Справа № 1-110/11
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12-14.12.2017 року м. м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Турки Львівської області, українця, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України

за участю обвинуваченого ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:
органом досудового слідства ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що останній 15.07.2010 року, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичних засобів без мети збуту зберігав у своєму портфелі наркотичну речовину канабіс. В подальшому ОСОБА_5 , продовжуючи свою злочинну діяльність, направився на вул. Личаківську до «Винниківського ринку», де близько 23 год. був зупинений працівниками Личаківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області. В ході проведення огляду портфеля ОСОБА_5 в ньому був виявлений паперовий згорток з подрібненою речовиною рослинного походження, що згідно висновку експерта являється канабісом та відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса канабісу в перерахунку на висушену речовину становить 7,04 грам.

Таким чином, як вбачається із зміненого в суді обвинувачення згідно постанови від 22.12.2014 року ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він своїми умисними діями, які виразились у незаконному зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.309 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 своєї вини в інкримінованому йому злочині, передбаченому за ч.1 ст.309 КК України не визнав та у судовому засіданні надав наступні покази. 15.07.2010 року у власних справах поїхав на вул.Личаківську у м.Львові. Близько 20:00 год. зупинився в районі Винниківського ринку. Коли виходив з машини, розсипались речі із його портфеля, які він згорнув та знову поклав у портфель. Після чого перейшов через вул.Личаківську на протилежну сторону. На вул.Чергінівській біля магазину на куті до нього підійшло четверо людей, які були вдягнені у цивільний одяг. Один із них був на прізвище ОСОБА_6 , інший ОСОБА_7 , а також працівник карного розшуку на ім`я « ОСОБА_8 » та «курсант». При цьому ОСОБА_8 та «курсант» у справі не згадуються. Двоє з вказаних людей зупинились перед ОСОБА_5 та сказали, щоб він їхав з ними у райвідділ міліції розбиратися. ОСОБА_5 представився працівником міліції, показавши службове посвідчення. Натомість ОСОБА_6 витягнув кайданки. В райвідділ поліції ОСОБА_5 доставили автомобілем марки шеврове чорного кольору, за кермом якого був ОСОБА_6 . Завели на 4 поверх райвідділу в один з службових кабінетів, тримали десь 2-3 год. В даному кабінеті з ОСОБА_5 весь час перебувала особа на ім`я « ОСОБА_8 ». О 21 год. ОСОБА_5 зателефонував своїй дружині та сказав, що затримується. О 2 год. ночі ОСОБА_5 завели в сусідній кабінет, де були ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , курсант. Близько 03:00 год. завели понятих, міліціонери показали на ОСОБА_5 і повідомили: « саме у нього вилучили наркотики». Даний факт ОСОБА_9 повністю заперечував, протестував, просив перевірити документи понятих, однак вони жодних документів не мали. В подальшому, ОСОБА_7 показав понятим пом`ятий згорток газети та сказав, що це наркотики. Портфель ОСОБА_5 оглядав лише ОСОБА_7 без понятих. Після цього роздрукували рапорт і два пояснення, які були вже готові. Потім лише роздрукували бірки і ОСОБА_5 їх підписав близько 3-3:30 год. ночі, а потім вже підписували бірки працівники міліції і поняті. Протокол вилучення підписати ОСОБА_5 не дали, оскільки останній заявив, що підпише із зауваженнями. Разом з тим, при оголошенні в суді відповіді з НДЕКЦ (т.1 а.с.151-153) обвинувачений ОСОБА_5 додатково пояснив, що це був не той паперовий згорток у райвідділі поліції та не та бірка, оскільки при опечатуванні речового доказу підписувалися ще два працівники міліції, а також підсудний з метою убезпечити себе від можливої підміни. Відтак, обвинувачений ОСОБА_5 в суді ствердив, що у нього паперового згортку із наркотичних засобів не було взагалі, йому не відомо яким чином працівники міліції проводили виїмку неіснуючого в нього наркотичного засобу. Звернув увагу суду на факт, що в матеріалах кримінальної справи відсутня інформації щодо присутніх 15.07.2010 року з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 працівника карного розшуку на ім`я « ОСОБА_8 » та курсанта. Останнього ОСОБА_5 бачив рік після вказаної події в лейтенантських погонах.
