин, як того вимагає ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти власності, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років, а також не взято до уваги, що протягом нетривалого часу після звільнення по відбуттю строку покарання був притягнутим до кримінальної відповідальності за вчинення злочину середньої тяжкості та тяжкого злочину.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає виправданим необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.
З врахуванням вищенаведеного, а також шляхом перевірки всіх обставин, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, колегія суддів приходить до висновку про необхідність застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, а ухвала слідчого судді на підставі п. 2 ч. 3 ст. 407, п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України - скасуванню з постановленням нової ухвали Апеляційного суду, якою слід задовольнити клопотання слідчого та застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в строк до 19 вересня 2017 року, оскільки в контексті вимог вищевикладених норм кримінального процесуального закону строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має визначатись з дня повідомлення особі про підозру, тобто з 19 липня 2017 року, та закінчує свою дію 19 вересня 2017 року.

За таких обставин оскаржувана ухвала не може залишатися в силі та підлягає скасуванню, з постановленням згідно п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України нової ухвали.

За викладених обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення повного обсягу вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 182, 183, 194, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 серпня 2017 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Інгулецького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19 вересня 2017 року.
Встановити, що за умови внесення підозрюваним ОСОБА_7 або іншою фізичною або юридичною особою застави в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 96 000 (дев`яносто шість тисяч) гривень 00 копійок, ОСОБА_7 підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави та звільнення підозрюваного ОСОБА_7 з-під варти, покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою на визначений час до слідчого, прокурора чи суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого або прокурора;
- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у кримінальному провадженні;

- повідомляти слідчого та прокурора про зміну місця проживання та/або роботи.

Строк дії обов`язків встановити до 19 вересня 2017 року.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі нез`явлення його за викликом до слідчого, прокурора чи суду без поважних причин або не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення ним обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3