Справа № 739/1487/17 провадження № 11-кп/795/209/2018 Категорія - ч.2 ст.289 КК України Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2018 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залі суду, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження №0000258 від 19 липня 2017 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 15 листопада 2017 року,

про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ларинівка, Новгород-Сіверського району Чернігівської області, громадянина України,

який зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 289 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_6 не погодився з вироком суду першої інстанції, оскільки інкримінованого кримінального правопорушення не вчиняв та просив пом`якшити йому запобіжний захід.

В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , просив скасувати вирок суду та закрити кримінальне провадження.

Вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 15 листопада 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 289 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

На підставі статті 71 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_6 за даним вироком, частково приєднана невідбута частина покарання за попереднім вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 06 квітня 2017 року та остаточно призначено покарання ОСОБА_6 за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в сумі 1 386 гривень.

Обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід до вступу вироку в законну силу у вигляді тримання під вартою.

На підставі частини 5 статті 72 КК України, зараховано обвинуваченому ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, обвинувачений послався на те, що кримінального правопорушення не вчиняв, а вину визнав під тиском слідчого.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, захисник в інтересах обвинуваченого вказав, що повідомлення потерпілого про заволодіння належними йому транспортним засобом не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки жодного документу про його право власності на транспортні засоби ним не надано, як і не доведеного цього стороною обвинувачення. Зазначив, що суд визнав ОСОБА_6 винним у вчинені даного злочину на підставі лише показань потерпілого, достовірність яких викликає сумнів через перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння і припущень останнього про те, що обвинувачений витягнув ключ від замка запалення з кишені джинсів. Іншими дослідженими в суді доказами подія злочину, про який заявлено в обвинувальному акті, не підтверджується. Вказав, що поведінка ОСОБА_6 не свідчила про те, що він взяв мотоцикл без дозволу.

У запереченнях на апеляційні скарги обвинуваченого та захисника в інтересах обвинуваченого, прокурор та потерпілий просили відмовити у задоволенні апеляційних скарг, а вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Судом першої інстанції було встановлено, що 19 липня 2017 року, близько 01 год. 00 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на березі озера в урочищі «Болото» за 1,5 км. від с. Троїцьке Новгород-Сіверського району Чернігівської області, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_9 спав, таємно від нього та сторонніх осіб викрав з правої передньої кишені його штанів ключ від замка запалення мотоцикла VIPER НОМЕР_1 , чорного кольору, без реєстраційного номеру, номер шасі НОМЕР_2 , який належав ОСОБА_9 , та знаходився поруч з потерпілим у вказаному місці.

У подальшому, реалізуючи злочинний умисел, всупереч волі власника транспортного засобу, без його дозволу, не маючи на те законних підстав, за допомогою вищевказаного ключа від замку запалення, ОСОБА_6 завів двигун мотоцикла VIPER НОМЕР_1 , чорного кольору, без реєстраційного номеру, номер шасі НОМЕР_2 та у власних цілях поїхав до с. Троїцьке Новгород-Сіверського району Чернігівської області, тим самим незаконно заволодівши даним транспортним засобом, вартість якого складає 13 811 грн. 61 коп.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого, який частково підтримав свою апеляційну скаргу та в повному обсязі підтримав скаргу захисника, доводи захисника, котрий підтримав свою апеляційну скаргу, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг та просила вирок місцевого суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що останні не підлягають задоволенню.

Статтею 370 КПК України, визначено, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Не зважаючи на невизнання ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 289 КК України, його вина повністю доведена в суді першої інстанції зібраними під час досудового і судового слідства доказами, які були оцінені судом з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Потерпілий ОСОБА_9 в суді першої інстанції повідомив, що влітку 2017 року він разом з ОСОБА_6 , перебували на риболовлі біля озера, що розташоване поблизу с. Троїцьке куди приїхали на належному йому мотоциклі. На озері, вони вживали спиртне і обвинувачений пропонував з`їздити за горілкою, але він на це не погодився. Він сам ОСОБА_6 дозволу брати свій мотоцикл не давав. Ключ від мотоцикла знаходився в його кишені і цей ключ він ОСОБА_6 не передавав. Коли спав, то шуму від роботи двигуна мотоцикла не чув. Вранці він прокинувся та виявив відсутність мотоцикла та ключа від нього. Тоді він зрозумів, що взяв мотоцикл саме ОСОБА_6 , якого також не було. Згодом йому зателефонував ОСОБА_10 , який повідомив, що його мотоцикл знаходиться у жителя с. Троїцьке на прізвисько « ОСОБА_11 ». Дружина «Чомби» пояснила, що рано вранці їх розбудив ОСОБА_6 та попросив дозволу залишити мотоцикл, на що вони погодилися.

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , показали суду першої інстанції, що вони разом зі ОСОБА_9 влітку 2017 року перебували на риболовлі на озері біля с. Троїцьке Новгород-Сіверського району та разом вживали спиртне. ОСОБА_9 їздив до с. Троїцьке за горілкою та повернувся з ОСОБА_6 , який перебував за кермом мотоцикла, належного ОСОБА_9 , який на той час вже був п`яний. Під час вживання спиртних напоїв ОСОБА_6 пропонував поїхати та привезти ще горілки, однак ОСОБА_9 йому відмовив, взяв ключі від мотоцикла та сховав їх до кишені. Коли спиртне закінчилося, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 лягли спати біля автомобіля. Поряд з ними знаходився належний ОСОБА_9 мотоцикл. Вночі вони чули, як хтось заводив двигун мотоцикла. Вранці, коли вони прокинулися, мотоцикла вже не було, а також був відсутній і ОСОБА_6 . Згодом прокинувся ОСОБА_9 , і йому хтось зателефонував і повідомив, що його мотоцикл знаходиться в селі.

Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 показали суду першої інстанції, що 19 липня 2017 року, приблизно о 4 год. ОСОБА_6 привів до їхнього господарства мотоцикл, залишив його, а сам пішов додому. ОСОБА_6 розповідав, що вказаний мотоцикл йому дав ОСОБА_9 для того, щоб з`їздити по горілку, однак по дорозі мотоцикл зламався, у зв`язку з чим ОСОБА_6 залишив його в їхньому господарстві. Далі вони зателефонували ОСОБА_10 , який знайомий з ОСОБА_9 , щоб повідомити про місцезнаходження мотоцикла. У подальшому вказаний мотоцикл був вилучений співробітниками поліції.

Свідок ОСОБА_10 , в суді першої інстанції дав показання про те, що влітку 2017 року, йому зателефонувала ОСОБА_15 , яка попросила його подзвонити ОСОБА_9 і повідомити, що його транспортний засіб знаходиться в її господарстві. Далі він зателефонував ОСОБА_9 та повідомив йому про місце знаходження його мотоцикла.

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19 липня 2017 року, ОСОБА_9 звернувся до Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області та повідомив, що в період з 24 год. до 06 год. 19 липня 2017 року біля озера в с. Троїцьке Новгород-Сіверського району невідома особа заволоділа його мопедом марки VIPER ZS125, чорного кольору, номер шасі НОМЕР_2 , а також зазначив, що підозрює у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_6 , мешканця с. Троїцьке (а.к.п. 41).

Із протоколу огляду місця події з ілюстративними таблицями до нього від 19.07.2017, який був досліджений судом першої інстанції у судовому засіданні, вбачається, що у господарстві ОСОБА_15 , розташованому в с. Троїцьке Новгород-Сіверського району Чернігівської області, було виявлено мопед марки VIPER ZS125, чорного кольору, без реєстраційного номеру, номер шасі НОМЕР_2 , який під час огляду впізнав потерпілий ОСОБА_9 по номеру двигуна та шасі та на підтвердження надав довідку рахунок № НОМЕР_3 від 22.04.14 (а.к.п. 42-44).

Згідно довідки - рахунку№362471 від 22 квітня 2014 року, виданої на ім`я ОСОБА_16 , вбачається, що останнім був придбаний мотоцикл марки VIPER ZS125, чорного кольору, номер шасі НОМЕР_2 (а.с. 50);

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення авто товарознавчої експертизи №3731/17-24 від 14 серпня 2017 року, дослідженого місцевим судом, дійсна середня ринкова вартість колісного транспортного засобу марки VIPER моделі ZS125, номер шасі НОМЕР_2 , з обємом двигуна НОМЕР_4 станом на 19.07.2017, складає 13811,61 гривень (а.к.п. 52-56).

За встановлених у кримінальному провадженні фактичних обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_6 за частиною 2 статті 289 КК України, як незаконне заволодінням транспортним засобом, вчинене повторно, кваліфіковано місцевим судом правильно.

Доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі, що потерпілий не є власником мотоциклу, яким заволодів обвинувачений, були предметом розгляду у суді першої інстанції, який дав їм правильну оцінку, вказавши що транспортний засіб правомірно перебував у володінні потерпілого.

Згідно з приміткою 1 статті 289 КК України, яка також визначає коло осіб, які можуть бути потерпілими від даного злочину, під незаконним заволодінням транспортним засобом у цій статті слід розуміти вчинене умисно, з будь-якою метою протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі.

Із змісту показань обвинуваченого ОСОБА_6 , наданих ним в суді першої інстанції, вбачається, останній був обізнаний про належність мотоцикла потерпілому ОСОБА_9 .

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого статтею 289 КК України, не містить в собі обов`язкової умови для наявності складу злочину, як державна реєстрація транспортного засобу.

Доказів, що потерпілий ОСОБА_9 володів чи користувався транспортним засобом - мотоциклом марки VIPER ZS125, чорного кольору, номер шасі НОМЕР_2 не правомірно, матеріали кримінального провадження не містять.

Відповідно до частини 4 статті 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Твердження обвинуваченого про визнання ним вини під тиском слідчого не ґрунтується на матеріалах справи, оскільки зі змісту вироку місцевого суду вбачається, що ОСОБА_6 , допитаний безпосередньо в судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження, своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 289 КК України не визнав.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги обвинуваченого та захисника, в частині необґрунтованості висновків суду щодо доведеності вчинення ОСОБА_6 злочину є необґрунтованими та спростовуються показаннями потерпілого та свідків, які узгоджуються між собою та письмовими доказами, які були досліджені та перевірені судом першої інстанції і обґрунтовано покладені в основу вироку.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції у відповідності до вимог статті 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, не працює, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та обставини, що обтяжують покарання.

Місцевий суд обґрунтовано дійшов висновку про призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі з ізоляцією обвинуваченого та поміщення його до кримінально-виконавчої установи закритого типу в мінімальній межі санкції, яка визначена частиною статті за інкриміноване кримінальне правопорушення.

Остаточне покарання ОСОБА_6 судом першої інстанції призначено у відповідності до вимог статті 71 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Порушень кримінального процесуального та кримінального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого, на кваліфікацію його дій та необґрунтованість призначеного покарання, не вбачається.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 419, 532 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 15 листопада 2017 року, залишити без задоволення.

Вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 15 листопада 2017 року щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4