АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/654/17 Справа № 708/578/17 Категорія: ч.2 ст. 286 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 вересня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Чигиринського районного суду Черкаської області від 22 червня 2017 року, яким

ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Топилівка Чигиринського району Черкаської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, працюючого у ТОВ"СаПтрін2005" рибалкою та у ПрАТ"Боровицьке" водієм, раніше не судимого

засуджено за ч.2 ст.286 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, з покладанням обов`язків, передбачених п.2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експертів у розмірі 3696 гривень 60 коп.

Вирішена доля речових доказів, відповідно до положень ст.ст. 100 КПК України,

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку суду ОСОБА_7 засуджений за те, що він 23 січня 2017 року, близько 22 години 20 хвилин, керуючи автомобілем «ГАЗ-2410», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись по вулиці Гагаріна в селі Топилівка Чигиринського району Черкаської області, від вулиці Слави в напрямку вулиці Соборності, в порушення вимог п.п. 2.3. б), 12.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не відреагував на її зміну, а тому при наближенні до пішохода, який перебував на проїзній частині, і якого він об`єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного його об`їзду, та вчинив наїзд на громадянина ОСОБА_9 , який в свою чергу в порушення вимог підпунктів а), б), ґ) пункту 4.14 цих же Правил, раптово вийшов на проїзну частину дороги, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе, та впав перед автомобілем на проїзну частину. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 , згідно з висновком експерта № 03-01/122 від 06.02.2017, отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в приміщенні Чигиринської ЦРЛ.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні не заперечуючи доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, порушує питання про скасування вироку суду першої інстанції через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого в наслідок мякості. При цьому зазначає, що суд залишив поза увагою те, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, в стані алкогольного сп`яніння, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вчинив наїзд на громадянина ОСОБА_9 , а тому просив ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки та на підставі ст.75 КК України обвинуваченого ОСОБА_7 звільнити від основного покарання з іспитовим строком на 2 роки. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги прокурора з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом

Так, висновок суду щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним злочину передбаченого за ч.2 ст.286 КК України при обставинах, наведених у вироку, відповідає матеріалам провадження і ґрунтується на доказах, досліджених в судовому засіданні на підставі ч.3 ст.349 КПК України, яким суд дав належну оцінку і дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.2 ст. 286 КК України вірно, що не оспорюється в апеляційній скарзі прокурора.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Проте, при призначенні покарання ОСОБА_7 суд 1 інстанції не дотримався вимог кримінального закону України, а саме не виконав вимоги ст.ст. 50, 65 КК України та вищевказаної Постанови Пленуму ВСУ. При цьому, районний суд в порушення вимог ст.76 КК України не в повному об`ємі поклав на обвинуваченого

ОСОБА_10 обов`язків, передбачених вказаною статтею, а саме, «періодично з`являтися для реєстрації в орган з питань пробації», що є обов`язковим.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в порушення вимог законодавства про кримінальну відповідальність призначив обвинуваченому лише основне покарання, не застосувавши додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки при призначенні обвинуваченому судом 1 інстанції покарання, не в повній мірі було враховано ступінь небезпечності вчиненого останнім злочину, який є тяжким, наслідком чого стала смерть потерпілого, обвинуваченим було допущено грубе порушення ПДД, обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, в результаті чого судом 1 інстанції було призначено покарання, яке за своїм видом та розміром є явно несправедливим через м`якість.

При таких обставинах покарання призначене ОСОБА_7 у вигляді 4 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України та без застосування додаткового покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, тому колегія суддів вважає, що в частині призначення покарання ОСОБА_7 вирок підлягає скасуванню з винесенням нового вироку.

Згідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Враховуючи сукупність вищевказаних обставин, колегія суддів вважає за можливе призначити ОСОБА_7 основне покарання за ч.2 ст.286 КК України із застосуванням ст. 75 КК України з встановленням іспитового строку з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік.

Колегія суддів вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_7 , мета покарання передбачена ч.2,3 ст.50 КК України, буде досягнута при призначенні йому за ч.2 ст.286 КК України покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік із застосуванням ст.75 КК України звільнивши від відбування основного покарання з випробуванням на 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Згідно ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляції.

Застосовуючи до основного покарання положення ст.75 КК України, колегія суддів враховує вимоги ст.404 КПК України, оскільки в апеляційній скарзі прокурора ставиться питання про призначення ОСОБА_7 основного покарання із застосуванням ст.75 КК України, тому апеляційний суд позбавлений можливості вийти за межі апеляційних вимог прокурора.

За вищевказаних обставин, вирок підлягає скасуванню в частині призначення покарання ОСОБА_7 внаслідок м`якості в зв`язку з чим апеляція прокурора підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

з а с у д и л а :
Апеляцію прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.

Вирок Чигиринського районного суду Черкаської області від 22.06.2017 року відносно ОСОБА_8 в частині призначення покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.286 КК України 4 (чотири роки) позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, із встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 :

- повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації в орган з питань пробації.

В решті вирок Чигиринського районного суду Черкаської області від 22.06.2017 року відносно ОСОБА_8 - залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 3 місяців з дня його проголошення.

Головуючий :

Судді :