АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого - судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва кримінальну справу відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ірпінь Київської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Чернівці, проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.368 КК України (в редакції закону, який діяв на час учинення злочину, №1508-VI від 11 червня 2009 року зі змінами від 21.12.2010 року),
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с.Недашки, Малинського району, Житомирської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.27, ч.2 ст.368 КК України (в редакції закону, який діяв на час учинення злочину, №1508-VI від 11 червня 2009 року зі змінами від 21.12.2010 року),
за апеляціями підсудного ОСОБА_7 зі змінами, захисника ОСОБА_8 в інтересах підсудного ОСОБА_6 зі змінами, підсудного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_9 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 07 березня 2017 року,

за участю сторін:

прокурорів - ОСОБА_10 , ОСОБА_11

підсудних - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7

захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 07 березня 2017 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України (в редакції закону, який діяв на час вчинення злочину, №1508-VI від 11 червня 2009 року зі змінами від 21.12.2010 року) та призначено йому покарання за ч. 2 ст. 368 КК України (в редакції закону, який діяв на час учинення злочину, №1508-VIвід 11 червня 2009 року зі змінами від 21.12.2010 року) у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна та позбавленням права обіймати атестовані посади в правоохоронних органах України строком на 3 роки.

На підставі ст.54 КК України позбавлено ОСОБА_5 спеціального звання «капітан міліції».

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишено без змін -підписку про невиїзд.
ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України (в редакції закону, який діяв на час учинення злочину, №1508-VIвід 11 червня 2009 року зі змінами від 21.12.2010 року) та призначено йому покарання за ч. 2 ст. 368 КК України (в редакції закону, який діяв на час учинення злочину, №1508-VIвід 11 червня 2009 року зі змінами від 21.12.2010 року) у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна та позбавленням права обіймати атестовані посади в правоохоронних органах України строком на 3 роки.

На підставі ст.54 КК України позбавлено ОСОБА_6 спеціального звання «майор міліції».
Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено без змін -підписку про невиїзд.
ОСОБА_7 визнано винуватиму вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч. 2 ст. 368 КК України (в редакції закону, який діяв на час учинення злочину, №1508-VI від 11 червня 2009 року зі змінами від 21.12.2010 року) та призначенойому покарання за ч.5 ст.27, ч. 2 ст. 368 КК України (в редакції закону, який діяв на час учинення злочину,№1508-VI від 11 червня 2009 року зі змінами від 21.12.2010 року) у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено без змін - підписку про невиїзд.
Строк покарання підсудним ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 ,визначено рахувати з моменту приведення вироку до виконання та їх затримання з цього приводу. При цьому зараховано ОСОБА_5 в строк відбуття покарання із розрахунку, що одному дню тримання під вартою відповідають два дні позбавлення волі час, який той перебував по цій кримінальній справі під вартою, а саме період із 15.03.2011 рокупо 25.11.2011 року.
В апеляції підсудний ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким його виправдати.
На обґрунтування своїх вимог посилається на однобічність та неповноту судового слідства, істотні порушення кримінально-процесуального закону, та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого.

Зазначає, що ні досудовим слідством, ні судом не встановлено факту змови між обвинуваченими, що виключає кваліфікацію вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, а також які юридично значимі дії по відношенню до ТОВ «Стьюдент Адвенчер» могли вчинити обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_5 як обов`язкову умову складу злочину, передбаченого ч.2 ст 368 КК України.
Вказує на те, що в жодні злочинні домовленості з обвинуваченими він не вступав, а з ОСОБА_6 навіть не був знайомий, що підтверджується доказами у справі (Том 1 а.с. 117-123, а.с. 125-129, Том 3 а.с. 170-176, Том 5 а.с. 174-180, Том 6 а.с. 158-161, ТОМ 8 а.с. 65-66),протоколом огляду нетбука (Том 1 а.с. 130-143), листом ТОВ «Імена юа» про реєстрацію доменного імені (Том 2 а.с. 109).
Крім того зазначає, що показами обвинувачених, в т.ч. і письмовими поясненнями ОСОБА_5 , в яких він визнав вину, підтверджується його невинуватість, оскільки ОСОБА_5 визнав факт прийняття хабара від ОСОБА_14 15.03.2011 року, пояснивши, що це рішення він прийняв спонтанно і діяв самостійно, попередньо не вступаючи в жодні домовленості.

Вказує на те, що судом проігноровано докази, які свідчили про те, що заявник ОСОБА_14 звернувся до нього в день перевірки для отримання юридичної допомоги,що може свідчити про провокацію хабара.

Істотними порушеннями кримінально-процесуального закону вважає порушення права на захист. Зазначає, що декілька разів його допитано як свідка, за його участю проведено очну ставку, переглянуто відеозапис, та лише перед закінченням строків досудового розслідування порушено відносно нього кримінальну справу та притягнуто як обвинуваченого, що позбавило його права на оскарження постанови про порушення кримінальної справи відносно нього.
Посилається на те, що ним подано ряд клопотань, спрямованих на встановлення об`єктивної істини у справі, зокрема про закриття кримінальної справи, проте у задоволенні усіх клопотань безпідставно відмовлено.
Також зазначає про порушення судом вимог ст.334 КПК України 1960 року та відсутність у рішенні суду обґрунтованих підстав про неможливість виправлення обвинуваченого без умов ізоляції від суспільства.

Судом не враховано, що справу відносно нього порушено 16.06.2011 року, а в суді знаходиться з вересня 2011 року, тобто більше 5-ти років. За цей період він неухильно дотримувався своїх процесуальних обов`язків, не вчинив жодного іншого злочину чи адміністративного правопорушення, ці обставини, на його думку, свідчать про те, що він не є суспільнонебезпечною особою, яку необхідно ізолювати від суспільства.

Після початку апеляційного розгляду підсудний ОСОБА_7 подав клопотання про зміну вимог апеляційної скарги, просив вийти за межі апеляційної скарги та звільнити його відбування покарання, застосувавши положення ст.75 КК України.

