Справа № 221/794/16-к
Провадження № 51- 735 км17
постанова
6 лютого 2018 року м. Київ

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

у кримінальному провадженні № 0001949 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Желєзнодорожного Усть-Ілімського району Іркутської області Російської Федерації, жительки АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі КК),
з участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора ОСОБА_7 , яка брала участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 6 жовтня 2016 року, якою вирок Волноваського районного суду Донецької області від 23 березня 2016 року у кримінальному провадженні залишено без змін.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Волноваського районного суду Донецької області від 23 березня 2016 року ОСОБА_4 засуджено за ст. 124 КК до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки і на підставі ст. 71 КК остаточно визначено покарання у виді обмеження волі строком на 4 роки.
За обставин, установлених судом і детально наведених у вироку, ОСОБА_4 визнано винуватою та засуджено за те, що вона близько 10-ої год. 22 грудня 2015 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на подвір`ї будинку за місцем свого проживання в м. Волновасі Донецької області під час сварки, захищаючись від протиправного насильства з боку співмешканця ОСОБА_8 , обравши спосіб, який явно не відповідав небезпечності посягання, завдала останньому удару кухонним ножем у ділянку грудної клітки зліва, спричинивши йому тяжкі тілесні ушкодження.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 6 жовтня 2016 року цей вирок залишено без змін.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. В обґрунтування зазначає, що апеляційний суд розглянув його апеляційну скаргу з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, не надав належної оцінки доказам у справі, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме кваліфікації дій ОСОБА_4 за ст. 124 КК, а не за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК, тобто незастосування закону, який підлягав застосуванню, і застосування закону, який не підлягав застосуванню.
Позиція інших учасників судового провадження
У судовому засіданні під час розгляду касаційної скарги прокурор з її доводами не погодився та, вважаючи рішення апеляційного суду законним і обґрунтованим, просив Суд залишити його без зміни, а скаргу без задоволення.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши наведені в касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до положень ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. За клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушенням.

Апеляційний суд з дотриманням вимог статей 404, 405 КПК перевірив доводи, наведені в апеляційній скарзі прокурора, які аналогічні викладеним у касаційній скарзі, та дав на них вичерпні відповіді, аргументовано визнавши їх безпідставними.
При цьому, ретельно вивчивши наведені прокурором доводи та врахувавши установлені судом першої інстанції фактичні обставини кримінального провадження та докази, досліджені й перевірені ним під час судового розгляду з точки зору їх достовірності, належності й допустимості, а сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що вчинені ОСОБА_4 дії, які полягали в завданні одного удару ножем у груди потерпілого ОСОБА_8 з метою захисту від протиправного насильства з боку останнього, правильно кваліфіковано районним судом за ст. 124 КК.
Погоджуючись із правильністю цієї оцінки, апеляційний суд ретельно проаналізував показання обвинуваченої ОСОБА_4 і потерпілого ОСОБА_8 , надавши належну оцінку суперечностям між ними, а також дані протоколу огляду місця події (а.с. 12-24), протоколу відтворення обстановки й обставин події (а.с. 71-76) та висновки судово-медичних експертиз (а.с. 43-44, 112-119).
Виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, враховуючи знаряддя злочину, характер та локалізацію тілесних ушкоджень в обвинуваченої та потерпілого, а також спосіб їх заподіяння, апеляційний суд переконливо визнав правильним висновок районного суду про те, що за встановлених судом обставин дії ОСОБА_4 були спрямовані саме на захист від насильства з боку ОСОБА_8 , а не на його вбивство, під час чого обвинувачена перевищила межі необхідної оборони, так як заподіяла потерпілому тяжку шкоду, яка явно не відповідала тяжкості посягання та обстановці захисту.

У своєму рішенні апеляційний суд обґрунтовано зауважив, що стороною обвинувачення не було надано суду доказів того, що ОСОБА_4 скоїла замах на умисне вбивство потерпілого, й не доведено спрямованості її умислу на вбивство останнього.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статей 370 та 419 КПК, у ній наведено мотиви, з яких виходив суд апеляційної інстанції при постановленні ухвали, і положення закону, якими він керувався.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження не встановлено порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити апеляційному суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а також підстав для скасування ухвали апеляційного суду через неправильне застосування кримінального закону.
Керуючись статтями 434, 436, 441 КПК, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 «Перехідних положень» Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 6 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_4 без зміни.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3