Заслухавши покази обвинуваченого ОСОБА_5 , покази свідків, дослідивши та проаналізувавши надані стороною обвинувачення та стороною захисту докази в їх сукупності, дослідивши матеріали кримінальної справи, суд приходить до висновку про недоведеність стороною обвинувачення вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Приймаючи рішення про виправдання підсудного ОСОБА_5 за ч.1 ст.309 КК України, суд виходить із того, що ні під час досудового слідства, ні під час судового розгляду, стороною обвинувачення не було наведено достатньо доказів вини вчинення ОСОБА_5 злочину поза розумним сумнівом, а можливість здобуття інших доказів вичерпана і не пропонується прокурором.
В основу обвинувачення покладені покази свідків працівників міліції, котрі брали участь в оперативних заходах що стосувались обвинуваченого ОСОБА_5 .
Так, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 повідомив суду, що підтверджує свої покази дані на досудовому слідстві, однак надав суду відмінні згаданим показам.
Відтак, як вбачається з оголошеного та дослідженого в судовому засіданні протоколу допиту від 25.08.2010 року (т.1 а.с.96-99) свідок ОСОБА_7 пояснив, що близько 23 год. помітивши невідомого чоловіка, вчотирьох підійшли до нього та представились працівниками міліції та показали службові посвідчення. Працівником податкової міліції ОСОБА_5 не представлявся. ОСОБА_5 настоював на тому, що заборонених речей немає. Шукали понятих, огляд і вилучення речей розпочалось близько 01:30 год. 16.07.2010 року. ОСОБА_7 невідомо чи ОСОБА_10 раніше судимий. Це ж саме може повідомити про другого понятого ОСОБА_11 . При огляді в правій кишені штанів ОСОБА_5 було виявлено посвідчення працівника податкової міліції, видане на його ім`я. В портфелі ОСОБА_5 було виявлено паперовий згорток з подрібненою речовиною темно-зеленого кольору, яка по виду нагадувала канабіс. Згорток був у формі конверта, що за аркуш не пригадує.
Згідно матеріалів перевірки прокуратури Личаківського району м.Львова свідок ОСОБА_7 щодо обставин затримання ОСОБА_5 вказував, що останній на місці затримання одразу представився працівником податкової міліції та показав службове посвідчення (т.1 а.с.169-170).
Під час очної ставки 31.08.2010 року (т.1 а.с.156-157) та додаткового допиту 01.09.2010 року (т.1 а.с.169-170) ОСОБА_7 вказав наступне. Помітивши ОСОБА_5 , вирішив сам підійти до нього для перевірки. Спочатку підійшов сам та запитав, чи має він щось закурити. На дане запитання ОСОБА_5 відповів ствердно. Після чого до них підійшли решта працівників Личаківського РВ. Підходив до ОСОБА_5 , щоб його не злякати. Дані про те, що ОСОБА_5 може займатись збутом наркотиків були лише оперативною інформацією, яка не була підтвердженою, оскільки потребувала перевірки. Даних обставин раніше не повідомляв, оскільки це була неперевірена оперативна інформація.
Вже в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 вказав, що затримання обвинуваченого ОСОБА_5 було 10 років тому, коли свідок працював на посаді начальника БНОН Личаківського райвідділу міліції. Події мали місце ввечері приблизно о 19:00 год., надворі ще було світло. Підійшли до обвинуваченого ОСОБА_5 разом із ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , оскільки були підозри, що він може мати наркотики. Обвинувачений працівником податкової міліції не представлявся та не представив документи, що посвідчують його особу. В подальшому, ОСОБА_5 доставили до райвідділу міліції. Огляд та вилучення речей розпочалось близько 01:30 год. 16.07.2010 року. Поняті ОСОБА_14 та ОСОБА_15 відомі свідкові як раніше судимі громадяни. При огляді портфеля підсудного було виявлено паперовий згорток з подрібненою речовиною темно-зеленого кольору, яка по виду нагадувала канабіс.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 також підтримав свої покази, надані на досудовому слідстві, однак у суді не зміг пригадати обставин затримання обвинуваченого ОСОБА_5 та вилучення в нього наркотичної речовини 16.07.2010 року. Пригадав лише, що це відбувалось на вул. Чернігівській у м.Львові.