Підсудний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_9 в апеляціях, не оспорюючи фактичних обставин справи, доведеність вини ОСОБА_5 та кваліфікацію дій, просять вирок суду змінити, пом`якшивши покарання.
На обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що вирок не відповідає вимогам ст. 323 КПК України 1960 року, оскільки є необґрунтованим в частині призначеного ОСОБА_5 покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені ч. 2 ст. 368 КК України (в редакції закону, який діяв на час вчинення злочину, №1508-VIвід 11 червня 2009 року зі змінами від 21.12.2010 року), але є явно несправедливим внаслідок суворості.

Зазначають, що призначаючи ОСОБА_5 покарання суд першої інстанції не надав належної оцінки даним про його особу та не врахував обставин, що пом`якшують покарання.

Так, ОСОБА_5 раніше не притягувався до кримінальної чи до адміністративної відповідальності; має постійне місце проживання; за місцем проживання та роботи позитивно характеризується; офіційно працевлаштований; одружений; на утриманні має непрацездатну матір, ОСОБА_15 , яка, окрім пенсії, нижчої від встановленого законом прожиткового мінімуму, не має інших засобів до існування; активно надає всебічну допомогу громадським об`єднанням, основною метою діяльності яких є допомога дітям, постраждалим внаслідок аварії на ЧАЕС та поширення здорового способу життя; з часу притягнення до кримінальної відповідальності нових злочинів не вчинив.

Усі викладені факти підтверджуються показаннями свідків, допитаними в судовому засіданні (свідок ОСОБА_16 - т. 10, а.с. 7), а також наявними у справі письмовими доказами, серед яких: численні довідки офіційних установ, характеристики, клопотання та звернення з проханнями про поблажливість до ОСОБА_5 , в тому числі від депутатів різних рівнів та представників громадськості (звернення народного депутата України ОСОБА_17 - т. 10, а.с. 1-2; звернення депутата Малинської районної ради ОСОБА_18 - т. 9, а.с. 81; клопотання громадської організації «Боксерський клуб «Сармат» - т. 9, а.с. 115; звернення громадської організації «Молодь Малинщини» - т. 9, а.с. 247; характеристика ПП «Вільні Крила» т. 9, а.с. 114, характеристика громадської організації «Боксерський клуб «Сармат» - т. 9, а.с. 119 та інші).
Крім того вказують на те, що ОСОБА_5 визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, дав суду свідчення, в яких повною мірою виклав обставини вчиненого ним злочину, тим самим сприяючи суду у встановленні істини у справі.
Зазначають, що із свідчень, допитаних в судовому засіданні свідків (свідок ОСОБА_16 -т. 10, а.с. 7), а також наявних у справі письмових доказів (звернення народного депутата України ОСОБА_17 - т. 10, а.с. 1-2; звернення депутата Малинської районної ради ОСОБА_18 -т. 9, а.с. 81; Клопотання громадської організації «Боксерський клуб «Сармат» - т. 9, а.с. 115; звернення громадської організації «Молодь Малинщини» - т. 9, а.с. 247) слідує те, що ОСОБА_5 , засудивши вчинене ним суспільно небезпечне діяння, усім, що є в його можливостях, намагається спокутувати провину перед суспільством, в тому числі, допомагаючи дітям, що на думку апелянтів свідчить про те, що ОСОБА_5 дійсно щиро розкаявся у вчиненому, що, відповідно до ст. 66 КК України є обставиною, яка пом`якшує покарання.
Звертають увагу на те, що поза увагою суду першої інстанції залишилася і така важлива обставина, як стан здоров`я ОСОБА_5 .Відповідно до наявних у справі медичних документів, на даний час він страждає хронічними захворюваннями і визнаний інвалідом.

Окрім того просять врахувати і термін, протягом якого ОСОБА_5 тримався під вартою з 15.03.2011 року по 25.11.2011 року, що відповідно до приписів чинного законодавства прирівнюється одному року, шести місяцям і двадцяти дням позбавлення волі, та цього часу перебування під вартою цілком достатньо для того, щоб він зробив правильні висновки та твердо став на шлях виправлення.

Захисник ОСОБА_8 в інтересах підсудного ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції скасувати та постановити новий вирок, яким ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.368 КК України -виправдати.
На обгрунтування своїх вимог вказує на однобічність та неповноту судового слідства, зокрема, зазначає про відсутність доказів факту прийняття предмету хабара ОСОБА_6 та не встановлення факту змови між обвинуваченими, що дозволяє виключити кваліфікацію про вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб.
Зазначає, що не встановлено у чому мала місце попередня змова ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , коли вони дійшли згоди на вчинення нібито злочину, яка роль кожного із них, які функції повинен був виконувати кожен з них. Оскільки встановлено, що ОСОБА_5 , перебуваючи на зустрічі із заявником 15.03.2011 року (день затримання) грошові кошти отримував сам. Будь-яких інших даних про домовленість ОСОБА_6 із ОСОБА_5 та ОСОБА_7 немає.
Вказує на те, що до порушення кримінальної справи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не були між собою знайомі, що виключає їх спільні дії, спрямовані на вчиненнязлочину, а відтак і кваліфікацію про вчинення злочину за попередньою змовою групоюосіб.

Судом не встановлено, які конкретно юридично значимі дії по відношенню до ТОВ «Стьюдент Адвенчер» могли вчинити підсудні (тобто за які конкретні дії чи бездіяльність отримано хабар), як наявність обов`язкової умови складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України.

Судом не надано належної оцінки доказам, які свідчать про провокацію хабара.
Також вказує на невідповідність висновків суду, викладених у вироку,фактичним обставинам справи.
Зокрема зазначає, що висновок суду про те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 поставили директору ТОВ «Стьюдент Адвенчер» ОСОБА_14 умову передачі їм в якості хабара грошових коштів у сумі 1000 доларів США за не виявлення недоліків у роботі ТОВ «Стьюдент Адвенчер», не інформування посольства США про порушення вимог чинного законодавства України та уникнення подальших перевірок з боку ДБКТЛ МВС Украйни як центрального офісу Товариства, так і його філій, які розташовані в інших містах України» спростовується рядом доказів: наказом МВС України від 24.11.2010 року № 581 затвердженоПоложення про Департамент боротьби з кіберзлочинністю і торгівлею людьми Міністерства внутрішніх справ України (ТОМ 2 а.с. 200-216), посадовими інструкціями підсудних (Том 3 а.с. 20-22); протоколами допиту свідків (Том 1 а.с. 112-116, Том 5 а.с. 210-211), документами щодо перевірки філій ТОВ «Стьюдент Адвенчер» та показами свідків (Том 2 а.с. 59-96).

