Справа № 739/1301/17
Провадження № 1-кп/739/99/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" жовтня 2017 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000237 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше судимого:

- 11 вересня 2013 року Кагарлицький районним судом Київської області за вчинення злочину, передбаченого частиною третьою статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК Ураїни) до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

- 25 серпня 2015 року Семенівським районним судом Чернігівської області за вчинення злочину, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України, із застосування статті 71 КК України, до 3 років 6 місяців позбавлення волі, покарання повністю не відбуте, судимості у встановленому законом порядку не зняті та не погашені,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 393 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи засудженим 25 серпня 2015 року Семенівським районним судом Чернігівської області за частиною третьою статті 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, відбуваючи покарання в Державній установі «Новгород-Сіверська установа виконання покарань №31» за адресою: Чернігівська область, м. Новгород-Сіверський, вул. Миколаївська, 31, на шлях виправлення не став та вчинив умисний злочин за наступних обставин.

Засуджений ОСОБА_4 , будучи ознайомленим 12 листопада 2015 року з правилами поведінки, правами, обов`язками та обмеженнями під час відбування покарання в Державній установі «Новгород-Сіверська установа виконання покарань №31», письмово попередженим про кримінальну відповідальність за втечу з місця позбавлення волі, 23 червня 2017 року, приблизно о 20 год. 00 хв., знаходячись на території господарчого подвір`я ДУ «Новгород-Сіверська установа виконання покарань №31», маючи умисел скоїти втечу з місця позбавлення волі, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без відповідного дозволу, з особистих спонукань, таємно подолав попереджувальний рубіж та контрольно-слідову полосу.

Після цього, продовжуючи протиправні дії, шляхом зламу дерев`яних дошок основної маскувальної огорожі, через отвір в огорожі, самовільно покинув охоронювану територію Державної установи «Новгород-Сіверська установа виконання покарань №31» та скоїв втечу з місця позбавлення волі. В цей же день, приблизно о 20 год. 40 хв. ОСОБА_4 був затриманий працівниками установи виконання покарань на території розплідника собак зазначеної установи, неподалік від основної огорожі через котру він вчинив втечу.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 393 КК України визнав повністю та дав показання про те. що на даний час від утримується в Новгород-Сіверській УВП №31, де відбуває покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців. У вказаній установі його було залишено для виконання робіт з її обслуговування. 23 червня 2017 року він разом з ще одним засудженим прийшов на господарське подвір`я установи для виконання господарських робіт. Далі він відійшов до вбиральні, а коли повертався і подивився на місто то у нього виникла думка втекти та погуляти містом. Після цього він проліз під колючим дротом, подолав слідову доріжку, відігнув дві дошки та потрапив на територію розплідника собак, де сховався серед кущів. Далі вирішив, що втік з установи виконання покарань, однак побачив огорожу з металевої сітки, якою відгороджено розплідник та зрозумів, що перебуває на території установи. Після цього сидів серед кущів та чекав доки потемніє, чому саме він це робив пояснити не зміг. Назад не повертався, оскільки побоювався співробітників установи. Приблизно за 25 хв. на територію розплідника прийшли контролери. Він продовжував сидіти в кущах не подаючи ознак свого перебування, однак за 5-10 хв. його виявили. У кущах він сидів загалом 30-40 хв. У подальшому в процесі допиту обвинувачений змінив свої показання та заявив, що після того як сховався серед кущів він передумав втікати, при цьому не зміг пояснити чому не повернувся назад до установи виконання покарань. Також обвинувачений заявив, що у вчиненому щиро кається.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 дав показання про те, що він обіймає посаду начальника ДУ «Новгород-Сіверська УВП №31». У вказаній установі обвинувачений відбуває покарання у виді позбавлення волі, де він був залишений для виконання господарських робіт. 23 червня 2017 року обвинувачений та ще один засуджений у супроводі співробітника установи були виведені на територію господарського двору для виконання господарських робіт. За ними здійснювався візуальний контроль. Згодом співробітник установи повідомив йому про втечу обвинуваченого. У зв`язку з цим було оголошено тривогу, задіяно особовий склад установи для пошуку втікача. Приблизно за 20-30 хв. обвинуваченого було затримано за межами охоронюваної території установи виконання покарань поряд з розплідником собак на території яка також знаходиться в користуванні установи. На цій території розташований розплідник собак, очисні споруди, а також ростуть чагарники. Вона не охороняється. Стосовно охоронюваної території свідок пояснив, що вона відгороджена від решти територій огорожею з колючого дроту, слідовою доріжкою та дерев`яною маскувальною огорожею, які обвинувачений здолав і відповідно вчинив втечу з місця позбавлення волі. Причини втечі обвинуваченого йому не відомі.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 дав показання про те, що він працює на посаді старшого інспектора Новгород-Сіверської УВП №31. 23 червня 2017 року він перебував у відрядженні. Після повернення дізнався про втечу обвинуваченого, який відбував покарання у виді позбавлення волі, з їхньої установи. У подальшому він брав участь в огляді місця події, а саме місця втечі обвинуваченого. Свідок зазначив, що згідно діючого наказу втечею є умисне, самовільне, протизаконне подолання засудженим лінії охорони. У даному випадку обвинувачений подолав лінію охорони і відповідно його втеча є закінченою. Обвинуваченого виявили за межами лінії охорони на території розплідника собак, яка теж використовується установою, однак не охороняється і доступу до цієї території засуджені не мають.

