Справа № 352/116/16-к
Провадження № 1-кп/352/19/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2017 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілих ОСОБА_7 ,

представника цивільного віповідача ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000231 від 01.10.2015 р. по обвинуваченню :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кутище, Тлумацького району, Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, розлученого, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не військовозобов`язаного, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
Підсудний ОСОБА_4 керуючи транспортним, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_9 , а також заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_6 та середнього ступеня тяжкості тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_10 .

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин:

30 вересня 2015 року приблизно о 21 годині 00 хвилин водій ОСОБА_4 , керуючи автобусом марки ПАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався автомобільною дорогою Н-10 "Стрий-Чернівці-Мамалига" у напрямку м. Чернівці, що між с. Драгомирчани та с. Чукалівка, Тисменицького району. Коли він наблизився до нерегульованого перехрестя вказаної дороги з автомобільною дорогою, що веде до с. Чукалівка і прилягає зліва по напрямку його руху, ОСОБА_4 заздалегідь перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1 та розпочав виконання маневру повороту ліворуч на ділянку дороги, яка призначена для руху транспортних засобів у напрямку від с. Чукалівка до с. Драгомирчани.

В цей час зі сторони м. Чернівці у напрямку м. Стрий до згаданого перехрестя, рухаючись прямолінійно, наближався мікроавтобус марки Mercedes-Benz 311, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 , у салоні якого знаходились пасажири ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13

Водій ОСОБА_4 перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки для інших учасників руху, проявив неуважність, завчасно перед виконанням маневру ліворуч не подав світловий сигнал лівого покажчика повороту, не врахував дорожню обстановку, маючи об`єктивну можливість виявити рух мікроавтобуса марки Mercedes-Benz 311, не надав дорогу цьому транспортному засобу, що рухався по рівнозначній дорозі у зустрічному напрямку прямо, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з мікроавтобусом марки Mercedes-Benz 311 під керуванням ОСОБА_6 .

При цьому ОСОБА_4 порушив наступні вимоги пунктів Правил дорожнього руху України:

п. 2.3., в якому зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 9.2., у відповідності до якого, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку:

б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом;

п. 9.4., який зобов`язує водія подавати сигнал покажчиками повороту або рукою завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менше як за 50-100 м у населених пунктах і за 150 200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення. Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху;

п. 10.1., згідно якого, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 10.5 поворот необхідно виконувати так, щоб при виїзді з перехрещення проїзних частин транспортний засіб не опинився на смузі зустрічного руху;

п. 16.13., у відповідності до якого, перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо;

вимоги розділу 34 "Дорожня розмітка", у якому вказано, що лінію 1.1 перетинати забороняється.