Також вказує на відсутність доказів висновку суду щодо того, що 14 лютого 2011 року близько 14 год. 00 хв. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на одержання хабара за попередньою змовою групою осіб, після закінчення перевірки, в ході якої порушень не виявлено, прибули до офісу по вул. Хорива, 3, в м. Києві, для остаточного узгодження суми хабара.
На думку захисника, висновок суду про те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визначили директору Товариства ОСОБА_19 спосіб передачі хабара черезпосередника - адвоката ОСОБА_7 , який вступив з ними в попередню змову, надавши згоду виступити в якості посередника, спростовується показами підсудних, які вони надавали протягом усього досудового слідства та в суді, а також інформацією щодо з`єднань номерів телефонів, з якої вбачається, що жодного спілкування між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не відбувалося.
Не погоджується захисник і з висновком суду щодо того, що 15 лютого 2011 року ОСОБА_7 прибув до офісу ТОВ «Стьюдент Адвенчер» як посередник від ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та під виглядом отримання оплати по укладеному договору юридичних послуг одержав за перший квартал 2011 року від директора ОСОБА_14 хабар в сумі 400 доларів для передачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Це спростовується показаннями підсудного ОСОБА_7 , протоколом огляду нетбука, листом ТОВ «Імена юа» про реєстрацію доменного імені.
На його думку матеріали кримінальної справи не містять жодного доказу того, що ОСОБА_14 спілкувався з ОСОБА_6 про зустріч 15 березня 2011 року та був обізнаний про передачу цього дня грошових коштів ОСОБА_5 .
Посилається на порушення судом положень статті 6 Конвенції з прав людини щодо показань свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які судом не допитувалися. Згідно висновків Європейського суду з прав людини перешкоди, які обмежили права сторони захисту на допит свідка з метою перевірки достовірності показань цього свідка, позбавляють можливості констатувати, що особа здійснила своє право на справедливий судовий розгляд.
Крім того захисник в апеляції зазначає про істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону. Зокрема, всупереч вимогам ст. 323 КПК України судом не виконано вимоги щодо всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, в їх сукупності, не надано оцінки усім доказам по справі та винесено незаконний вирок суду.
Вказує також і на невиконання вимог ст.223 КПК України про наведення доказів у обвинувальному висновку щодо обставин, які за ст. 64 КПК України підлягають доказуванню по справі. Вони мають бути наведені по кожному із злочинів, інкримінованих обвинуваченому, і по кожній обставині, яка підлягає доказуванню за певним злочином. З обвинувального висновку повиннобути зрозуміло для обвинуваченого і інших учасників судового розгляду, яка обставина доводиться слідчим, і який доказ для підтвердження чи спростування цієї обставини доводиться. Не виконавши цієї вказівки, на думку захисника, слідчий замість наведення доказів передрукував докладний зміст протоколів допитів свідків, без жодного зазначення, які ж докази містять ці протоколи, які фактичні дані вони підтверджують чи спростовують, як можуть бути використані в процесі доказування.
Таку ж помилку, зазначає захисник, допустив і суд, оскільки формально перерахував докази без зазначення які обставини підтверджує той чи інший доказ.
Крім того, захисник вказує на невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого.
Судом не взято до уваги наступні характеризуючі дані підсудного ОСОБА_6 : перебування на його утриманні малолітньої дочки; позитивні характеристики; відсутність за час роботи в ОВС дисциплінарних стягнень (Том 2 а.с. 240-250); те, що він є несудимим (Том 3 а.с. 215); на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (Том 3 а.с. 216, 217); має ряд захворювань, зокрема, за час служби в ОВС здобув хворобу, яка перешкоджає подальшому проходженню служби (ТОМ 9 а.с. 156, 157, 158); звільнений зі служби у зв`язку з хворобою, набутою за час служби в ОВС (Том 9 а.с. 195. 196); за час служби в ОВС став інвалідом (ТОМ 9 а.с. 117).
Крім того вважає, що суд належним чином не мотивував, з яких підстав він дійшов до висновку, що виправлення підсудних неможливе без умови ізоляції від суспільства.
Після початку апеляційного розгляду підсудний ОСОБА_6 подав зміни до апеляційної скарги захисника, повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.368 КК України та просив звільнити його від відбування покарання, не позбавляючи його спеціального звання «майор міліції». При цьому, у своїй заяві від 07 грудня 2017 року ОСОБА_6 , пославшись на лист керуючого партнера АК «Юридичні традиції» ОСОБА_22 зазначив про те, що захисник ОСОБА_8 не здійснює захист його інтересів через зміну місця роботи, відмовився від її послуг, свої інтереси представлятиме самостійно. Подану захисником апеляційну скаргу підтримує лише в частині суворого призначення покарання, в іншій частині не підтримує, оскільки ним подано заяву про визнання вини.

Як встановив суд першої інстанції, ОСОБА_5 з 29.07.1999 року проходив службу в органах внутрішніх справ на умовах і в порядку, встановлених Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів Української РСР № 114 від 19.07.91 р.
В період із 28.01.2011 року ОСОБА_5 , згідно наказу МВС України № 25 о/с від 28.01.08, перебував на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу організації боротьби з торгівлею людьми управління боротьби з торгівлею людьми Департаменту боротьби з кіберзлочинністю і торгівлею людьми МВС України (далі, ДБКТЛ МВС України) та має спеціальне звання «капітана міліції», присвоєне наказом МВС України №1530 о/с від 30.09.2008 року.
ОСОБА_6 з 01.09.2000 року проходив службу в органах внутрішніх справ на умовах і в порядку, встановлених Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів Української РСР № 114 від 19.07.91.
В період з 28.01.2011 року ОСОБА_6 , згідно наказу МВС України № 25 о/с від 28.01.08р., перебував на посаді старшого оперуповноваженого відділу організації боротьби з торгівлею людьми управління боротьби з торгівлею людьми Департаменту боротьби з кіберзлочинністю і торгівлею людьми МВС України (далі, ДБКТЛ МВС України) та має спеціальне звання «капітана міліції», присвоєне наказом ГУМВС України в м. Києві № 777 о/с від 31.08.2009 року.
Згідно ст. 20 Закону України «Про міліцію» ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , як працівники міліції, є представниками державного органу виконавчої влади, тобто службовими особами, які постійно здійснювали функції представника влади, а їх законні вимоги були обов`язковими для виконання громадянами і службовими особами.
Як працівники міліції,ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , згідно ст.2 Закону України «Про міліцію» зобов`язані забезпечувати особисту безпеку громадян, здійснювати захист їх прав і свобод, законних інтересів; запобігати правопорушенням та вживати заходів до їх припинення; виявляти і розкривати злочини. У своїй професійній діяльності ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , відповідно до ст. 5 Закону України «Про міліцію», зобов`язані виконувати завдання неупереджено, у точній відповідності з законом; ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності; повинні поважати гідність особи та виявляти до неї гуманне ставлення, захищати права людини незалежно від її соціального походження, майнового та іншого стану, расової та національної належності, громадянства, віку, мови та освіти, ставлення до релігії, статі, політичних та інших переконань.

