Справа № 509/2365/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 грудня 2017 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

30 червня 2017 року, до Овідіопольського райсуду Одеської області надійшли обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, затверджених прокуратурою Одеської області за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області вважав, що справа може бути призначена до судового розгляду, проти чого категорично заперечували обвинувачені та їхні захисники, вважаючи, що вказаний обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КК України, а реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам ст. 109 КПК України з підстав, викладених у клопотанні про повернення обвинувального акту прокурору, яке вони підтримали в судовому засіданні.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце підготовчого засідання повідомлявся, причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши думку учасників процесу, суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст. 314 КПК України після отримання обвинувального акта, суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження.

У відповідності до норм ст. 314 КПК України - у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення : зокрема повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Пунктом 13 частини 1 статті 3 КПК України передбачено, що обвинувачення твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з ст. 109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити : 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення ; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування ; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Згідно із ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт має відповідати вимогам, визначеним ст. 291 КПК України, зокрема, обвинувальний акт повинен містити відомості про правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Таким чином, формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив, матеріальну шкоду, спричинену кримінальним правопорушенням і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо. Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.

Реєстр матеріалів досудового розслідування, доданий до вищевказаного обвинувального акту, що є його невід`ємною частиною, не містить найменування всіх процесуальних дій, проведених під час досудового розслідування, що має важливе значення для оцінки зібраних сторонами доказів, їх належності та допустимості при ухваленні судового рішення.

Частинами 2,3 статті 28 КК України передбачено злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (два або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовились про спільне його вчинення. Злочин визнається вчиненим організованою групою, якщо в його готуванні або вчиненні брали участь декілька осіб (три і більше), які попередньо зорганізувалися у стійке об`єднання для вчинення цього та іншого (інших) злочинів, об`єднаних єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи.

Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у справі «Камасінскі проти Австрії» від 19.12.1989 р., «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 р. зазначив, що у тексті п.п. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82 п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення п.п. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі - надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду. Крім того, право бути проінформованим по характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого п.п. «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п. 54, «Даллос проти Угорщини» п. 47, «Матточіа проти Італії» п. 58).

При чому, справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення «Даллос проти Угорщини») і крім того, право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого п.п. «b» п. 3 ст. 6 Конвенції.

В обвинувальному акті всупереч вимогам ст. 291 КПК України, органами досудового розслідування не вказано мету та умисел всіх обвинувачених з приводу реалізації злочинних діянь, а саме в чому полягали ці злочинні спільні дії, з приводу якого злочину, що є об`єктивною стороною злочину, не встановленої органами досудового розслідування.

Суд встановив, що в обвинувальному акті викладені обставини, відповідно до яких всі обвинувачені, ввівши в оману ОСОБА_10 , шляхом надання останньому недостовірних відомостей про те, що нібито майно, яке належить потерпілому ОСОБА_11 , у якого працює ОСОБА_10 , за рішенням суду належить всім чотирьом обвинуваченим, та їм потрібна його допомога по вивезенню їх майна з приміщення боксу № НОМЕР_1 на території складу за адресою : АДРЕСА_1 , на що погодився ОСОБА_10 , і після чого, спільно з обвинуваченими проник на територію складських приміщень за вказаною адресою. При чому, в Розділі ІІ п. 5 Реєстру мається постанова про виділення матеріалів досудового розслідування відносно ОСОБА_10 в окреме провадження. В той же час, в п. 25 Розділу І Реєстру мається протокол допиту свідка ОСОБА_10 , тобто останній був визнаний свідком до даному кримінальному провадженню, незважаючи на виділення відносно нього матеріалів кримінального провадження в окреме провадження.

Таким чином, на думку суду, в обвинувальному акті органами досудового розслідування не встановлений статус ОСОБА_10 (свідок або обвинувачений) і відповідно в обвинувальному не вказана роль і ступінь участі ОСОБА_10 у кримінальному правопорушенні, яке органами досудового розслідування закидається всім обвинуваченим, як скоєного ними спільно та за попередньою змовою групою осіб за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, враховуючи факт, встановлений органами досудового розслідування в тому, що ОСОБА_12 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 допомагали ОСОБА_13 та ОСОБА_10 везти тачку з викраденим майно та тримати короби із викраденим взуттям у зв`язку з їх великою кількістю, що на думку суду, вказує про протиправні дії ОСОБА_10 у співучасті зі всіма обвинуваченими.

Аналізуючи зміст обвинувального акту, суд дійшов висновку про те, що в ньому відсутні конкретні дані про злочин, відсутні конкретне місце, час та спосіб вчинення злочину, його наслідки, а також форму вини і мотиви кримінального порушення.

Таким чином, в обвинувальному акті відсутнє конкретне, з відображенням усіх обов`язкових елементів складу злочину формулювання обвинувачення в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, а за приписами ст. 337 КПК України - судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, що в даному випадку не було дотримано слідчим під час досудового розслідування та прокурором, який затвердив обвинувальний акт, що перешкоджає судовому розгляду обвинувального акту відносно чотирьох обвинувачених.

Суд звертає увагу на те, що в порушення вищевказаних норм Закону в Розділі І, п.п. 14,17,20,23 Реєстру не міститься зміст про підозру (стаття, частини статті кримінального Закону, за якими всім чотирьом обвинуваченим пред`явлено обвинувачення, хоча, відповідно до ч. 4 ст. 278 КПК України, дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань та згідно ст. 279 КПК України, у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені ст. 278 цього Кодексу.

При чому, суд вважає, що виділення матеріалів досудового розслідування з кримінального провадження стосовно ОСОБА_10 - було здійснено передчасно і всупереч ч.ч. 3,4 ст. 217 КПК України.

Таким чином, на думку суду, незаконне виділення матеріалів досудового розслідування у відношенні ОСОБА_10 , який в межах даного кримінального провадження був допитаний, як свідок, а тому сторона обвинувачення не могла обґрунтовувати підозру та обвинувачувати у вчиненні відповідних злочинів його показами як свідка у відповідності до вимог п. 1 ч. 3 ст. 87 КПК України.

Крім того, з обвинувального акту та Реєстру вбачається, що ряд слідчих дій були проведені в порушення норм ст. 214 КПК України, а саме до внесення матеріалів до ЄРДР, так як згідно Реєстру Розділу І п.п. 5,6,7,8, потерпілий та свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 допитані 13.07.2016 р., в той час, як матеріали внесені до ЄРДР 14.07.2016 р., а визнання ОСОБА_11 потерпілим та його допит у якості потерпілого 13.07.2016 р. до внесення матеріалів до ЄРДР, на думку суду є порушенням норм КПК України.

З матеріалів Реєстру вбачається, що всі обвинувачені були затримані о 13:00 год. 13.07.2016 р., а протоколи їх затримань були складені лише 14.07.2016 р. після 05:00 год. ранку, та дані до ЄРДР були внесені 14.07.2016 р., тобто після затримання обвинувачених, що є порушенням вимог ст.ст. 208-210 КПК України.

Таким чином, в даному випадку органами досудового розслідування була порушена ціла низка норм КПК України зазначених вище, а тому вищенаведені обставини свідчать про невідповідність обвинувального акту та додатків до нього вимогам ст.ст. 32,42,109,110,291 КПК України, а тому зазначені матеріали підлягають поверненню прокурору.

Керуючись ст.ст. 32,109,110,290,291,293,314 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Повернути обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України прокуратурі Одеської області.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області на протязі 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1