У результаті порушення водієм ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої пасажир мікроавтобуса марки Mercedes-Benz 311 ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки та її органів з переломами 4-8 ребер зліва, крововиливами в міжреберні проміжки, забоєм, крововиливами та розривами серцевої сумки, серця легень, яка ускладнилась внутрішньою крововтратою, що спричинило її смерть, водій цього ж мікроавтобуса ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді комбінованої травми грудної клітки, верхніх та нижніх кінцівок, тазу з подвійним відкритим переломом лівої стегнової кістки, уламковими переломами лівого наколінника, переломами обох кінцівок правого передпліччя, переломом ліктьового відростка лівої ліктьової кістки, відкритими переломами 1-5 плеснових кісток правої стопи, вивихом 1 пальця правої стопи, двох кісточковим переломом правої гомілки, множинними ранами обох нижніх кінцівок, розривом лобного зчленування, закритою травмою грудної клітки з переломами 3,4,6 ребер справа, садном в ділянці грудної клітки зліва, які супроводжувалися травматичним шоком 2-3 ступеня і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних у момент спричинення, а пасажир ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої променевої кістки в середній третині із зміщеннями відламків та вивихом головки лівої ліктьової кістки; закритий перелом верхньої третини правої ліктьової кістки із зміщенням відламків, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні пред`явленого йому в обвинувальному акті злочину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся і вибачившись перед потерпілими дав суду показання про те, що кінці літа 2015 р. працевлаштувався на посаду водія автобуса «ПАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 в підприємця ОСОБА_14 , який являється власником даного транспортного засобу. Офіційно трудову чи інші цивільно-правові угоду з останнім не укладав, проте безпосередньо самостійно виходити на маршрут Івано-Франківськ Підлісся по перевезенню пасажирів. У нього є посвідчення водія відповідної категорії, а шляховий лист та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу він щоранку отримував на передрейсовому випуску. Разом з ним на вказаному маршруті в підприємця ОСОБА_14 працював і водій ОСОБА_15 , який офіційно був працевлаштований у останнього та здійснював перевезення пасажирів на тому ж автобусі «ПАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 . 30 вересня 2015 року водій ОСОБА_15 погодив із власником ОСОБА_16 про проведення планового технічного огляду автобуса «ПАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 в одному із боксів розташованих на території автоколони розташованої по вул. Декабристів в м. Івано-Франківську, та з цією метою попросив йому допомогти. Під час проведення ТО у них виникла необхідність у використанні ступінчастого ключа, а тому він разом з ОСОБА_15 поїхали до його знайомого в с. Драгомирчани, щоб позичити жаданий інструмент. Приблизно о 20 год. 30 хв. вони закінчили ТО, після чого мали відвезти позичений інструмент в с. Драгомирчани, а згодом повернутися та поставити автобус на стоянку розташовану по вул. Декабристів в м. Івано-Франківську. За кермо автобуса з дозволу ОСОБА_15 сів він, після чого проїхав запланованим маршрутом. Повертаючись назад з с. Драгомирчани в м. Івано-Франківськ приблизно о 21 год. в с. Чукалівка сталася ДТП. Внаслідок отриманих під час ДТП травм, за яких обставин вона сталася, не пам`ятає. Щиро розкаюється у вчиненому, дуже шкодує за наслідками скоєного. Унаслідок постійних переживань та отриманих тілесних ушкоджень значно погіршився стан здоров`я. Просить суд суворо його не карати. Закладений до нього потерпілими цивільний позов визнає, проте вважає його розмір дещо завищеним.