Як вбачається з дослідженого та перевіреного в судовому засіданні протоколу допиту свідка ОСОБА_6 від 04.09.2010 року (т.1 а.с.183-187) затримання ОСОБА_5 мало місце о 23 год. До ОСОБА_5 перший підійшов ОСОБА_7 ОСОБА_5 не повідомляв про те, що є працівником податкової міліції, він точно це пригадує.

З протоколу очної ставки від 04.09.2010 року (т.1 а.с.188-191) ОСОБА_6 вказує час затримання ОСОБА_5 інший - 22.30 год.

Згідно матеріалів перевірки прокуратури Личаківського району м.Львова (т.1 а.с.15-82) свідок ОСОБА_6 , як і ОСОБА_7 , повідомляє протилежне. А саме, що ОСОБА_5 на місці затримання одразу представився працівником податкової міліції та показав службове посвідчення.

Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_16 у суді не змогли дати чітких пояснень щодо обставин справи, оскільки таких не пригадують. Дані покази на досудовому слідстві підтримали.

З досліджених та перевірених в судовому засіданні протоколів допитів від 25.08.2010 року, від 26.08.2010 року, протоколів додаткових допитів від 28.08.2010 року (т.1 а.с.103-105, 106-108, 128-129, 130-131) свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_16 надали покази ідентичні показам свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Таким чином, суд приходить до висновку, що покази свідка ОСОБА_7 суперечать його ж показам, наданим на досудовому слідстві (т.1 а.с.96-99).

Крім того, із матеріалів перевірки Личаківської прокуратури м.Львова (т.1 а.с.22-23) вбачається, що свідок ОСОБА_7 вказував на представлення обвинуваченим ОСОБА_5 працівником податкової міліції, показавши службове посвідчення. Окрім цього, свідок вказує на зовсім інший час 16.07.2010 року, коли обвинувачений був виявлений на перехресті вулиць Личаківська-Чернігівська у м.Львові, а саме о 23:00 год.

Аналогічний час зазначений і у протоколах допиту свідків ОСОБА_6 від 04.09.2010 року (т.1 а.с.183-187), ОСОБА_13 від 25.08.2010 року (т.1 а.с.103-105) та ОСОБА_16 від 26.08.2010 року (т.1 а.с.106-108). Натомість у як встановлено судом в протоколі очної ставки від 04.09.2010 року (т.1 а.с.188-191) між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , останні вказують на 22:30 год.

Крім того, згідно даних матеріалів перевірки Личаківської прокуратури м.Львова (т.1 а.с.20-21, а.с.24-25, а.с.26-27), згадані вище свідки також показали, що ОСОБА_5 представився їм працівником податкової міліції, показавши службове посвідчення.

З досліджених в судовому засіданні протоколів допитів свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 вбачається, що покази даних свідків викладені абсолютно однаково за змістом, однаково побудовані речення фрази та абзаци, навіть допущені ті ж самі помилки, що свідчить про те, що такі покази були скоординовані, узгоджені та копіювалися слідчим.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини у рішенні від 12.06.2008 року у справі № 32092/02 «Яременко проти України» в наведеній ситуації «Суд вважає дивовижним той факт, що ... дали досить докладні показання, які, на думку слідчого, не містили ніяких розбіжностей або суперечливих моментів. Такий ступінь узгодженості між показаннями дає підстави для підозри, що їхні детальні пояснення було ретельно скоординовано. Проте національні суди вважали такі детальні показання незаперечним доказом їхньої достовірності і використали їх, незважаючи на те, що ці показання не підтверджуються жодними іншими матеріалами. За таких обставин існують серйозні підстави припускати, що ці показання були здобуті всупереч волі».

