АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/6969/16-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/237/17 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст. 185 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2017 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

при секретарі ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Тернопільської області в режимі відеоконференцзвязку кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 23 червня 2017 р. яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Чуднів Житомирської області, українець, гр. України, з незакінченою середньою освітою, неодружений, не працює, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , житель АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий, останній раз - вироком Залізничного районного суду м. Львова від 16 грудня 2016 р. за ч.2 ст.186, ч.1 ст.187, ч.2 ст.187, ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна
засуджений за ч.2 ст.185 КК України на 2 (два) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст.70 КК України покарання призначено за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 16 грудня 2016 року, яким ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст.186, ч.І ст.187, ч.2 ст.187, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна, належного засудженому, та останнім вироком, і остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, належного засудженому.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 зазначено рахувати з моменту його затримання, тобто з 18 квітня 2016 року.
В строк покарання, призначеного ОСОБА_7 за сукупністю злочинів, зараховано відбутий ним строк за попереднім вироком від 16 грудня 2016 року, при цьому строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 зараховано з 18 квітня 2016 року по 20 червня 2017 року на підставі п.1 ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015 року) в строк призначеного судом покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Речові докази в даному кримінальному провадженні: два велосипеди, а саме червоного кольору марки «FORMULA KOLT МТВ» та червоно-сірого кольору марки «FORMULA TURBO», які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_9 - залишено в розпорядженні потерпілого ОСОБА_9 після набранням вироком законної сили.
Стягнуто із ОСОБА_7 процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи №6-164/16 від 03 березня 2016 року в сумі 351,84 грн. (триста п`ятдесят одна гривня вісімдесят чотири копійок) в користь держави (УК у м. Тернополі, м. Тернопіль, 24060300, р/рЗІ 02 в ГУ ДКСУ у Тернопільській області, МФО 838012, код ЕДРПОУ 37977726).
В апеляційній скарзі:
-обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок місцевого суду скасувати та закрити відносно нього кримінальне провадження, оскільки при затриманні він не мав можливості скористатися послугами захисника, що є порушенням його конституційних прав, а слідчі дії з ним проводились органом досудового слідства, коли він перебував у стані алкогольного спяніння. Відповідно вирок місцевого суду є незаконним, оскільки побудований на доказах, здобутих з порушенням кримінального процесуального законодавства.

Так, згідно вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 23 червня 2017 р. 01 березня 2016 року близько 02.00 год. обвинувачений ОСОБА_7 перебуваючи по вул. За Рудкою в м. Тернополі, через незачинені ворота зайшов на подвір`я будинку АДРЕСА_3 , де на території вказаного господарства побачив два велосипеди, а саме: червоного кольору марки «FORMULA KOLT МТВ» та червоно - сірого кольору марки «FORMULA TURBO», які знаходились в альтанці. Переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає і його дії не будуть помічені сторонніми особами, шляхом вільного доступу таємно викрав велосипед марки «FORMULA KOLT МТВ» червоного кольору вартістю 2 700 гривень та відвіз його по місцю свого проживання АДРЕСА_2 . Після цього повернувся на подвір`я по АДРЕСА_3 та таємно викрав велосипед марки «FORMULA TURBO» червоно - сірого кольору вартістю 2 200 гривень, з яким вирушив до місця свого проживання. З місця вчинення кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_7 втік, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 4 900 гривень.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, який просить вирок суду залишити без змін, оскільки він є законним і обгрунтованим, думку обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу і просить вирок суду скасувати, оскільки вважає, що його вина не доведена, захисника, який згідний з апеляційною скаргою ОСОБА_7 , вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апелянта, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 до задоволення не підлягає з таких підстав.

Згідно статті 392 КПК України рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності нормам матеріального і процесуального закону фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим у судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирок є обґрунтованим, якщо він постановлений на матеріалах, повністю зібраних, всебічно і повністю досліджених і правильно оцінених судом, а висновки суду, в тому числі про винуватість або невинуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, з достовірністю випливають з матеріалів справи.

Мотивувальна частина обвинувального вироку згідно ст. 374 КПК України повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.91 КПК України при розгляді справи в суді серед інших обставин підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення і винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Судом першої інстанції дані вимоги кримінально-процесуального закону були дотримані в повній мірі.

Так, висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, винуватості ОСОБА_7 у вчиненні крадіжки є правильними і ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та наведених у вироку доказах в їх сукупності та взаємозв`язку, яким суд дав належну оцінку, обґрунтовано визнавши їх належними, допустимими та достатніми для висновку про винуватість обвинуваченої у вчиненні злочину.

