КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/207/18
Провадження № 1-кп/534/67/18
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 рокуКомсомольський міський суд Полтавської області
в складі:головуючого суддіОСОБА_1
з участю: секретаря судових засіданьОСОБА_2
прокурорів:ОСОБА_3 , ОСОБА_4
потерпілогоОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Горішні Плавні матеріали кримінального провадження №0000130 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ленінокан Вірменської СРСР, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого у АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1)04.06.1998 суду вироком Комсомольського міського суду Полтавської області за ч.3 ст.81, ч.2 ст.141, ст.42 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна та відстрочкою виконання вироку на 2 роки зі штрафом в розмірі 1000 грн.; 2)20.10.1999 року вироком Комсомольського міського суду Полтавської області за ст.17, ч.2 ст.140, ч.3 ст.101, ст.42, ст.43 КК України до 10 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнився 29.01.2007 року умовно-достроково на 2 роки 9 місяців 24 дні; 3)06.04.2015 року вироком Комсомольського міського суду Полтавської області за ч.1 ст.185 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.; Ухвалою від 03.03.2016 року штраф замінено покаранням у виді 50 годин громадських робіт. Знятий з обліку 28.04.2016 року за відбуттям строку покарання,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

в с т а н о в и в :

10 лютого 2018 року близько 11 год. 00 хв., знаходячись за місцем проживання ОСОБА_5 - у дачному будинку АДРЕСА_3 та маючи умисел на викрадення чужого майна, ОСОБА_6 повторно заволодів належними потерпілому ОСОБА_5 речами, а саме: DVD-програвачем марки «LG» вартістю 152 грн., барсеткою з CD дисками, які цінності для потерпілого не становлять, мобільним телефоном марки «Samsung» вартістю 150 грн. та жіночим велосипедом марки «Україна» вартістю 469 грн.

Викривши дії ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_5 намагався припинити злочинне посягання, проте ОСОБА_6 продовжив викрадення його майна та із значною силою відштовхнув потерпілого, в наслідок чого той вдарився головою об одвірок, зазнавши при цьому фізичного болю. Подолавши у такий спосіб опір потерпілого, ОСОБА_6 відкрито заволодів зазначеними вище речами, чим завдав ОСОБА_5 майнової шкоди загальною сумою 771 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що після спільного вживання алкогольних напоїв у нього виник умисел на викрадення майна потерпілого. Останній помітив, що він відключає від телевізора DVD-програвач та намагався йому у цьому завадити, проте ОСОБА_6 відштовхнув ОСОБА_5 рукою, від чого той вдарився головою об одвірок та у нього з лоба пішла кров. Після цього, наказавши потерпілому лежати, ОСОБА_6 зібрав викраденні речі та пішов геть. Через декілька годин до нього додому приїхали працівники поліції і він добровільно віддав їм викрадене. Об`єм викраденого майна та його вартість ОСОБА_6 не заперечував. У вчиненому розкаявся.

Потерпілий ОСОБА_5 підтвердив в судовому засіданні, що прокинувшись вранці, побачив як ОСОБА_6 відключає від телевізора DVD-програвач. Після того як від поштовху обвинуваченого він вдарився головою об одвірок та у нього пішла кров, ОСОБА_5 опору не чинив, але звернувся до поліції відразу ж коли ОСОБА_6 залишив його помешкання. Згодом місце знаходження ОСОБА_6 та викраденого майна було встановлено поліцейськими. Від медичної допомоги та проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_5 відмовився, претензій до обвинуваченого він не має.

Відповідно до ст.349 КПК України, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 , думку прокурора та потерпілого, думку обвинуваченого, який пояснив, що бажає закінчити судовий розгляд без дослідження доказів, що маються в матеріалах справи в частині підтвердження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним дослідження вказаних доказів.

З урахуванням викладеного, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення проти власності. Його дії підлягають кваліфікації за ч.2 ст.186 КК України, так як він вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), повторно.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 раніше неодноразово засуджувався, має три непогашені судимості, в тому числі й за вчинення злочинів проти власності, неодружений, не працює, соціально корисною діяльністю не зайнятий, має неповнолітнього сина - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання на нього скарг не надходило (а.с.38-118).

Згідно досудової доповіді органом пробації обвинуваченому ОСОБА_6 визначено високий рівень ризику вчинення повторного злочину та низький ризик небезпеки для суспільства (а.с.28).

Обставиною, яка пом`якшують покарання обвинуваченому, суд враховує його щире каяття та сприяння розкриттю злочину. Обставин, які б обтяжували його покарання, судом не встановлено.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховуючи наведені вище характеризуючи дані обвинуваченого, те, що ним вчиненого тяжкий злочин із застосування насильства, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів необхідним і достатнім є покарання у виді позбавлення волі у межах, визначених санкцією ч.2 ст.186 КК України.

Підстав для застосування положень статті 69 КК України та призначення покарання нижче від нижчої межі санкції статті суд не знаходить.

Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого від покарання з іспитовим строком, суд звертає увагу на те, що за змістом ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд вважає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду і про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього судом обов`язків.

З приєднаної до справи інформації про судимості та копій відповідних вироків вбачається, що крім зазначених у вступній частині вироку судимостей, ОСОБА_6 засуджувався за вироком від 26.12.1994 року за ч.2 ст.140 КК України, за вироком від 11.10.2012 року за ч.2 ст.185 КК України, за вироком від 06.04.2015 року за ч.1 ст.185 КК України, за вироком від 02.12.2016 року за ч.3 ст.185 КК України, судимості за якими, в ситу ст.55 КК України в редакції 1960 року та ст.89 КК України в редакції 2001 року, вважаються погашеними. За вироком від 26.12.1994 року ОСОБА_6 звільнявся від призначеного покарання з відстрочкою, а за вироками від 11.10.2012 року та 02.12.2016 року з випробуванням (а.с.44-118).

Як убачається з наведеного, протягом відстрочки виконання вироку та випробувань обвинувачений ОСОБА_6 нових злочинів не вчиняв, що, у свою чергу, свідчить про дієвість заходів контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього судом обов`язків та можливість його виправлення без реального відбування покарання.

З огляду на викладене та враховуючи, що ОСОБА_6 вчинив одне кримінальне правопорушення, у скоєні якого повністю розкаявся, невеликий розмір завданої злочином шкоди, думку потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні, повернення йому викраденого майна, характер застосованого до потерпілого насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання з максимальним терміном випробування та покладенням на нього додаткового обов`язку щодо працевлаштування.

Цивільний позов потерпілим не заявлявся, судові витрати у справі відсутні, питання про речові докази вирішено судом у відповідності до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом трьохрічного строку випробування не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього такі обов`язки:

-повідомляти орган пробації про зміну місця проживання та роботи;

-періодично з`являтися для реєстрації до органу пробації;

-працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Речові докази:

-велосипед марки «Україна», DVD-програвач марки «LG», барсетку з CD дисками, які знаходяться у камері зберігання речових доказів відділення поліції №2 Кременчуцького ВП ГУНП у Полтавській області повернути потерпілому ОСОБА_5 , як йому належні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Полтавської області. Апеляційна скарга подається через Комсомольський міський суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Після проголошення вироку учасники судового розгляду мають право отримати його копію, подати клопотання про помилування, ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1