Допитаний в судовому засіданні в режимі відео конференції свідок ОСОБА_14 , який відбуває покарання в Личаківській виправній колонії Львівської області (№30) не пригадав жодних обставин по даній кримінальній справі. Навіть після оголошення в судовому засіданні протоколів його допитів теж нічого не міг пригадати. Щодо належності йому підписів в таких протоколах свідок не зміг відповісти ствердно, що підписи належать саме йому. Натомість свідок підтвердив факт свого засудження, а також те, що знає працівника міліції на прізвище ОСОБА_7 . Крім того, свідок ОСОБА_14 ствердив, що у 2010 році в Личаківському РВ не був, а обвинуваченого ОСОБА_5 взагалі не знає та ніколи не бачив.

Свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , допитані у судовому засіданні надали наступні пояснення. Обвинуваченого ОСОБА_5 знають, оскільки працювали з ним у податковій міліції. Крім того, повідомили суду, що обвинувачений ОСОБА_5 , як їм відомо, жодних наркотиків не вживав, займався спортом. Про обставини затримання їм відомо зі слів ОСОБА_5 .
У зв`язку із смертю свідка ОСОБА_15 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ), що стверджується відповіддю ВАДРГРФО ГУ ДМСУу Львівській області від 24.07.2017 року, такий допитаний у суді не був.
Із оголошеного та дослідженого в судовому засіданні протоколу допиту свідка ОСОБА_14 від 25.08.2010 року (т.1 а.с.100-102) вбачається, що у 2000 році він був засуджений Залізничним районним судом м. Львова за ч.2.ст.140, ч.2 ст.229-6 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, до цього двічі був засуджений Личаківським районним судом м.Львова за ч.2 ст.140 КК України. Крім того, свідок підтвердив, що був залучений до проведення вилучення наркотичної речовини, проводив слідчу дію працівник міліції ОСОБА_7 , якого він раніше знав та який неодноразово викликав його як раніше судимого для перевірки його причетності до скоєння різних злочинів. Разом з тим, 15.07.2010 року свідок був в якості понятого при вилученні у невідомого йому чоловіка паперового згортку із речовиною темно-зеленого кольору, за участю оперуповноваженого карного розшуку ОСОБА_7 , котрий неодноразово його викликав як раніше судимого для перевірки причетності до скоєння різних злочинів. Окрім того, факт притягнення за вищенаведеними статтями кримінального кодексу до кримінальної відповідальності підтверджується вимогою УІЗ ГУНП у Львівській області за «1395/42-13/01-17 від 24.07.2017 року.

Згідно оголошеного протоколу допиту свідка ОСОБА_15 від 30.08.2010 року (т.1 а.с.137-138), останній був двічі засуджений, а саме у 2007 році Личаківським районним судом м. Львова за ч.1 ст.309 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі та в 2001 році - за ч.1 ст.309 КК України до 1 року позбавлення волі. Щодо обставин вилучення наркотичного засобу у ОСОБА_5 , зазначені аналогічні пояснення, даними ОСОБА_14 .

Згідно вимог ч.3 ст.127 КПК України (в редакції 1960 року) як поняті запрошуються особи, не заінтересовані в справі. Однак, слідчим в супереч даних вимог законодавства були залучені в якості понятих свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . А тому, суд приходить до переконання, що очевидним є той факт, що дані поняті є залежними від працівників міліції. Не зважаючи на те, що дані свідки були раніше неодноразово судимі за злочини у сфері обігу наркотичних речовин, такі запрошувались працівниками міліції в якості понятих для проведення слідчої дії вилучення наркотичного засобу. Крім того, дані поняті перебувають у справі в якості основних свідків сторони обвинувачення.

