Номер провадження: 11-сс/785/488/15
Номер справи місцевого суду: 521/3468/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2015 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

апелянта ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Малиновського райсуду м. Одеси від 06.03.2015 р.,

встановив:
Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого СВ Малиновського РВ ОСОБА_8 , погодженого з прокурором прокуратури Малиновського району м. Одеси ОСОБА_9 , в рамках кримінального провадження №0000852 та накладено арешт на автомобіль марки BMW E60/5231, д/н НОМЕР_1 , вилучений у гр. Асламі ОСОБА_10 , а також на документи до нього, а саме свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 від 29.06.2012 року та на довіреність на вказаний автомобіль серії НОМЕР_3 на його ім`я. Окрім того, ухвалою передбачено зазначений автомобіль помістити на штрафний майданчик №1, розташований за адресою: м. Одеса, вул. Ленінградське шосе, 5.

Обґрунтовуючи накладення арешту, слідчий суддя зазначив, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права власника майна, оскільки без застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження неможливо виконати завдання провадження в частині захисту прав та законних інтересів особи, потерпілої від злочину.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 зазначив, що арешт накладено судом необґрунтовано та в подальшому потреба в застосуванні цього заходу відпала, оскільки:

- в оскаржуваній ухвалі слідчий суддя необґрунтовано вказав, що він підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, хоча на час розгляду клопотання про арешт майна та до теперішнього часу підозру у вчиненні злочину останньому не оголошено;

- до теперішнього часу органами досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню не визнано особу (потерпілого), якій завдано матеріальної шкоди та цивільного позову у провадженні не заявлено;

- в даному випадку слідчий суддя мав можливість не накладати арешт, а заборонити розпоряджатися майном на час проведення досудового слідства, як це передбачено ч. 4 ст. 170 КПК України;

- слідчий суддя не врахував, що з 12.02.2015р. по 06.03.2015 р. працівники Малиновського РВ незаконно, без судового рішення, утримували його автомобіль та вилучені документи, грубо порушуючи його конституційні права;

- окрім того, слідчим суддею не було враховано, що з 2014 р. він має вид на проживання в Україні, постійно мешкає зі своєю родиною в АДРЕСА_1 , де він зареєстрований, а поїхати в Луганську область та взяти необхідні документи в ДАІ він не має можливості, оскільки там відбуваються бойові дії;

- на даний час потреба в застосуванні заходу у виді арешту майна відпала, оскільки органами досудового розслідування за тривалий час не встановлено, що він причетний до вчинення якого-небудь злочину, за який необхідно накладати арешт на його майно.

У зв`язку з вищевикладеним, скаржник просив ухвалу слідчого судді скасувати та передати йому його майно на відповідальне зберігання на час проведення досудового слідства.

Заслухавши доповідача, апелянта, який підтримав доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку....

Частина 2 цієї ж статті передбачає, що слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, у відповідності до якої, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

У відповідності до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Апеляційний суд вважає доводи скаржника про те, що слідчий суддя не врахував, що з 12.02.2015 р. по 06.03.2015 р. працівники ОСОБА_11 незаконно, без судового рішення, утримували його автомобіль та вилучені документи такими, що спростовуються матеріалами справи з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів провадження, а саме до вхідного штампу, клопотання про арешт майна було вперше подано до суду 13.02.2015 р. (а.п. 5), тобто був дотриманий встановлений вищевказаними вимогами закону строк, однак ухвалою слідчого судді Малиновського райсуду м. Одеси від 17.02.2015 р. клопотання було повернуто прокурору для усунення виявлених недоліків (а.п. 4), а вже виправлене клопотання про арешт майна було подано до суду 04.03.2015 р. (а.п. 1-3) та розглянуто 06.03.2015 р. (а.п. 21-23), що свідчить про відсутність будь-яких порушень кримінального процесуального закону зі сторони співробітників ОСОБА_11 .

Доводи апелянта щодо того, що в оскаржуваній ухвалі слідчий суддя необґрунтовано вказав, що він підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України є обґрунтованими, однак зазначення слідчим суддею в ухвалі вказаних відомостей не є істотним порушенням, а лише опискою, яка не являється підставою для скасування оскаржуваної ухвали як незаконної.

Твердження апелянта про те, що до теперішнього часу органами досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню не визнано особу (потерпілого), якій завдано матеріальної шкоди та цивільного позову у провадженні не заявлено, не свідчить про те, що відпала підстава для арешту майна, оскільки склад злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, не передбачає обов`язкової наявності потерпілого та завдання будь-якої майнової шкоди, натомість, враховуються інші обставини, передбачені ч. 2 ст. 170 КПК України.

Доводи скаржника щодо того, що в даному випадку слідчий суддя мав можливість не накладати арешт, а заборонити розпоряджатися майном на час проведення досудового слідства апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки в мотивувальній частині ухвали слідчий суддя вказав, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права власника майна.

Апеляційний суд вважає доводи апелянта про те, що на даний час потреба в застосуванні заходу у виді арешту майна відпала, оскільки органами досудового розслідування за тривалий час не встановлено, що він причетний до вчинення якого-небудь злочину помилковими, оскільки арешт накладається на майно, зокрема на автомобіль та документи до нього, у зв`язку з тим, що воно підпадає під ознаки, передбачені ч. 2 ст. 167 КПК України, та по зазначеним документам на теперішній час призначені експертизи.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя об`єктивно врахував обставини справи, підстави, що вказують на те, що майно, зокрема автомобіль та документи до нього, вилучені у ОСОБА_7 , відповідає критеріям, зазначеним в ч. 2 ст. 167 КПК України, тому приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 167, 170, 171, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_12 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 06.03.2015 року про накладення арешту в рамках кримінального провадження №0000852 на автомобіль марки BMW E60/5231, д/н НОМЕР_1 , вилучений у ОСОБА_7 , а також свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 від 29.06.2012 року, та довіреність на вказаний автомобіль серії НОМЕР_3 на його ім`я залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4