В судовому засіданні місцевого суду обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, не визнав і пояснив, що він дійсно в ніч на 01 березня 2016 року перебував в районі «6 магазину», що на масиві Новий Світ м. Тернополя. Там він зустрів свого знайомого ОСОБА_10 , який мав з собою велосипед. Останній попросив забрати в нього викрадений велосипед, на що він погодився, але був затриманий працівниками поліції. ОСОБА_10 попросив взяти вину у вчиненні крадіжок вказаного велосипеда та велосипеда, який був викрадений напередодні та зберігався за місцем його проживання в будинку по АДРЕСА_2 , на себе.

Тим не менш вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, доведена повністю показаннями потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та іншими дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

З показань допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_9 вбачається, що він проживає в квартирі АДРЕСА_4 . Подвір`я їхнього будинку огороджене та в альтанці, яка знаходиться на його території, він зберігав належні йому два підліткові велосипеди сіро-червоного кольору та червоного кольору, до яких був вільний доступ. Навесні 2016 року він виявив крадіжку вказаних велосипедів, про що повідомив в правоохоронні органи. В подальшому вказані велосипеди були працівниками поліції знайдені та повернуті йому в несправному стані. Окрім цього вказав, що через місяць після викрадення велосипедів до нього приходив обвинувачений ОСОБА_7 та погрожуючи, вимагав забрати заяву про вчинення злочину. В наступному вищевказані велосипеди були повторно викрадені невідомими особами та на даний час йому не повернуті. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого він не має.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що в лютому- березні 2016 року вони разом із ОСОБА_7 проживали за адресою АДРЕСА_2 . Вказане житло їм надав у користування ОСОБА_14 . В ніч з 29 лютого на 1 березня 2016 року він на вул. За Рудкою м. Тернополя не перебував та жодних велосипедів не викрадав. Вважає, що ОСОБА_7 його обмовляє. З ОСОБА_7 в цю ніч його затримали працівники поліції в районі «Старого Парку» , коли він там прогулювався. В подальшому йому стало відомо, що ОСОБА_7 за місцем їх спільного проживання зберігав ще один викрадений напередодні підлітковий велосипед, який добровільно видав працівнику поліції.

З показань свідка ОСОБА_15 вбачається, що на прохання його знайомого в кінці зими - на початку лютого 2016 року він надав своє житло для проживання ОСОБА_7 в належному йому будинку по АДРЕСА_2 . ОСОБА_7 розповідав йому, що в одну із ночей він викрав велосипед та заховав його на території його будинковолодіння, який в подальшому добровільно видав працівникам правоохоронних органів.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що він працює оперуповноваженим Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області. В ніч з 29 лютого на 01 березня 2016 року в ході несення служби в складі групи швидкого реагування за маршрутом №103 разом із ОСОБА_16 на перехресті вул. Крушельницької - вул. Барвінських - вул. Б. Хмельницького помітили двох підозрілих осіб, один з яких вів велосипед червоного кольору. Зупинившись, вони запитали чоловіка, як згодом було встановлено, ОСОБА_7 , який вів вказаний велосипед, кому він належить, але ні ОСОБА_7 , ні ОСОБА_10 , що був разом з ним, пояснити нічого не змогли, у зв`язку із чим їх було запрошено в Тернопільській ВП ГУНП в Тернопільській області для встановлення особи. Сам велосипед помістили в багажне відділення. В приміщенні відділу поліції після встановлення особи ОСОБА_17 та ОСОБА_18 доповіли про вказаний випадок черговому.

Свідок ОСОБА_13 судовому засіданні пояснив, що він працює старшим оперуповноваженим Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області. 01 березня 2016 року о 08.30 год. провів опитування ОСОБА_7 та ОСОБА_10 .. В ході спілкування ОСОБА_7 повідомив, що вказаний велосипед червоного кольору він викрав з подвір`я будинку по АДРЕСА_5 . Окрім цього вказав, що з вказаного подвір`я ним був викрадений ще один велосипед, який він сховав за місцем свого проживання на території будинковолодіння за адресою АДРЕСА_2 , де обвинувачений вказав місце на подвір тильної сторони будинку де і знаходився викрадений велосипед червоного кольору. В подальшому ОСОБА_7 добровільно видав вказані велосипеди, що було оформлено відповідним протоколом. Окрім цього обвинувачений вказував на те, що крадіжку велосипедів він вчинив сам, а ОСОБА_10 зустрів випадково.

