АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/2121/17 Номер провадження 11-кп/786/1093/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора представника виправної колоніїОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
засудженогоОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 3 листопада 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою щодо ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Воркута Республіки Комі Російської Федерації, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого неповнолітню дитину, засудженого вироком Апеляційного суду Кіровоградської області від 10 січня 2017 року за ч.2 ст.286 КК України на 7 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки,

відмовлено в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання, призначеного вироком Апеляційного суду Кіровоградської області від 10 січня 2017 року.

В обґрунтування прийнятого рішення суд послався на те, що ОСОБА_8 поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, оскільки за період відбування покарання має лише одне заохочення. Крім того, 15 червня 2017 року рішенням комісії Державної установи «Крюковська виправна колонія (№29)» та спостережної комісії при Полтавській районній державній адміністрації відмовлено ОСОБА_8 в застосуванні ст.81 КК України в зв`язку з недоведеністю засудженим свого виправлення.

За змістом апеляційної скарги засуджений не погоджується з рішенням суду та просить звільнити його умовно-достроково від відбування покарання. При цьому зазначає, що довів своє виправлення, оскільки має заохочення, характеризується позитивно, приймає участь у виховних заходах, які проводяться в установі, та підтримує зв`язки з рідними. Вказує, що визнав свою вину, щиро розкаявся, має неповнолітню дитину і матір похилого віку.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого на підтримання апеляційної скарги, думку представника виправної колонії, який погодився з доводами ОСОБА_8 , міркування прокурора про законність і обґрунтованість судового рішення, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Згідно з приписами ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття ним не менше половини строку покарання, призначеного судом за необережний тяжкий злочин.
Доводи апеляційної скарги засудженого про можливість застосування вказаної норми Закону є непереконливими.
Пленум Верховного Суду України у пункті 17 постанови від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» роз`яснив про необхідність під час розгляду даного питання ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати в майбутньому нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_8 під час утримання в Кіровоградській установі виконання покарань №14 характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, отже відсутні підстави стверджувати про те, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про виправлення засудженого.

З 16 лютого 2017 року ОСОБА_8 відбуває покарання у Державній установі «Крюковська виправна колонія (№29)» і за цей час має лише одне заохочення, яке застосовано до нього 8 липня 2017 року, тобто незадовго до вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання (а.о.с.128).
Відповідно до характеристик, що містяться в матеріалах особової справи ОСОБА_8 , з огляду на нетривалий термін перебування в установі та відсутність при цьому заохочень засуджений не довів свого виправлення.
Більше того, рішенням комісії виправної колонії та спостережної комісії при Полтавській районній державній адміністрації від 15 березня 2017 року було відмовлено засудженому в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким у зв`язку з тим, що ОСОБА_8 не став на шлях виправлення (а.о.с.114), а рішенням від 15 червня 2017 року, - відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання з огляду на те, що засуджений не довів свого виправлення (а.о.с.121).
За таких обставин, наявність у засудженого одного заохочення не може бути підставою для умовно-дострокового звільнення, з огляду на відсутність інших даних щодо його сумлінної поведінки та ставлення до праці, які б свідчили про доведення ОСОБА_8 свого виправлення, як того вимагають приписи ст.81 КК України.

Враховуючи викладене, висновок суду про неможливість звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання умовно-достроково ґрунтується на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після якого можливе умовно-дострокове звільнення.
Судове рішення відповідає вимогам ст.370 КПК України.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування оскаржуваної ухвали колегією суддів не встановлено.
Отже, апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.404, ст.405, ст.407, ст.418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 3 листопада 2017 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а його апеляційну скаргу, - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4