Враховуючи викладене, понятими було залучено осіб, які були прямо залежні від працівників міліції, що не відповідає вимогам ст.127 КПК України (в редакції 1960 року) щодо незаінтересованості понятих, а тому свідчить про те, що покази таких не можуть бути об`єктивними.

Наведені вище обставини ставлять під сумнів і законність проведення слідчої дії вилучення, яка оформлена протоколом від 16.07.2010 року розпочатого о 01 год. 30 хв., завершеного о 02 год. 00 хв. (а.с.4) та сам факт вилучення наркотичного засобу в обвинуваченого ОСОБА_5 . Враховуючи, що в якості понятих були залучені раніше судимі особи, про що було достовірно відомо працівникам міліції, суд не бере до уваги протокол вилучення від 16.07.2010 року (т.1 а.с.4) як допустимий доказ в розумінні ст.65 КПК України. Дане твердження узгоджується із позицією Верховного Суду України, висловлену у постанові №5-2146км08 від 24.06.2008 року.

Крім того, відповідно до висновку спеціаліста №3/1357 від 06.07.2010 року та висновку фізико-хімічної експертизи №3/1309 від 06.09.2010 року вилучена в обвинуваченого ОСОБА_5 речовина являється канабісом (марихуаною), що відноситься до наркотичних засобів, обіг яких заборонено (т.1 а.с.10-11, а.с.166-167).

Із дослідницької частини висновку спеціаліста №3/1357 від 16.07.2010 року вбачається, що експерту на дослідження надано паперовий згорток вилучений у ОСОБА_5 , який був поміщений у пакет та опечатаний біркою. На даній бірці були підписи лише двох понятих, при цьому підпису обвинуваченого ОСОБА_5 вже не було.

Згідно наданих на досудовому слідстві та перевірених в судовому засіданні показів понятих ОСОБА_14 (т.1 а.с.100-102) та ОСОБА_15 (т.1 а.с.137-138) не вбачається чи вони підтверджують чи заперечують факт підписання згаданої бірки обвинуваченим ОСОБА_5 .

Факт відсутності підпису обвинуваченого ОСОБА_5 на даній бірці опечатаного пакету із вилученим наркотичним засобом також підтверджується копіями фотоілюстрацій, скерованими заступником начальника НДКЦ ГУМВС України у Львівській області від 31.08.2010 року (т.1 а.с.151-153).

Крім того, як встановлено в судовому засіданні, після дослідження спеціалістом, вилучений у ОСОБА_5 згорток оглядався слідчим 31.08.2010 року (т.1 а.с.159) та повторно опечатаний після фізико-хімічної експертизи №3/1309 від 06.09.2010 року (т.1 а.с.165-167).

З наведеного вбачається, що спеціалістом та експертом, а також слідчим оглядався даний паперовий згорток, вилучений у ОСОБА_5 із іншою біркою. Що ставить під сумнів відповідність досліджуваного об`єкту наркотичного засобу, первинно вилученому та в свою чергу правильність зазначених висновків загалом.

Крім того, відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №4275 від 23.07.2010 року, факту вживання наркотичних засобів ОСОБА_5 не виявлено.

Окрім того, з дослідженого в судовому засіданні висновку судово-трасологічної експертизи №2226 від 10.06.2011 року (т.2 а.с.38-46) не встановлено чи залишений слід виявлений на аркуші паперу (у якому вилучено подрібнену речовину) належить обвинуваченому ОСОБА_5 .

Як встановлено в судовому засіданні, згідно висновку про проведення ботанічної експертизи від 24.05.2012 року (т.2 а.с.51-52) матеріал рослинного походження є неоднорідним, виділено різні частини тіла рослини, де листки та стебла масою 1,56 г, квітки та насіння масою 0,64 г та плоди.

Згідно наказу Міністерства охорони здоров`я №188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», зареєстрованому у Міністерстві юстиції України за № 512/4733 від 16.08.2000 року, канабіс - цілі або різного ступеня подрібнення будь-які частини рослини роду коноплі або їх суміш (за винятком дозрілого насіння). Виходячи з вказаної таблиці, невеликими розмірами канабісу є до 5,0 г. При цьому, марихуану одержують з листя і верхніх частин стебла конопель, в яких знаходиться діюча активна речовина конопель тетрагідроканнабінол (ТНС).