Крім власного повного визнання вини самим підсудним, суд, дослідивши здобуті в судовому засіданні докази, приходить до висновку, що винність ОСОБА_4 у вчиненні ним вищенаведених у вироку неправомірних дій доводиться і наступними доказами.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 дав суду показання про те, що 30 вересня 2015 року приблизно 17 год. разом з ОСОБА_17 на його автомобілі марки «Mercedes-Benz 311» виїхали з м. Чернівці на сезонні роботи в Італію. Разом з ними до Італії направлялись їхні знайомі співробітники ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . Проїхавши м. Коломия, направились в сторону м. Івано-Франківська. В подальшому їхали об`їздною дорогою в Тисменицькому районі в напрямку м. Калуш. На вулиці було сухо і темно, вони рухались із ввімкненим світлом фар. Автомобілем керував він, біля нього на пасажирському сидінні знаходилась ОСОБА_12 , позаду в мікроавтобусі перебували ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 . Він рухався зі швидкістю до 70 км/год. Раптово на його смугу руху із зустрічної смуги виїхав автобус. Уникаючи зіткнення, він намагався звернути на обочину, однак виконати маневр не встиг, внаслідок чого відбулася ДТП. Вказаний автомобіль (автобус) появився в його полі зору на відстані приблизно 10 м. Від удару мікроавтобус деформувало. Водії інших автомобілів, які були очевидцями ДТП викликали ШМД та працівників міліції. Внаслідок отриманих в ДТП тілесних ушкоджень він тривалий час лікувався і отримав другу групу інвалідності. З моменту ДТП і по даний час ОСОБА_4 жодних відшкодувань не провів та навіть не вибачився за скоєне. Просить суд призначити обвинуваченому суворе покарання, закладений ним цивільний позов задоволити в повному обсязі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 , який одночасно являється цивільним відповідачем, дав суду показання про те, що являється приватним підприємцем. Його знайомий підприємець ОСОБА_18 має погоджений дозвіл на здійснення пасажирських перевезень за маршрутом «Івано-Франківськ-Підлісся». Протягом останнього року він своїм автобусом марки «ПАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснює перевезення пасажирів замість нього за вказаним маршрутом. Згідно штату станом на 30.09.2015 р. у нього був офіційно влаштований на роботу один водій ОСОБА_15 . Для здійснення перевезень пасажирів автобусом потрібен був ще один змінний водій, а тому він запросив на роботу ОСОБА_4 , який проходив стажування протягом одного тижня. До закінчення стажування трудовий договір чи інші цивільно-правові угоди з ОСОБА_4 не укладалися. 30.09.2015 р. ОСОБА_15 , за попередньою домовленістю з ним, мав провести плановий технічний огляд автобуса в автопарку по вул. Декабристів, 100, в м. Івано-Франківську. Перед цим водій пройшов медичний огляд та технічний огляд транспортного засобу. Проводити ремонт автобуса ОСОБА_15 допомагав ОСОБА_4 . Під час проведення ремонту автобуса приблизно о 12 год. у останніх виникла необхідність у використанні ступінчастого ключа, за яким вони поїхали до знайомого в с. Драгомирчани. Закінчивши ТО приблизно о 20 год. ОСОБА_15 разом із ОСОБА_4 поїхали вже відремонтованим автобусом повернути позичений ключ в с. Драгомирчани. За кермом знаходився ОСОБА_4 Повертаючись назад в м. Івано-Франківськ, щоб поставити автобус на стоянку по вул. Декабристів, приблизно о 21 год. в с. Чукалівка відбулася ДТП, безпосереднім очевидцем якої він не був. Оскільки з обвинуваченим ні трудового договору, ні інших цивільно-правових угод не укладав, а ОСОБА_4 сам з власної ініціативи та на власний ризик сів за кермо автобуса та скоїв ДТП, то саме він має відповідати за позовом.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , який одночасно являється цивільним позивачем, дав суду показання про те, що 30 вересня 2015 року приблизно 17 год. з ОСОБА_6 на його автомобілі марки « Mercedes-Benz 311» виїхали з м. Чернівці в Італію на заробітки. Разом з ними до Італії їхали ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . Автомобілем керував ОСОБА_6 , біля водія на пасажирському сидінні знаходилась ОСОБА_12 , біля нього сиділа пасажирка на ім`я ОСОБА_19 та її подруга. Під час руху автомобіля він заснув, час від часу прокидався та бачив, що на вулиці вже темно, автомобілі рухаються з ввімкненим світлом фар. В ОСОБА_20 вони заїхали на заправку, де заправились та продовжили рух. Він знову заснув. Прокинувся від сильного удару. Побачив, що відбулася ДТП. Вийшовши з машини, побачив автобус марки «ПАЗ», який стояв передньою частиною до їхнього автомобіля. Після цього почув, як пасажири просять про допомогу, яку почав їм надавати. Коли приїхала «швидка», то довідався, що пасажирка ОСОБА_9 , яка сиділа позаду водія, загинула. Просить закладений ним цивільний позов задоволити в повному обсязі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 дав суду показання в яких повністю підтвердив покази свідка ОСОБА_16 та підсудного ОСОБА_4 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 дав суду показання про те, що працює сторожем в АТП в м. Івано-Франківську по вул. Декабристів, 100. 30.09.2015 року заступив на зміну та постійно перебував на території підприємства. Близько 09:00 на територію АТП для проведення ТО приїхав автобус марки « ПАЗ». Автобус перебував на території автобази приблизно до 20 год. Інших транспортних засобів в той день на ремонті та на території АТП не було.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 суду показав, що працює механіком в АТП в м. Івано-Франківську по вул. Декабристів, 100. 30.09.2015 року приблизно о 06 год. Ранку на територію АТП під керуванням водія ОСОБА_15 приїхав автобус марки «ПАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 для перевірки передрейсового технічного стану. Автобус перевіряв особисто, він був у технічному стані, тому він виїхав на маршрут. Приблизно через одну годину автобус повернувся під керуванням ОСОБА_4 і став на плановий технічний огляд. Його ремонтували самостійно ОСОБА_4 та ОСОБА_15 .. Водій ОСОБА_4 вищезазначеним автобусом керував до моменту скоєння ДТП приблизно 2 місяці.

Свідок ОСОБА_23 даючи суду показання повністю підтвердив покази свідка ОСОБА_22 .

