Дата документу 06.10.2017 Справа № 554/303/15-к
Провадження № 1кс-554/6228/2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2017 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 розглянувши клопотання, подане слідчим СВ Полтавського РВП ПВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000018 внесеному 05.01.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 388 КК України, і погоджене прокурором Полтавської місцевої прокуратури, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням із процесуальним керівником прокурором Полтавської місцевої прокуратури, звернувся до суду із клопотанням про арешт майна, посилаючись на те, що у провадженні СВ Полтавського РВП ПВП ГУНП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження №0000018 від 05.01.2015 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 388 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що до Полтавського РВ УМВС України в Полтавській області надійшов рапорт ст. оперуповноваженого в ОВС УДСБЕЗ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_4 про те, що 05.01.2015 року під час проведення відпрацювання території Полтавської області в частині протидії злочинам у паливно-енергетичній сфері, в с. Супрунівка Полтавського району було зупинено автомобіль МАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , в кузові якого знаходилася вмонтована ємкість об`ємом близько 15 м/куб наповнена рідиною з різким запахом нафтопродуктів.
На даний час автомобіль зберігається на території току за адресою с. Медведівка, вул.. Миру, Кигичівський район.

Оскільки у даному випадку є всі підстави вважати, що автомобіль КАМАЗ д.н.з. НОМЕР_2 , є предметом злочину, а також враховуючи виправдані інтереси держави, пов`язані з порушенням загальносуспільних інтересів, слідчий вважає за необхідне вжити заходів забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Під час розгляду слідчим суддею питань даного клопотання рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів судом не приймалось, клопотань від учасників процесуальної дії про застосування технічних засобів фіксування до суду не надійшло, що відповідає приписам статті 107 КПК України.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у клопотанні, просив його задовольнити та накласти арешт на автомобіль.

Суд, вислухавши думку слідчого, дослідивши надані докази, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч.3 згаданої статті у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до статті 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

В клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна, перелік і види майна, що належить арештувати, документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Слідчим суддею встановлено, що 05.01.2015 рокудо ЄРДР внесено відомості за №0000018, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 388 КК України, та згідно витягу зазначено, що до Полтавського РВ УМВС України в Полтавській області надійшов рапорт ст. оперуповноваженого в ОВС УДСБЕЗ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_4 про те, що 05.01.2015 року під час проведення відпрацювання території Полтавської області в частині протидії злочинам у паливно-енергетичній сфері, в с. Супрунівка Полтавського району було зупинено автомобіль МАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , в кузові якого знаходилася вмонтована ємкість об`ємом близько 15 м/куб наповнена рідиною з різким запахом нафтопродуктів.
Установлено, що власником автомобіля КАМАЗ д.н.з. НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 є ОСОБА_5 .

На даний час автомобіль зберігається на території току за адресою с. Медведівка, вул.. Миру, Кигичівський район.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, слідчим та прокурором не доведено необхідність застосування арешту та надано не достатньо доказів для накладення такого арешту, не вмотивовані підстави того, що майно може бути приховане, зіпсоване, пошкодженим надалі або взагалі знищеним тощо.

Крім того, слідчим у провадженні не зазначено чи призначено проведення будь-якої експертизи, не долучено постанови про визнання речовим доказом майна у кримінальному провадженні та не зазначено з якою саме метою передбаченою нормами КПК України слідчий просить накласти арешт.

Суд також не вбачає підстав для арешту зазначеного майна, оскільки слідчим не доведено, що саме зазначені ним підстави можуть потягти наслідки, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Разом з тим, слідчий просив про поновлення строку на звернення з клопотанням про арешт даного автомобіля.

У відповідності з ч.1 ст.117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Поновлення процесуального строку за своєю правовою природою передбачає встановлення учасникам кримінального провадження ухвалою слідчого судді, додаткового проміжку часу для вчинення процесуальної дії за умови пропуску строку з поважних причин.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу.

Однак, на підтвердження поважності пропуску строку на звернення з відповідним клопотанням про арешт майна, слідчим не надано жодного належного та допустимого доказу.

Таким чином, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого з вищенаведених підстав.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 167, 170, 171, 172 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Полтавського РВП ПВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000018 внесеному 05.01.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 388 КК України, погоджене прокурором Полтавської місцевої прокуратури, про арешт майна.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1