Справа № 727/1044/18
Провадження № 1-кп/727/151/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2018 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м.Чернівці угоду про примирення від 20 лютого 2018 року по кримінальному провадженню по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого, з середньою освітою, раніше не судимого,
у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 190 КК України, -
сторони кримінального провадження:
прокурор - ОСОБА_4
потерпіла - ОСОБА_5

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
25.10.2017 року приблизно о 01:00 годині, ОСОБА_3 перебуваючи за адресою вул. Арона Пумнула, 28, м. Чернівці, разом із ОСОБА_5 , діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, маючи на меті заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою останньої під приводом покористуватись, заволодів її мобільним телефоном марки «Meizu U10» ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 чорного кольору, вартістю 4500 гривень.

Незаконно отримавши мобільний телефон, не маючи наміру його повертати, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення пішов, а майном потерпілої ОСОБА_5 розпорядився на власний розсуд, чим своїми умисними діями спричинив останній матеріальну шкоду на суму 4500 гривень.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Крім того, 31.10.2017 року приблизно о 22:00 годині, ОСОБА_3 перебуваючи за адресою вул. Арона Пумнула, 28, м. Чернівці, разом із ОСОБА_5 , діючи умисно, протиправно, повторно, з корисливих мотивів, маючи на меті заволодіння чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою останньої під приводом покористуватись заволодів її ноутбуком марки «ASUS Model F540S», «G4N0GR04J70716F», «F540SA-XX183T» чорного кольору, вартістю 12000 гривень.

Незаконно отримавши ноутбук, не маючи наміру його повертати, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення пішов, а майном потерпілої ОСОБА_5 розпорядився на власний розсуд, чим своїми умисними діями спричинив останній матеріальну шкоду на суму 12000 гривень.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) вчинене повторно.

ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав повністю. Крім повного визнання своєї вини ОСОБА_3 його вина у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 190 КК України, підтверджується доказами, які зібрані досудовим розслідуванням, з якими він погодився в судовому засіданні.

Підозрюваний ОСОБА_3 та потерпіла ОСОБА_5 на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України 20 лютого 2018 року уклали угоду про примирення на тих умовах, що підозрюваний ОСОБА_3 щиро розкаявся в тому, що вчинив злочини по відношенню до ОСОБА_5 просив у неї вибачення за вчинені діяння.

Сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_3 за ч.1 ст. 190 КК України у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в розмірі 510 грн., за ч.2 ст. 190 КК України у вигляді штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в розмірі 1190грн., на підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом повного складання погодились на призначення покарання у виді штрафу в розмірі 1700 грн.

На момент підписання угоди про примирення потерпіла ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_3 розуміли наслідки укладення такої угоди, викладені в ст.473 КПК України, і підстави оскарження обвинувального вироку в апеляційному порядку (ст.394 ч.3 п.2) КПК України) та касаційному порядку (ст.424 ч.3 п.2) КПК України), про що їм було роз`яснено.

Підозрюваний ОСОБА_3 відмовився від здійснення прав, передбачених ст.474 ч.5 п.1 КПК України, а потерпіла ОСОБА_5 погодилася з тим, що буде позбавлена права вимагати в подальшому притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за дані кримінальні правопорушення (окрім випадку невиконання ним у подальшому умов угоди) і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Підозрюваний ОСОБА_3 розуміє, що в разі невиконання ним угоди про примирення (ст.476 КПК України) потерпіла ОСОБА_5 має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та вимагати судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку. Також ОСОБА_3 розуміє, що умисне невиконання цієї угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , потерпіла ОСОБА_5 підтвердили факт примирення, просять затвердити укладену між ними угоду про примирення і призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. в дохід держави.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє своє право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, та роз`яснено його права, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України. Також з`ясовано у потерпілої ОСОБА_5 , що вона розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди про примирення сторонами є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а сама угода відповідає вимогам закону та нормам КПК України.

Кваліфікація вчинених ОСОБА_3 кримінальних правопорушень за ч.1 ст. 190 та ч.2 ст. 190 КК України є вірною і не підлягає іншій кваліфікації, в тому числі за більш тяжкі правопорушення, ніж ті, щодо яких передбачена можливість укладення цієї угоди про примирення.

Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Укладення угоди було добровільним і обвинувачений має можливість виконати взяті на себе за цією угодою зобов`язання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує умови угоди про примирення, укладеної 20 лютого 2018 року між підозрюваним ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_5 , і узгоджену сторонами міру покарання у вигляді штрафу, вважає, що таке покарання належить йому призначити з урахуванням тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особи обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліках у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, щиро розкаявся та відшкодував матеріальну шкоду потерпілій.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367-371, 373-374, 474, 475 КПК України, суд,-
З а с у д и в:
Затвердити угоду про примирення, укладену 20 лютого 2018 року між підозрюваним ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_5 .
ОСОБА_3 визнати винним за ч.1 ст. 190 КК України та призначити йому за цією статтею узгоджену сторонами міру покарання у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, 510 (п`ятсот десять) гривень.

ОСОБА_3 визнати винним за ч.2 ст. 190 КК України та призначити йому за цією статтею узгоджену сторонами міру покарання у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом повного складання призначити ОСОБА_3 остаточну міру покарання у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівців протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України, зокрема: обвинуваченим з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; потерпілим та його законним представником з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою та сьомою статті 474 цього Кодексу; прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
СУДДЯ: ОСОБА_6