Згідно посадової інструкції старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу організації боротьби з торгівлею людьми ДБКТЛ МВС України ОСОБА_5 : веде систематичний збір, аналіз та обробку матеріалів з проблемних питань щодо протидії злочинам, пов`язаних з торгівлею людьми; веде систематичний збір, аналіз та обробку матеріалів з проблемних питань щодо попередження та протидії злочинам, пов`язаними з торгівлею людьми, що вчиняються під прикриттям суб`єктів туристичної діяльності; за вказівкою керівництва Департаменту очолює оперативні групи ГУМВС, УМВС, створені з метою виявлення та розкриття злочинів зазначеної категорії; документує протиправну діяльність посадових осіб органів виконавчої влади, які використовуючи своє службове становище, сприяють в організації та вчиненні злочинів, пов`язаних з торгівлею людьми; організовує та проводить, у тому числі спільно з представниками зацікавлених міністерств і відомств, перевірки суб`єктів господарювання з посередництва в працевлаштуванні на роботу за кордоном, суб`єктів туристичної діяльності, шлюбних та модельних агенцій.

Згідно посадової інструкції старшого оперуповноваженого відділу організації боротьби з торгівлею людьми ДБКТЛ МВС України ОСОБА_6 : забезпечує підготовку інформаційно-аналітичних матеріалів по лініях роботи відділу; бере участь в інспекторських, контрольних та інших перевірках оперативно-службової діяльності підрозділів боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми, ГУМВС, УМВС та за вказівкою керівництва МВС України, інших органів і підрозділів внутрішніх справ, надає допомогу їх керівникам у розробці заходів щодо усунення виявлених недоліків; безпосередньо здійснює оперативно-розшукову діяльність з метою виявлення та припинення злочинної діяльності організованих груп та окремих осіб, причетних до вчинення злочинів, пов`язаних з торгівлею людьми; організовує та проводить, в тому числі спільно з представниками зацікавлених міністерств і відомств, перевірки суб`єктів господарювання з посередництва в працевлаштуванні на роботу за кордоном, суб`єктів туристичної діяльності, шлюбних та модельних агенцій, з метою виявлення злочинів, пов`язаних з торгівлею людьми.
Проте, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , являючись працівниками правоохоронного органу, представниками влади та службовими особами, уповноваженими на виконання функцій держави, вчинили одержання хабара за наступних обставин.
Так, 31.01.2011 року старший оперуповноважений в ОВС ДБКТЛ МВС України ОСОБА_5 направив доповідну записку на ім`я Першого заступника начальника ДБКТЛ МВС України ОСОБА_23 з приводу вжиття заходів щодо проведення перевірки законності ведення господарської діяльності компанією «Стьюдент Адвенчер», що займається працевлаштуванням української молоді в Сполучених Штатах Америки.
Цього ж дня Перший заступник начальника ДБКТЛ МВС України ОСОБА_23 підписав направлення на проведення позапланової перевірки суб`єкта господарської діяльності компанії «Стьюдент Адвенчер» в період із 31.01.11 по 10.02.11 та доручив її проведення старшим оперуповноваженим ДБКТЛ МВС України ОСОБА_6 та ОСОБА_24
01.02.2011 року близько 11 год. 30 хв. до офісу ТОВ «Стьюдент Адвенчер», розташованого по вул. Хорива, 3-а в м.Києві, для проведення позапланової перевірки господарської діяльності товариства, прибули старший оперуповноважений ДБКТЛ МВС УкраїниОСОБА_6 та старший оперуповноважений в ОВС ДБКТЛ МВС України ОСОБА_5 , який згідно до направлення на перевірку суб`єкта господарської діяльності не вказаний в числі осіб, яким її доручено.
В ході проведення перевірки, у ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , виник спільний злочинний умисел спрямований на одержання хабара від керівника ТОВ «Стьюдент Адвенчер» за не вчинення дій, які входять до кола їх службових обов`язків. Реалізуючи свій злочинний намір, діючи за попередньою змовою з метою одержання хабара,ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , поставили директору Товариства ОСОБА_14 умову передачі їм у якості хабара грошових коштів в сумі 1 000 доларів США за не виявлення недоліків у роботі ТОВ «Стьюдент Адвенчер» (далі, Товариство), не інформування посольства США, з яким співпрацює Товариство про можливі порушення вимог чинного законодавства України та уникнення подальших перевірок з боку ДБКТЛ МВС України як центрального офісу Товариства так і його філій, які розташовані в інших містах України.