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 388 від 07.11.2015 р., смерть потерпілої ОСОБА_9 настала від закритої травми грудної клітки та її органів з переломами 4-8 ребер зліва, крововиливами в міжреберні проміжки, забоєм, крововиливами та розривами серцевої сумки, серця, легень, яка ускладнилась масивною внутрішньою крововтратою. Враховуючи характер трупних явищ (труп на дотик рівномірно охолоджений, трупне заклякання добре виражене у всіх звичайно досліджуваних групах м`язів, трупні плями синьо-фіолетового кольору, вбачаються на задньо -бокових поверхнях тіла, при натискуванні динамометром із силою 2кг на 1см2 бліднуть і відновлюють свій колір через 6хв., гнильні зміни не виражені) можна вважати, що з моменту смерті гр. ОСОБА_9 до моменту судово-медичної експертизи трупа у морзі пройшло близько 12-24 годин. При судово-медичній експертизі гр. ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження : закрита травма грудної клітки та її органів з переломами 4-8 ребер зліва, крововиливами в міжреберні проміжки, забоєм, крововиливами та розривами серцевої сумки, серця, легень, яка ускладнилась масивною внутрішньою крововтратою; забійні рани в

ділянках голови, правої нижньої кінцівки; садна в ділянках голови, тулуба; синці в ділянках голови, обох нижніх кінцівок, які утворились від дії тупих твердих предметів якими могли бути виступаючі частини салону автомашини, незадовго до настання смерті. Закрита травма грудної клітки та її органів з переломами 4-8 ребер зліва.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 889 від 14.12.2015 р., потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді комбінованої травми грудної клітки, верхніх та нижніх кінцівок, тазу з подвійним відкритим переломом лівої стегнової кістки, уламковими переломами лівого наколінника, переломами обох кінцівок правого передпліччя, переломом ліктьового відростка лівої ліктьової кістки, відкритими переломами 1-5 плеснових кісток правої стопи, вивихом 1 пальця правої стопи, двох кісточковим переломом правої гомілки, множинними ранами обох нижніх кінцівок, розривом лобного зчленування, закритою травмою грудної клітки з переломами 3,4,6 ребер справа, садном в ділянці грудної клітки зліва, які супроводжувалися травматичним шоком 2-3 ступеня і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних у момент спричинення.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 799 від 04.12.2015 р., потерпіла ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої променевої кістки в середній третині із зміщеннями відламків та вивихом головки лівої ліктьової кістки; закритий перелом верхньої третини правої ліктьової кістки із зміщенням відламків, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення.

Згідно висновків судової інженерно-транспортної експертизи за № 09/17-672 від 18.12.2015 р.:

1.1. На момент експертного огляду та дослідження робоча гальмова система автомобіля марки MERCEDES-BENZ SPRINTER реєстраційний номер НОМЕР_2 знаходилась у стані відмови. Стан відмови пов`язаний із розгерметизацією системи, яка виникла внаслідок розламу трубопроводу, який з`єднує головний гальмівний циліндр з робочим гальмівним механізмом, а також із деформацією та блокуванням педалі гальм між деформованими частинами кузова.
1.2.На момент експертного огляду та дослідження рульове керування автомобіля марки MERCEDES-BENZ SPRINTER реєстраційний номер НОМЕР_2 знаходилось у стані відмови. Стан відмови пов`язаний із деформацією та блокуванням рульового колеса, зміщенням та блокуванням між демпферними частинами кузова лівого переднього колеса та руйнуванням розширювального бачка гідро підсилювача керма.
2-6. Розглядаючи вище зазначені несправності (невідповідності в контексті поставлених слідством питань, стає очевидним, що всі виявлені несправності рульового керування та робочої гальмівної системи не є наслідком конструктивних недоліків систем, не носять експлуатаційного характеру, а виникли в результаті розвитку ДТП, тобто при дії на них знанню по величині зусиль ударного характеру, а тому водій не мав можливості їх виявити до настання ДТП.
Згідно висновків судової інженерно-транспортної експертизи за № 09/17-673 від 24.12.2015 р.:

1.2. На момент експертного огляду та дослідження рульове керування

автобуса марки ПАЗ реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходилось у стані

відмови. Стан відмови пов`язаний із деформацією та блокуванням рульового

колеса, зміщенням та блокуванням лівого переднього колеса між демпферними частинами кузова. На момент експертного огляду та дослідження робоча гальмівна

система автобуса марки ПАЗ реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходилась

у стані відмови. Стан відмови виник через наявність аварійних пошкоджень,

які унеможливили запуск силового агрегату та накачування повітря в систему,

а також через деформацію та блокування педалі гальм між деформованими

частинами кузова.