З показань свідка ОСОБА_19 вбачається, що на початку березня 2016 року він був запрошений працівниками поліції в приміщення Тернопільської ГУНП в Тернопільській області в якості понятого при добровільній видачі ОСОБА_7 велосипедів червоного та червоно-сірого кольорів, які, як він зазначав викрав напередодні. ОСОБА_7 перебував в адекватному стані та жодного тиску на нього не чинилось.

Враховуючи наведене, суд правильно критично оцінив показання обвинуваченого ОСОБА_7 щодо того, що він не мав наміру викрадати і не викрадав велосипеди, що належать потерпілому ОСОБА_9 , оскільки вони повністю спростовуються показаннями допитаних в судовому засіданні суду першої інстанції потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , даних ними під час судового розгляду, які суд правильно визначив як такі, що є послідовними та незмінними, а також такі, які повністю узгоджуються із іншими матеріалами кримінального провадження.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, яке правильно кваліфіковано за ч. 2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, підтверджується також дослідженими в судовому засіданні долученими до матеріалів кримінального провадження документами: протоколами процесуальних дій та додатками до них, складених в порядку, передбаченому КПК, та доказами, які відповідають фактичним обставинам справи та не суперечать іншим зібраним у справі доказам, а тому судом в розумінні положень ст.ст.84-86 КПК України правильно визнані належними і допустимими доказами, а саме:

-оголошеним в судовому засіданні протоколом огляду місця події від 01 березня 2016 року, згідно якого було оглянуто подвір`я будинку АДРЕСА_3 , звідки зі слів потерпілого ОСОБА_9 , а саме: з альтанки, було викрадено належні йому велосипеди торгової марки «Формула» та «Колт» (а.м.к.п. 113-114), які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_9 ;

-оголошеним в судовому засіданні протоколом вилучення предметів чи речей під час їх добровільної видачі від 01 березня 2016 року, відповідно до якого ОСОБА_7 в присутності понятих добровільно видав працівникам поліції велосипед марки «Формула» сіро-червоного кольору та велосипед марки «Формула» червоного кольору, які, як пояснив ОСОБА_7 , він викрав на масиві «Новий Світ» м. Тернополя. Будь-яких зауважень в обвинуваченого до змісту вказаного протоколу не було, що він засвідчив своїм підписом

(а.м.к.п. 115);

-оголошеним в судовому засіданні висновком експерта №6-164/16 від 03 березня 2016 року, з якого вбачається, що залишкова вартість велосипеда торгової марки «Колт» («FORMULA KOLT МТВ») станом на 01 березня 2016 року може становити 2700 грн., а залишкова вартість велосипеда червоно - сірого кольору марки «FORMULA TURBO 2200 грн.

Наведені докази у своїй сукупності є взаємопов`язаними, узгоджуються між собою та спростовують твердження ОСОБА_7 щодо його непричетності до скоєного злочину, яким суд першої інстанції обґрунтовано надав критичну оцінку.

При цьому суд першої інстанції дав оцінку всім дослідженим доказам, зазначив, чому взяв до уваги одні докази і відкинув інші. Будь-яких суперечностей у вироку суду колегія суддів не вбачає.

Не відповідають дійсності і твердження обвинуваченого про порушення щодо нього права на захист. Так, в підготовчому судовому засіданні місцевого суду останній заявив клопотання про призначення йому захисника було задоволено і захист ОСОБА_7 було забезпечено як в місцевому суді, так і в апеляційній інстанції.

Той факт, що при затриманні його працівниками поліції йому не було забезпечено його право на захист, то, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, а саме реєстру матеріалів досудового розслідування, - до останнього заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. Будь-яких клопотань про залучення захисника на досудовому слідстві підозрюваний ОСОБА_7 не заявляв.

Не зазначав про порушення права на захист ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді і захисник ОСОБА_7 , а участь захисника по даній категорії кримінальних проваджень з огляду на особу обвинуваченого не є обовязковою, а тому колегія суддів приходить до висновку, що право на захи ст обвинуваченого у кримінальному провадженні порушено не було.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, те що за місцем проживання характеризується посередньо, а також відсутність помякшуючих та обтяжуючих вину обставин,а тому призначив йому покарання в межах санкції ч. 2 ст.185 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі.

Керуючись ст. ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 23 червня 2017 р. про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, - без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2