У зв`язку з відсутністю у ОСОБА_14 на момент перевірки вказаної суми коштів, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , домовились з ним про зустріч наступного дня. В ході зазначеного спілкування біля приміщення Департаменту боротьби з кіберзлочинністю та торгівлею людьми МВС України ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , змінили свою умову про передачу їм одноразово в якості хабара грошових коштів в сумі 1000 доларів США та висунули нову умову щодо передачі їм в якості хабара в сумі 400 доларів США щоквартально, а також до свят, яким є, наприклад, День міліції України, за свідоме невиконання вищевказаних дій.
14.02.2011 року близько 14 години, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на одержання хабара за попередньою змовою групою осіб, після закінчення перевірки ТОВ «Стьюдент Адвенчер», в ході якої, згідно доповідної записки ОСОБА_6 на ім`я Першого заступника начальника ДБКТЛ МВС України ОСОБА_23 порушень чинного законодавства України не виявлено, прибули до офісу Товариства по вул.Хорива,3-а в м.Києві для остаточного узгодження суми хабара та способу його передавання.
В ході розмови ОСОБА_14 , який, усвідомлював, що в разі невиконання умов співробітників міліції можуть виникнути проблеми в роботі ТОВ «Стьюдент Адвенчер», погодився на запропоновані умови стосовно передачі хабара. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визначили директору Товариства ОСОБА_14 спосіб його передачі через довірену особу - посередника - адвоката ОСОБА_7 .
З метою створення уяви законності отримання коштів ОСОБА_7 , між ним та ОСОБА_14 повинен був бути укладений фіктивний договір про надання юридичних послуг ТОВ «Стьюдент Адвенчер».
ОСОБА_7 , який має свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №4150 відповідно до рішення Київської міської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 28.09.2010 року №5-11-6, вступив в попередню злочинну змову з оперативними працівниками Департаменту боротьби з кіберзлочинністю та торгівлею людьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , надавши згоду виступити у якості посередника при отриманні останніми частини хабара від ОСОБА_14 .
Діючи відповідно до раніше встановленої домовленості з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , 14.02.2011 року, після зустрічі останніх з ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , зателефонував йому та узгодив своє прибуття до офісу ТОВ «Стьюдент Адвенчер» наступного дня.

15.02.2011 року близько 14 години ОСОБА_7 прибув до офісу ТОВ «Стьюдент Адвенчер», що розташований по вул. Хорива, 3-а в м. Києві, як посередник від ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та під виглядом отримання оплати по начебто укладеному договору про надання юридичних послуг Товариству, одержав за перший квартал 2011 року від директора ОСОБА_14 хабар в сумі 400 доларів США, що по курсу Національного банку України до гривні України становить 3 177,4 гривні, для подальшої передачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

В подальшому, у зв`язку з можливим від`їздом директора ТОВ «Стьюдент Адвенчер»ОСОБА_14 на тривалий час за межі України по робочим питанням, 15.03.2011 року, близько 17 години, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , згідно попередньо встановленої домовленості з ОСОБА_14 щодо одержання від нього хабарів, використовуючи автомобіль марки «Міцсубісі Галант», д.н.з. НОМЕР_1 , прибув до будинку №1-г по вул.Хорива в м.Києві, розташованому неподалік офісу ТОВ «Стьюдент Адвенчер».
Перебуваючи у вказаному місці та у зазначений час, ОСОБА_5 зустрівся у салоні вказаного транспортного засобу із ОСОБА_14 та одержав від нього у якості хабара грошові кошти в сумі 1200 доларів США, що по курсу Національного банку України до гривні України становить 9522,12 гривень, за наступні три квартали 2011 року, після чого був затриманий співробітниками УСБ України у м.Києві на місці вчинення злочину.

Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора, який заперечив проти поданих апеляцій зі змінами та просив залишити їх без задоволення, вважає вирок суду першої інстанції законним та обгрунтованим, доводи підсудних ОСОБА_7 та ОСОБА_6 та їх захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , які підтримали подані апеляції зі змінами, просили їх задовольнити та поклалися на розсуд суду при вирішенні апеляції підсудного Блажиєвського та його захисника, доводи підсудного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_9 , які підтримали подану апеляцію та поклалися на розсуд суду при вирішенні апеляції зі змінами ОСОБА_7 та ОСОБА_6 та їх захисників ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , провівши часткове судове слідство, судові дебати та надавши підсудним останнє слово, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши наведені у апеляціях доводи, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляції підсудного ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в інтересах підсудного ОСОБА_6 зі змінами, та апеляцію підсудного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_9 слід залишити без задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 323 КПК України, вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим.