1.3. На момент експертного огляду та дослідження ходова частина автобуса марки ПАЗ реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходилось у стані часткової відмови. Стан часткової відмови пов`язаний із зміщення лівого переднього колеса у зборі із елементами підвіски у напрямку спереду назад, що призвело до порушення геометрії передніх коліс.
2-5. Розглядаючи вище зазначені несправності (невідповідності) в контексті поставлених слідством питань, стає очевидним, що всі виявлені несправності робочої гальмівної системи, рульового керування та ходової частини, не є наслідком конструктивних недоліків систем, не носять експлуатаційного характеру, а виникли в результаті розвитку ДТП, тобто при дії на них значних по величині зусиль ударного характеру, а тому водій не мав можливості їх виявити до настання ДТП.

Згідно висновків судової інженерно-транспортної експертизи за № 09/17-671 від 23.12.2015 р.:

1.Зіткнення автобуса марки ПАЗ реєстраційний № НОМЕР_1 під груванням водія ОСОБА_4 та мікроавтобуса марки «Мерседес-Бенц прінтер» реєстраційний № НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 відбулось на другорядній дорозі, яка призначена для руху у напрямку с. Чукалівка Тисменицького району, та відносно елементів дороги знаходиться в місці початку сліду бокового юзу колеса довжиною 0,9им, який зафіксовано на відстані 1,1м від лівого краю автодороги Н-10 та 1,3м від переднього правого колеса автобуса марки «ПАЗ».
2.При первинному контактуванні поздовжні осі транспортних засобів перебували під кутом біля 160° ± 5°, і при цьому мікроавтобус марки Мерседес Бенц Спрінтер» реєстраційний № НОМЕР_2 контактував передньою, а в подальшому лівою боковою передньою частинами, в районі лівої частини переднього бампера із підсилювачем, лівої частини панелі передка, лівої стійки капота та лівої стійки переднього вітрового скла, із передньою частиною автобуса марки ПАЗ реєстраційний № НОМЕР_1 , в районі центральної і лівої частини панелі передка, та лівого переднього ланжирона.
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 4/16 від 08.01.2016 р. ОСОБА_4 психічними розладами не страждає і не страждав на період часу, що відноситься до інкримінованих йому протиправних дій. На період часу, що відноситься до інкримінованого йому злочину ОСОБА_4 перебував в стані і перебуває на даний час, при якому здатний в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру підекспертний ОСОБА_4 не потребує.

Факт того, що ОСОБА_4 керуючи транспортним, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_9 , а також заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_6 та середнього ступеня тяжкості тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_10 підтверджується даними, які місяться в : протоколі огляду місця події з додатками із схемою та фототаблицями від 30.09.2015 р.- (а.с.223-248, т. 1), довідці Івано-Франківського обласного наркологічного диспансера від 15.10.2015 р. № 01-7/1602. (а.с. 37, т. 2), паспорті приміського автобусного маршруту регулярних перевезень, який працює у звичайному режимі від 10.04.2015 р. за № 1685 (а.с. 106-123, т. 2), журналах передрейсового, післярейсового технічного огляду (124-153, т. 2).

Таким чином, аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведено повністю, а його дії вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, так як він . керуючи транспортним, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_9 , а також заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_6 та середнього ступеня тяжкості тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_10 .

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обтяжуючі покарання обставини судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає повне визнання вини ОСОБА_4 , щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину.

Крім того, вирішуючи питання про призначення підсудному покарання, суд приймає до уваги думку потерпілих щодо суворості призначуваного ОСОБА_4 покарання пов`язаного з ізоляцією від суспільства, а також враховує і те, що останній негативно ставиться до вчиненого, має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, працюючи займаються суспільно-корисною працею, раніше не судимий, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, має незадовільний стан здоров`я.