У ході судового розгляду було також досліджено наступні письмові докази:

- рапорт співробітника Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області від 24 червня 2017 року згідно якого до райвідділу поліції звернувся черговий Новгород-Сіверської УВП №31 ОСОБА_8 , який повідомив, що 23 червня 2017 року о 20 год. 00 хв. засуджений ОСОБА_4 спробував втекти з установи виконання покарань (а.с. 17);

- протокол огляду місця події від 24 червня 2017 року відповідно до якого було оглянуто територію УВП №31, встановлено сліди подолання лінії охорони установи в районі господарського двору, зокрема попереджувальної огорожі з колючого дроту, контрольної слідової доріжки та дерев`яного паркану в якому виявлено отвір. Також на відстані 60-70 м. від лінії охорони на території розплідника собак у рівчаку біля огорожі з металевої сітки виявлено слід у вигляді прим`ятої трави (а.с. 18-27).

- висновок відділу містобудування райдержадміністрації до технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право постійного користування Новгород-Сіверської установи виконання покарань земельною ділянкою площею 1,7610 гектара, з якого вбачається, що у постійному користуванні зазначеної установи перебуває як земельна ділянка під будівлями установи виконання покарань, так і прилеглі земельні ділянки (а.с. 28-31).

- розписка засудженого ОСОБА_4 про ознайомлення його з порядком та умовами відбування покарання у виді позбавлення волі, попередження, серед іншого, про заборону самовільно залишати установу виконання покарань, порушувати лінію охорони, а також роз`яснення змісту статті 393 КК України, якою передбачено кримінальну відповідальність за втечу з місця позбавлення волі (а.с. 32-33);

- протокол проведення слідчого експерименту від 27 липня 2017 року з якого вбачається, що в ході даної слідчої дії, в присутності захисника, обвинувачений розповів та продемонстрував як 23 червня 2017 року о 20 год. він вчинив втечу з установи виконання покарань №31, спершу подолав огорожу з колючого дроту, далі відігнув дошки дерев`яної огорожі та проліз в отвір, який утворився, тим самим подолав лінію охорони. Далі, спустився вниз та сховався серед кущів де перебував 30 хв. після чого його знайшли співробітники установи. З якою метою втікав обвинувачений не пояснив (а.с. 34-36).

Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази, які є належними та допустимими, з точки зору їх достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття рішення суд зазначає, що крім визнання обвинуваченими ОСОБА_4 воєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, а саме втечі з місця позбавлення волі, вина останнього також підтверджується протоколом огляду місця події, згідно якого в ході огляду виявлено сліди подолання охоронної лінії та переховування обвинуваченого за її межами серед кіщів, протоколом проведення за участі обвинуваченого слідчого експерименту в ході якого останній детально розповів про всі обставини вчиненої ним втечі та визнав, що у подальшому переховувався серед кущів де й був виявлений співробітниками установи виконання покарань, при цьому у судовому засіданні обвинувачений дав показання про те, що переховуючись серед кущів він чекав доки потемніє. Вказане спростовує твердження обвинуваченого, який у судовому засіданні під час допиту змінив показання та заявив, що після подолання охоронюваної лінії він передумав втікати.

Доводи захисника обвинуваченого про те, що ОСОБА_4 фактично добровільно відмовився від доведення злочину до кінця, оскільки за власною волею території установи виконання покарань не залишив, хоча міг зробити це, суд вважає безпідставними, оскільки в ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_4 умисно, самовільно, протизаконно подолав лінію охорони установи виконання покараннь, після чого сховався за межами охоронюваної території установи серед кущів і не подаючи ознак свого перебування планував перебувати там до сутінків, що визнано ним у судовому засіданні, однак був виявлений співробітниками установи виконання покарань. Той факт, що територія, на якій переховувався ОСОБА_4 , перебуває в постійному користуванні установи виконання покарань, в якій він вібуває покарання, жодним чином вказаних висновків не спростовує, оскільки втеча з місця позбавлення волі належить до злочинів з формальним складом і є закінченою саме з моменту залишення засудженим охоронюваної території місця позбавлення волі, водночас територія на якій переховувався обвинувачений не є охоронюваної, використовуєтья для господарських потреб установи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин передбачений частиною першою статті 393 КК України і його дії правильно кваліфіковані як втеча з місця позбавлення волі, вчинена особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, яке має бути призначене ОСОБА_4 за вчинений злочин суд, відповідно до статті 65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який належать до злочинів середньої тяжкості; особу обвинуваченого, який за місцем відбування покарання характеризується посередньо, раніше двічі судимий, має задовільний стан здоров`я. Також суд враховує активне сприяння обвинуваченого розкриттю злочину, що відповідно до статті 66 КК України є обставиною, яка пом`якшує покарання, та рецидив злочинів, що відповідно до статті 67 КК України є обставиною, яка обтяжує покарання. Водночас суд не враховує заяву обвинуваченого про його щире каяття у вчиненому як пом`якшуючу покарання обставину, оскільки в ході судового розгляду обвинувачений жалю стосовно вчиненого не висловлював, свою поведінку не засуджував і фактично щирого каяття не виявляв.

За таких обставин суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції частини першої статті 393 КК України, оскільки саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових злочинів.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 після постановлення 25 серпня 2015 Семенівським районним судом Чернігівської області вироку, яким його було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, в період відбування покарання вчинив новий злочин до повного його відбуття, суд вважає за необхідне до покарання за новим вироком, на підставі статті 71 КК України, частково приєднати невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком.
Оскільки ОСОБА_4 вчинив новий злочин в період відбування покарання у виді позбавлення волі, яке він продовжує відбувати, строк відбування ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі за даним вироком слід обраховувати з моменту набрання цим вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись статтями 368, 370, 373, 374, 392, 393, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 393 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі статті 71 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_4 за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Семенівського районного суду Чернігівської області від 25 серпня 2015 року у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Строк відбування ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі рахувати з моменту набрання даним вироком законної сили.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Роз`яснити іншим учасникам судового провадження право отримати копію вироку в суді. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області.

Суддя ОСОБА_1