Законним є вирок, постановлений за умови правильного застосування у ньому матеріального закону та дотримання при проваджені справи кримінально- процесуального закону. Вимога законності вироку означає, що вирок за своєю формою відповідає закону та за своїм змістом ґрунтується на матеріалах справи, попереднє розслідування і судовий розгляд якої проведені у точній відповідності з вимогами кримінально-процесуального закону. При постановленні вироку, суд повинен дати оцінку всім доказам по справі з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції виконано.
Так, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в одержанні службовими особами в будь-якому вигляді хабара за невиконання в інтересах того, хто дає хабара будь-якої дії з використанням наданої їм влади, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України та вини ОСОБА_7 у пособництві в одержанні службовими особами в будь-якому вигляді хабара за невиконання в інтересах того, хто дає хабара будь-якої дії з використанням наданої їм влади, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.2 ст.368 КК України, за обставин викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в ній доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому, незважаючи на часткове визнання вини ОСОБА_5 та заперечення обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні інкримінованого їм злочину, їх вина повністю підтверджується доказами, на які суд послався у своєму вироку, такими як:
показаннями свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що до вказаних в обвинувальному висновку подій підсудних ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не знав, підстав їх обмовляти в нього немає. У той період він працював на посаді директора ТОВ «Стьюдент Адвенчер» з 2006 року, в своїй діяльності керувався статутом Товариства, згідно якого товариство займалося працевлаштуванням на роботу за межами України громадян України, які навчаються у вищих навчальних закладах України. Для цього Товариство займалося спеціальним відбором кандидатів для поїздки на роботу до США. ТОВ «Стьюдент Адвенчер» мало юридичну адресу м.Київ, вул.Хорива,3-а та фактично також знаходилося за даною адресою. Діяльність ТОВ «Стьюдент Адвенчер» підлягала ліцензуванню, перевірку діяльності товариства здійснювало Міністерство праці та соціальної політики. Остання перевірка діяльності Товариства була в 2007 році. 01.02.2011 року, в першій половині дня, до приміщення офісу приїхали раніше не знайомі йому співробітники Департаменту по боротьбі з торгівлею людьми МВС України ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Оскільки вони були не в форменому одязі працівників міліції, то пред`явили йому направлення, підписане начальником цього Департаменту, у якому зазначалося про те, що вказаним особам доручається провести перевірку відповідності здійснення діяльності ТОВ «Стьюдент Адвенчер», згідно вимог чинного законодавства. Копії цього направлення вказані особи йому не надавали. Перевірка тривала близько 2-х годин. ОСОБА_5 попрохав надати копії установчих документів Товариства, наказ про призначення його на посаду директора Товариства та договір оренди приміщення. Після перегляду вказаних документів ОСОБА_5 сказав, що в діяльності кожного підприємства можна знайти недоліки і що зможе повідомити про зазначені недоліки в консульство США, з котрим співпрацює їх Товариство, які саме недоліки в роботі Товариства виявив і про що саме повідомить не пояснив. Після цього ОСОБА_6 , який до цього участі в розмові не приймав, на папері написав кульковою ручкою цифри «1000», на запитання що означає ця цифра ОСОБА_6 пояснив, що це сума в доларах США, котра могла би бути предметом співпраці з ними. Він це розцінив, що таким чином співробітники міліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6 хочуть, щоб він їм дав хабара за те, що вони в ході проведеної перевірки не знайдуть ніяких недоліків. З метою уникнути подальшої розмови з працівниками міліції він погодився на їх пропозицію поговорити з засновниками ТОВ «Стьюдент Адвенчер». Але, з цього приводу він з засновниками ТОВ «Стьюдент Адвенчер» не розмовляв, бо робота йшла в легальному руслі і вважав, що вимога працівників міліції з приводу дачі їм хабара є протиправною. Після цього, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пішли, сказавши, щоб він їм підготував до наступної зустрічі документи щодо діяльності ТОВ «Стьюдент Адвенчер» за останні 2 роки та залишили йому номери своїх мобільних телефонів і сказали, щоб він їм зателефонував після розмови із засновниками Товариства. 02.02.2011 року, йому на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_5 , який під час розмови поцікавився, чи спілкувався він з засновниками ТОВ «Стьюдент Адвенчер», на що він відповів стверджувально, що не відповідало дісності, і вони домовились про зустріч. 02.02.2011 року він приїхав до Департаменту, де зустрівся з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , з приводу дачі їм хабара в 1000 доларів США. Він ще перепитав чи можливе зменшення розміру хабара, в зв`язку з тим, що підстав для давання їм 1000 доларів США він та ніби-то засновники не бачать. Зупинившися на цифрі 400 доларів США ОСОБА_5 повідомив, що це допустима сума для співпраці за умови, якщо вона носитиме регулярний характер, тобто 400 доларів США потрібно давати їм в якості хабара щоквартально та до свят, одне з цих свят було вказано - День міліції, при цьому товариство не матиме проблем, як під час перевірок, так і під час виявлення порушення законодавства Товариством. 14.02.2011 р. без попередження, близько 14 години, йому зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_5 , який сказав, що знаходиться біля офісу Товариства та попрохав вийти на вулицю, де разом з ОСОБА_6 нагадали йому про необхідність плати їм щоквартально 400 доларів США, про що йшла мова на останній зустрічі. Разом з тим повідомили, що для передачі грошей мають спеціально визначену особу - адвоката, який прийде до нього в офіс від їх імені, перед цим зв`язавшись з ним, і гроші потрібно буде передавати цій людині, яка як адвокат підпише з Товариством начебто договір про юридичне обслуговування і це буде безпечно для них і для нього. Приймаючи до уваги, що з самого початку дії працівників міліції викликали в нього підозру з приводу їх законності, то розмови з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 він за власною ініціативою записував на цифровий диктофон. 14.02.2011 року ввечері йому зателефонував чоловік на ім`я ОСОБА_25 , який повідомив, що хоче зустрітись з ним, що він від ОСОБА_5 та ОСОБА_6 15.02.2011 р. йому знову зателефонував в першій половині дня вказаний ОСОБА_25 , піся чого у визначений час прийшов до офісу, пояснивши, що працює адвокатом та прийшов, щоб укласти договір на юридичне обслуговування, що цей договір буде в двох екземплярах і, що якщо в подальшому у нього будуть виникати питання, то він може до нього звертатись за допомогою. Однак, з ОСОБА_7 він договору не укладав. Він передав ОСОБА_7 400 доларів США, які той повинен був передати в якості хабара ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Зустріч з ОСОБА_7 ним з особистої ініціативи записана на цифрову відеокамеру та цифровий диктофон «Олімпус». Зрозумівши, що його дії в частині давання хабара працівникам міліції носили протиправний характер та повинні продовжуватись і надалі, вирішив звернутись за допомогою до Служби безпеки України. 01.03.2011 року він звернувся до Київського управління служби безпеки України, надавши зроблену ним роздруківку розмов з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також адвокатом ОСОБА_7 . В цей же день, чи наступного дня, він зателефонував ОСОБА_5 і запропонував зустрітись, в зв`язку з перевірками в філіях ТОВ «Стьюдент Адвенчер». В ході розмови сказав, що має важливу інформацію від засновників і йому потрібно виїхати на тривалий час за межі України, на що ОСОБА_5 сказав, щоб між ними не було якихось непорозумінь, то краще до від`їзду за кордон заплатити йому та ОСОБА_6 , тобто дати хабар - гроші в сумі 1200 доларів США за весь 2011 рік на час його відсутності на території України. З метою документування злочинної діяльності 15.03.2011 року працівниками СБУ у м.Києві йому були вручені грошові кошти в сумі 1200 доларів США, які він повинен був контрольовано передати в якості хабара ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за три квартали поточного року. Близько 17 год. 15.03.2011 року зустрівшись з ОСОБА_5 передав йому гроші в сумі 1200 доларів США, після чого до автомобіля, в якому вони знаходилися підійшли працівники СБУ м.Києва, які затримали ОСОБА_5 ;
показаннями свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 ;
даними заяви ОСОБА_14 , у яких він інформує заступника начальника Управління - начальника Головного відділу по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Управління СБУ у м.Києві про обставини вимагання у нього хабара працівниками Департаменту боротьби з кіберзлочинністю і торгівлею людьми МВС України ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та іншою особою на ім`я ОСОБА_25 та просить вжити відповідних заходів реагування;
даними протоколу огляду та вручення грошових коштів від 15.03.2011 року;
даними протоколу про наслідки проведення оперативно-розшукових заходів із застосуванням технічних засобів від 15.03.2011 року;
даними протоколу огляду місця події від 15.03.2011 року;
даними висновку судово-хімічної експертизи №61/5 від 23.03.2011 року;
даними протоколу виїмки в приміщенні Департаменту боротьби з кіберзлочинністю та торгівлею людьми МВС України;
даними направлення на позапланову перевірку суб`єкта господарської діяльності ТОВ «Стьюдент Адвенчер» від 31.01.2011 року;
даними доповідної записки старшого о/у ДБКТЛ МВС України ОСОБА_6 від 09.02.2011 року;
даними договору №27/02-09 суборенди нежитлового приміщення від 27.02.2009 року;
даними свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи ТОВ «Стьюдент Адвенчер»;
даними ліцензії Міністерства праці та соціальної політики України щодо ведення ТОВ «Стьюдент Адвенчер» господарської діяльності у виді посередництва в працевлаштуванні на роботу за кордоном;
даними статуту ТОВ «Стьюдент Адвенчер», згідно якого засновниками Товариства є громадяни Польщі, а одним з предметів діяльності Товариства є працевлаштування за кордоном;
даними протоколу огляду нетбука, наданого ОСОБА_7 ;
даними договору №1-2966/06 про надання телекомунікаційних послуг від 12.12.2006 року між ТОВ «Голден Телеком» та ТОВ «Стьюдент Адвенчер» з додатками;
даними листа-інформації ТОВ «Інтернет Інвест» з додатками;
даними про реєстрацію електронної адреси ;
інформацією щодо вхідних та вихідних з`єднань номерів мобільних телефонів, якими користувались на момент скоєння інкримінованого злочину ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_14 ;
даними наказу МВС від 28.01.2011 року №25 дек «Про затвердження штату центрального апарату МВС» з 28 січня 2011 року;
даними посадової інструкції старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах Департаменту боротьби з кіберзлочинністю та торгівлею людьми МВС України капітана міліції ОСОБА_5 ;
даними посадової інструкції старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах Департаменту боротьби з кіберзлочинністю та торгівлею людьми МВС України капітана міліції ОСОБА_6 ;
даними свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №4150 на ім`я ОСОБА_7 ;
речовими доказами.
Наведені докази перевірені судом першої інстанції з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону та їх обґрунтовано покладено в основу вироку, оскільки вони є належними, допустимими та достатніми.