Таким чином, беручи до уваги всі вищеперелічені обставини, дані про особу винного, суд вважає, що підсудному слід призначити основне покарання у виді позбавлення волі на строк визначений нижньою межою санкції вищезазначеної статті Закону, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження скоєння нових злочинів. Також суд застосовує додаткове покарання, визначене вищевказаною частиною ст.. 286 КК України позбавлення права керувати транспортними засобами.

Що стосується цивільних позовів ОСОБА_24 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 до ПАТ «Страхова Компанія «Провідна», ОСОБА_4 , ОСОБА_16 про відшкодування заподіяних злочином матеріальних та моральних збитків, то суд вважає, що їх слід задоволити частково з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що транспортний засіб марки «ПАЗ 32051» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_16 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , був застрахований та діяв Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за договором ОСЦПВВНТЗ № АЕ/2571758 від 02.04.2015 р., укладений з ОСОБА_25 , виданий ВАТ СК «Провідна» строком на один рік, на підставі якого останній застрахував свою відповідальність за шкоду заподіяну майну третім особам під час експлуатації наземного транспортного засобу, а страхова компанія відповідно взяла на себе обов`язок відшкодувати шкоду заподіяну внаслідок ДТП третім особам з вини страхувальника. Згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну життю та здоров`ю становить 100000 грн., а за шкоду заподіяну майну становить 50000 грн., при цьому франшиза (частина збитків, що не відшкодовується страховиком) складає 1000 грн.

У відповідності до вимог ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивідьну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Необхідною умовою виникнення обов`язку страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку.

Крім того, як передбачено ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Нормами ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленого законодавством. Згідно вимог п. 23.1 ст. 23 вищезазначеного Закону «відшкодування шкоди заподіяної життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП , є : шкода пов`язана з лікуванням потерпілого, шкода пов`язана тимчасовою втратою працездатності потерпілим, шкода пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим, моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий фізична особа зазнав у зв`язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Нормами ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до вимог ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Згідно ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Поряд із вищенаведеним, відповідно до п. 6 Постанови № 4 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_16 трудовий договір (контракт) чи цивільно правовий договір укладено не було, а ДТП обвинуваченим було скоєно не під час виконання ним трудових обов`язків, останнього слід звільнити від цивільно правової відповідальності за даним позовом.

Показами представника потерпілого-позивача ОСОБА_26 , долученими до матеріалів справи письмовими доказами, судом встановлено, що внаслідок неправомірної поведінки відповідача-підсудного він поніс матеріальні витрати на поховання дружини ОСОБА_9 в сумі 6490 грн., які і слід стягнути з ПАТ «СК «Провідна» в користь позивача. В решті позовних ОСОБА_26 в частині відшкодування матеріальних збитків слід відмовити, як безпідставних та недоведених.

Показами потерпілої-позивачки ОСОБА_6 , долученими до матеріалів справи пистмовими доказами, судом встановлено, що внаслідок неправомірної поведінки відповідача-підсудного він поніс матеріальні витрати на придбання медикаментів для власного лікування в сумі 65000 грн., які і слід стягнути з ПАТ «СК «Провідна» в користь позивача. В решті позовних ОСОБА_6 в частині відшкодування матеріальних збитків слід відмовити, як безпідставних та недоведених.

Показами представника потерпілого-позивачки ОСОБА_10 , долученими до матеріалів справи письмовими доказами, судом встановлено, що внаслідок неправомірної поведінки відповідача-підсудного вона понесла матеріальні витрати на придбання медикаментів для власного лікування в сумі 14922,83 грн., які і слід стягнути з ПАТ «СК «Провідна» в користь позивачки.

В задоволенні позову ОСОБА_12 про відшкодування понесених нею матеріальних витрат на придбання медикаментів для власного лікування в сумі 3639,58 грн. слід відмовити, в зв`язку з безпідставністю та недоведеністю позовних вимог.

