Постанова

Іменем України
15 лютого 2018 р.

м. Київ
Справа № 201/5113/16-к

Провадження № 51 1005 км 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000504 від 19 червня 2015 року щодо
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ст. 286 ч. 2 КК України,
за касаційними скаргами засудженої ОСОБА_6 та прокурора, яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, - ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2017 року щодо ОСОБА_6 .
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2016 року ОСОБА_6 засуджено за ст. 286 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі статей 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки і на неї покладено відповідні обов`язки.

Позовні вимоги ОСОБА_8 про відшкодування завданої злочином матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з HDI ПАТ «ХДІ страхування» на користь ОСОБА_8 30 767 гривень та 1 538,35 гривень в рахунок відшкодування завданої злочином матеріальної та моральної шкоди відповідно.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 148 461, 65 гривень завданої злочином моральної шкоди та 5 000 гривень в рахунок відшкодування понесених останнім витрат на правову допомогу.

Речовий доказ автомобіль «HYUNDAI ACCENT», р.н. НОМЕР_1 , який передано на зберігання під розписку ОСОБА_6 , повернуто ОСОБА_6 .

Речовий доказ автомобіль «ЗАЗ-11022», р.н. НОМЕР_2 , який передано на зберігання під розписку ОСОБА_8 , повернуто ОСОБА_8 .

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватою і засуджено за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.
22 березня 2015 року близько 11 години 40 хвилин ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем «HYUNDAI ACCENT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Запорізьке шосе з боку вул. Аеропортівської у напрямку вул. Старокодацької Жовтневого району міста Дніпропетровська, порушила вимоги пункту 10.1 Правил дорожнього руху України, проявила крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, змінила напрям руху автомобіля ліворуч не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхала на зустрічну смугу руху та в районі опори електропередач 317 допустила зіткнення з автомобілем «ЗАЗ-31022», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , що рухався в зустрічному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2017 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 залишено без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченої, її захисника, прокурора та потерпілого без задоволення.
Вимоги касаційних скарг, узагальнені доводи осіб, які подали касаційні скарги, а також короткий зміст поданих заперечень
У касаційній скарзі прокурор просить ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Вказує на те, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України, так як у ній не зазначено усі доводи апеляційної скарги прокурора та не дано відповідей на них. Зокрема, вказує на те, що прокурором оскаржувався вирок суду першої інстанції не тільки з підстав невідповідності призначеного ОСОБА_6 покарання тяжкості злочину та її особі внаслідок м`якості, але і з підстав невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження в частині встановлених вироком суду першої інстанції обставин, що пом`якшують покарання. Також звертає увагу на те, що вступна частина ухвали не відповідає вимогам пункту 1 частини 1 статті 419 КПК України.
У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_6 просить вирок та ухвалу в частині стягнення з неї на користь потерпілого 148 461, 65 гривень в рахунок відшкодування завданої злочином моральної шкоди змінити, зменшити вказану суму на 28 000 гривень, що вже були виплачені нею потерпілому. Вказує на те, що вирок та ухвала в цій частині не відповідають положенням ст. 23 ЦК України, вимогам розумності та справедливості, а визначений розмір відшкодування моральної шкоди в розмірі майже 150 000 гривень є надмірно завищеним.
В запереченнях на касаційну скаргу прокурора засуджена ОСОБА_6 вказує не безпідставність її доводів та просить залишити її без задоволення.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор в судовому засіданні вважав касаційну скаргу прокурора обґрунтованою і просив її задовольнити, заперечував проти доводів касаційної скарги засудженої.
Мотиви Суду
Обґрунтованість засудження ОСОБА_6 та правильність кваліфікації її дій за ст. 286 ч. 2 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.
Зі змісту положень ст.ст. 418 ч. 2, 419 КПК України вбачається, що судові рішення суду апеляційної інстанції ухвалюються в порядку, передбаченому статтями 368-380 цього Кодексу. Ухвала суду апеляційної інстанції, окрім іншого, має містити короткий зміст доводів особи, яка подала апеляційну скаргу, а при залишенні апеляційної скарги без задоволення - підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою, викладаються докази, що спростовують її доводи.
В порушення таких вимог процесуального закону суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок суду щодо ОСОБА_6 , не зазначив усіх доводів апеляційної скарги прокурора, їх не перевірив, та не зазначив в ухвалі підстав, з яких апеляційну скаргу в цій частині визнав необґрунтованою.
Так, прокурор ОСОБА_7 у своїй апеляційний скарзі вказала про те, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню не тільки з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особі ОСОБА_6 , але і з підстав невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до ст.ст. 409 ч. 1 п. 2, 411 КПК України є підставою для скасування або зміни рішення судом апеляційної інстанції. Прокурор оскаржила правильність встановлення судом першої інстанції обставини щирого каяття ОСОБА_6 як обставини, що пом`якшує покарання, а також підтвердження вказаної обставини фактом її сприяння в розкритті злочину, та вказала на необґрунтованість вироку суду в цій частині.
Проте, такі доводи апеляційної скарги прокурора в ухвалі апеляційного суду не наведені і вказані обставини апеляційним судом належним чином перевірено не було та відповідей на такі доводи апеляційної скарги прокурора в ухвалі не зазначено.
Крім того, вступна частина ухвали апеляційного суду не містить найменування (номера) кримінального провадження, що не відповідає вимогам пункту 1 частини 1 статті 419 КПК України.
Таким чином, апеляційний суд порушив вимоги ст. 419 КПК України при розгляді апеляційної скарги прокурора і дійшов передчасного висновку про законність вироку суду першої інстанції.
Отже, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, що у відповідності з вимогами ст. 438 ч. 1 п. 1 КПК України є підставою для скасування такого рішення. Такі доводи касаційної скарги прокурора є обґрунтованими, а тому його касаційна скарга з цих підстав підлягає задоволенню.
За таких обставин, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, а касаційна скарга прокурора - задоволенню частково. З урахуванням зазначеного та підстав, з яких ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню, касаційна скарга засудженої ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню, а зазначені у ній доводи, які аналогічні доводам її апеляційної скарги, в тому числі і щодо необхідності врахувати вже виплачену ОСОБА_6 та документально підтверджену суму відшкодування моральної шкоди, підлягають перевірці при новому розгляді в суді апеляційної інстанції.

При новому розгляді в суді апеляційної інстанції необхідно врахувати наведене, апеляційний розгляд здійснити відповідно до вимог КПК України та прийняти законне і обґрунтоване рішення.
Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ, Суд

ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора, яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, - ОСОБА_7 задовольнити.
Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2017 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3