Суд у вироку дав детальну оцінку зазначеним доказам та навів достатнє обґрунтування для їх прийняття. Висновки суду підтверджуються матеріалами кримінальної справи, а відтак підстав визнати їх неправильними не встановлено, як і доказів недопустимими.

Крім того суд обґрунтовано визнав недопустимими докази, які надавали органи досудового слідства на підтвердження винуватості підсудних та, які були досліджені безпосередньо у судовому засіданні, зокрема: протокол огляду та вилучення у ОСОБА_14 цифрового диктофону марки «Олімпус» № НОМЕР_2 із записами розмов між ним та ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , а також з ОСОБА_7 ; протокол огляду диктофону «Олімпус», вилученого у ОСОБА_14 та прослуховування аудіозаписів на ньому; протокол перегляду відеозапису зустрічі 14.02.2011 року в приміщенні офісу ТОВ «Стьюдент Адвенчер» по вул.Хорива,3-а в м.Києві між ОСОБА_14 та ОСОБА_7 ; речові докази по справі цифрового диктофону марки «Олімпус», заводський номер № НОМЕР_2 ; ДВД диск з відеозаписом зустрічі ОСОБА_14 з ОСОБА_7 14.02.2011 року в приміщенні офісу ТОВ «Стьюдент Адвенчер» по вул.Хорива,3-А в м.Києві; висновок судово-фоноскопічної експертизи №175/3 від 30.05.2011 року, згідно якого на аудіозаписах, наданих ОСОБА_14 на диктофоні марки «Олімпус», ідентифіковані голоси останнього, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .

Визнавши недопустимими вказані докази, суд правильно послався Рішення Конституційного Суду України від 20.10.2011 р. №12-рп/2011щодо офіційного тлумачення положень ч.3 ст.62 Конституції України, зокрема, згідно роз`яснень, фактичні дані про вчинення злочину або підготовку до нього можуть бути отримані не тільки в результаті оперативно-розшукової діяльності уповноважених на це осіб, а і випадково зафіксовані фізичними особами, які здійснювали фото-кіно, відео та звукозапис подій. З матеріалів даної кримінальної справи вбачається, що свідок ОСОБА_14 цілеспрямовано фіксував на заздалегідь підготовлений цифровий диктофон марки «Олімпус» №200128281 та відеокамеру, а тому докази одержані в результаті таких дій свідка ОСОБА_14 не можуть бути доказами при постановленні вироку по цій справі.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що показання підсудних ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у тій частині, де вони заперечували у тій чи іншій мірі свою причетність до вчинення інкримінованого злочину, повністю спростовані показаннями свідків та іншими доказами по справі, та надані у суді з метою уникнення або пом`якшення кримінальної відповідальності, як і визнання підсудними ОСОБА_7 та ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні інкримінованих їм злочинів лише на стадії завершення апеляційного розгляду.
Крім цього, суд перевірив усі доводи захисників та підсудних ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про їх непричетність до вчинення інкримінованих злочинів та відсутність у матеріалах справи доказів щодо їх попередньої змови на вчинення інкримінованих їм злочинів.
З матеріалів справи вбачається, що згідно показань свідка ОСОБА_14 підсудні ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під час одержання від нього хабара діяли спільно та узгоджено, що свідчить про те, що вони ще до початку вчинення даного злочину заздалегідь домовилися про його спільне вчинення та реалізували задумане. Виконавши кожен відведену йому роль, зокрема, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , використовуючи надану їм владу повідомили ОСОБА_14 про необхідність передачі їм хабара, а ОСОБА_7 реалізував одержання частини обумовленого хабара, а ОСОБА_5 , окрім цього також безпосередньо одержав іншу частину хабара, після чого був затриманий працівниками СБУ. Характер дій підсудних свідчить про їх злагодженість та узгодженість, а тому сумніву, що вчинення цього злочину було сплановано заздалегідь та про обізнаність кожного учасника, який приймав у ньому участь, у суду немає.
Крім того колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для того, щоб поставити під сумнів показання свідка ОСОБА_14 , оскільки він до цих подій підсудних не знав, підстав їх обмовляти немає. Підсудні самі прибули до вказаного свідка проводити перевірку і в ході цієї перевірки почали інформувати про необхідність передачі їм хабара. Все це у сукупності свідчить про правдивість показань даного свідка.
Не знайшли свого підтвердження також доводи сторони захисту про те, що у даній ситуації відбулася провокація хабара, яка була спланована працівниками СБУ.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 самостійно обрав компанію, яку очолював ОСОБА_14 для проведення перевірки, всі підсудні та свідок ОСОБА_14 заперечили, що були знайомі між собою. Як стверджував ОСОБА_14 одразу ж на першій зустрічі під час проведення перевірки підсудні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 почали висувати йому вимогу про необхідність передачі хабара, а тому з урахуванням цього будь-якої мови про провокацію з боку СБУ йти, на думку колегії суддів, не може.
Також такими, що не знайшли свого підтвердження, колегія суддів вважає й покликання сторони захисту про те, що було порушення вимог КПК України 1960 в частині, що стосується залучення понятих, оскільки факт залучення одних і тих же понятих у проведенні двох слідчих діях, які були проведені у один і той же день через незначний проміжок часу у різних місцях не може свідчити про зацікавленість понятих у результатах цих слідчих діях та зацікавленості по справі, у яких вони приймають участь та не є на думку колегії суддів порушенням вимог КПК України 1960 р.