Показами позивача ОСОБА_13 судом встановлено, що внаслідок неправомірної поведінки відповідача-підсудного він поніс матеріальні витрати, оскільки внаслідок ДТП належний йому автомобіль марки «Мерседес Бенц 311» зазнав ушкоджень. Згідно висновку автотоварознавчого дослідження матеріальний збиток завданий позивачу складає 315348, 96 грн.. Відповідно до п. 15 Постанови № 4 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартістю на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Таким чином з відповідача ПАТ «СК «Провідна» в користь позивача, як власника транспортного засобу, слід стягнути в межах ліміту відповідальності страховика та за вирахуванням франшизи, заподіяні матеріальні збитки в сумі 49000 грн. Решту частини матеріальної шкоди заподіяної ОСОБА_13 в сумі 266348 грн., що перевищує ліміт відповідальності страховика та включає розмір франшизи, слід стягнути з відповідача ОСОБА_4 .

У відповідності до вимог ст. 26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю. Таким чином, з ПАТ «СК «Провідна» в користь потерпілого ОСОБА_6 (65000 х 5%) = 3250 грн. та в користь ОСОБА_10 (14922,83 х 5 %) = 746,14 грн.

Вимогами ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Здобутими та перевіреними в судовому засіданні доказами судом встановлено, що внаслідок неправомірних дій відовідач-підсудний спричинив ОСОБА_26 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 і моральну (немайнову) шкоду, яка полягає в тому, що вони перенесли фізичну біль, психічне потрясіння, а також зазнали душевних страждань. Загалом таке психічне потрясіння та душевні страждання, як наслідок, негативно відбились на їх самоповазі, здоров`ї, психіці, та призвели до вимушених змін в їхніх життєвих та виробничих стосунках. Однак беручи до уваги тяжкість, глибину та тривалість моральних страждань позивачів, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає, що позови в зазначеній частині слід задоволити частково.

Питання про речові докази та питання відшкодування судових витрат понесених на залучення експертів суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-374, 395 КПК України, суд,

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання три роки позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.
До вступу вироку в законну силу, обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту із зали суду негайно.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави (, розрахунковий рахунок -0002, банк отримувача ГУДКСУ в Івано-Франківській області, код банку отримувача 836014) 1841 гривню 40 коп. за проведення Івано-Франківським НДЕКЦ МВС України судових експертиз № 09/17-672 від 18.12.2015, № 09/17-948 від 18.01.2015 та № 09/17-673 від 24.12.2015.
Речові докази: автомобіль марки «Мерседес- Бенц 311 Спринтер» реєстраційний № НОМЕР_2 та автобус марки « ПАЗ» реєстраційний № НОМЕР_1 , що знаходяться на зберіганні майданчику для затриманого транспорту Івано-Франківської філії ДП МВС України «Інформ-ресурси» в м. Івано-Франківську, повернути власникам чи особам, уповноваженим власниками на розпорядження даними транспортними засобами.
Цивільний позов ОСОБА_26 до ПАТ «СК «Провідна», ОСОБА_4 про відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди задоволити частково. Стягнути з ПАТ «СК «Провідна» в користь ОСОБА_26 6490 грн. заподіяної матеріальної шкоди. Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_26 50000 грн. спричинених моральних збитків.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ПАТ «СК «Провідна», ОСОБА_4 про відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди задоволити частково. Стягнути з ПАТ «СК «Провідна» в користь ОСОБА_6 65000 грн. заподіяної матеріальної шкоди та 3250 грн. спричинених моральних збитків. Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_6 30000 грн. спричинених моральних збитків.
Цивільний позов ОСОБА_10 до ПАТ «СК «Провідна», ОСОБА_4 про відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди задоволити частково. Стягнути з ПАТ «СК «Провідна» в користь ОСОБА_10 14922,83 грн. заподіяної матеріальної шкоди та 746,14 грн. спричинених моральних збитків. Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_10 8000 грн. спричинених моральних збитків.
Цивільний позов ОСОБА_27 до ПАТ «СК «Провідна», ОСОБА_4 про відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди задоволити частково. Стягнути з ПАТ «СК «Провідна» в користь ОСОБА_13 49000 грн. заподіяної матеріальної шкоди. Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_13 266348 грн. заподіяної матеріальної шкоди та 5000 грн. спричинених моральних збитків.
В задоволенні позову ОСОБА_12 про відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоди відмовити.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Тисменицький районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копію вироку суду вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику та представнику потерпілих негайно після його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1