Таким чином суд прийшов до правильного висновку що своїми умисними діями, які виразились у одержанні службовою особою в будь-якому вигляді хабара за невиконання в інтересах того, хто дає хабара будь-якої дії з використанням наданої їм влади, за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_5 та ОСОБА_6 учинили злочин, передбачений ч.2 ст. 368 КК України(в редакції закону, який діяв на час учинення злочину, №1508-VI від 11 червня 2009 року зі змінами від 21.12.2010 року).
Крім цього, суд прийшов до правильного висновку, що своїми умисними діями, які виразились у пособництві в одержанні службовою особою в будь-якому вигляді хабара за невиконання в інтересах того, хто дає хабара будь-якої дії з використанням наданої їм влади, за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_7 учинив злочин, передбачений ч.5 ст.27, ч.2 ст. 368 КК України(в редакції закону, який діяв на час учинення злочину,№1508-VIвід 11 червня 2009 року зі змінами від 21.12.2010 року).
При призначенні підсудним ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання, суд дотримався вимог ст.ст.50, 65 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчинених ними злочинів, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до тяжких злочинів, особи винних, які раніше не судимі, працювали на час учинення інкримінованого злочину, як і тепер, окрім ОСОБА_6 , де характеризуються позитивно, як і за місцем проживання, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебувають, двоє підсудних, зокрема, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 одружені, хворіють, ОСОБА_6 є інвалідом 3 групи, має на утриманні малолітню дитину, ОСОБА_5 є особою, яка постійно проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю, є волонтером, членом громадської організації «Діти Чорнобиля», не встановивши обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання прийшов до правильного висновку, що виправлення та перевиховання підсудних неможливе без ізоляції їх від суспільства.

Обгрунтовано судом призначено ОСОБА_5 та ОСОБА_6 додаткове покарання, передбачене у санкції ч.2 ст.368 КК України, у виді позбавлення права обіймати атестовані посади в правоохоронних органах України на максимальний 3 річний строк та із застосуванням положень ст. 54 КК України позбавлено їх спеціальних звань, оскільки підсудні вчинили вказаний тяжкий злочин із використанням своїх посад відповідно старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу організації боротьби з торгівлею людьми Департаменту боротьби з кіберзлочинністю і торгівлею людьми МВС України та старшого оперуповноваженого відділу організації боротьби з торгівлею людьми Департаменту боротьби з кіберзлочинністю і торгівлею людьми МВС України і мають ОСОБА_5 спеціальне звання капітан міліції, а ОСОБА_6 - майор міліції.

Посилання підсудного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_9 на ті обставини, що підсудний раніше не притягувався до кримінальної чи до адміністративної відповідальності, має постійне місце проживання, за місцем проживання та роботи позитивно характеризується, офіційно працевлаштований, одружений, на утриманні має непрацездатну матір, ОСОБА_15 , яка, окрім пенсії, нижчої від встановленого законом прожиткового мінімуму, не має інших засобів до існування, активно надає всебічну допомогу громадським об`єднанням, основною метою діяльності яких є допомога дітям, постраждалим внаслідок аварії на ЧАЕС та поширення здорового способу життя, з часу притягнення до кримінальної відповідальності нових злочинів не вчинив, а також встановлення йому інвалідності 3 групи, самі по собі не спростовують висновки суду щодо виду і розміру призначеного покарання та не можуть бути безумовною підставою для пом`якшення йому призначеного покарання.
При цьому, зміна апеляційних вимог підсудних ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на стадії апеляційного розгляду так і їх відношення до вчиненого, а саме визнання вини, колегія суддів розцінює як намагання уникнути реального відбування призначеного судом покарання.
Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення призначеного підсудним ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання, оскільки призначене судом покарання за видом та розміром є необхідним та достатнім для їх виправлення та перевиховання.
Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку суду колегією суддів не встановлено і в апеляціях не наведено.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляції слід залишити без задоволення.
Разом з тим колегія суддів вважає за необхідне змінити вирок суду, зазначивши у вироку Подільського районного суду м. Києва від 07 березня 2017 року, яким ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.368 КК України в редакції закону, який діяв на момент вчинення злочину, а саме №1508-VI від 11 червня 2009 року зі змінами від 21.12.2010 року.
Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України 1960 року, п.п. 11,13 розділу XI Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України (в редакції 2012 року) колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляції підсудного ОСОБА_7 зі змінами, захисника ОСОБА_8 в інтересах підсудного ОСОБА_6 зі змінами, підсудного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Подільського районного суду м. Києва від 07 березня 2017 року щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 змінити.

Зазначити у вироку Подільського районного суду м. Києва від 07 березня 2017 року, яким ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.368 КК України в редакції закону, який діяв на момент вчинення злочину, а саме №1508-VI від 11 червня 2009 року зі змінами від 21.12.2010 року.
У решті вирок суду залишити без змін.
Ухвалу апеляційного суду може бути оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня набрання вироком законної сили.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3