Таким чином, враховуючи зазначене, суд приходить до переконання про необґрунтованість пред`явленого обвинувачення ОСОБА_5 . Оскільки ще на стадії досудового слідства стороною обвинувачення не встановлено достовірних розмірів наркотичного засобу вилученого у ОСОБА_5 . Що в свою чергу свідчить про те, що органами досудового слідства не було з`ясовано в повній мірі наявность підстав для притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності.

Надані стороною обвинувачення докази на підтвердження вини ОСОБА_5 суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінальної справи, керуючись законом, оцінюючі кожний доказ з точки зори належності, допустимості, достовірності та вважає, що вищенаведені протокол вилучення, висновки дослідження та експертизи не можуть бути покладені в обґрунтування вини підсудного.
Як вбачається з рішення Конституційного Суду України у справі № 1-31/2011 від 20.10.2011 року за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення ч.3 ст.62 Конституції України, аналізуючи положення «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом», Конституційний Суд України приходить до висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина: з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних: не уповноваженою на те особою тощо.
Відповідно до п.3.2 даного Рішення, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
Даючи офіційне тлумачення положення ст.62 Конституції України, Конституційний Суд України враховує позицію Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ), згідно якої допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (рішення у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії», рішення у справі «Шабельник проти України»), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя, таємницю кореспонденції, на недоторканість житла тощо.
При цьому, Конституційний Суд України оцінює на предмет допустимості як доказів фактичних даних, що містять інформацію про скоєння злочину та які отримані не лише в результаті оперативно-розшукової діяльності уповноважених на це осіб, але й випадково зафіксовані фізичними особами, які здійснювали власні (приватні) фото-, кіно-, відео-, звукозаписи, або відеокамерами спостереження.
Відтак, Конституційний Суд України приходить до висновку, що подані будь-якою фізичною або юридичною особою речі або документи (фактичні дані) не відповідають вимогам допустимості доказів, якщо вони одержані з порушенням прав і основоположних свобод людини, закріплених в Конституції України.
Відповідно до ст. 67 КПК України (1960 року), суд здійснює оцінку доказів за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що протокол вилучення від 16.07.2010 року (т.1 а.с.4), висновок спеціаліста №3/1357 від 16.07.2010 року та висновок фізико-хімічної експертизи №3/1309 від 06.09.2010 року щодо вилученої під час огляду речовини у ОСОБА_5 не відповідають вимогам, встановленим законом, оскільки такі були здобуті з порушенням вимог КПК України, а тому не можуть бути визнані допустимими доказами.
Суд, надавши оцінку показам свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 та ОСОБА_13 , вважає такі недостовірними, так як вони непослідовні та містять безліч розбіжностей. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження поясненням свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 щодо їхньої участі у виявленні 15.07.2010 року обвинуваченого ОСОБА_5 та перебування останнього в райвідділі міліції 16.07.2010 року.
Згідно із ч.1 ст.65 КПК України (1960 року), доказами у кримінальній справі є фактичні дані, на підставі яких слідчий і суд встановлюють наявність чи відсутність суспільно небезпечного діяння, винність особи, яка вчинила це діяння, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до вимог ст.309 КК України, об`єктивна сторона цього кримінального правопорушення передбачає, наявність будь-яких умисних дій, пов`язаних з незаконним перебуванням наркотичних засобів або психотропних речовин у володінні винної особи.

Відтак, суд приходить до переконання, що стороною обвинувачення як на досудовому слідстві так і під час розгляду справи у суді не доведено факту володіння обвинуваченим ОСОБА_5 будь-якими наркотичними засобами, оскільки зібрані докази сторони обвинувачення не є беззаперечними, оцінка яким надана судом.
Пункт 2 статті 6 Конвенції проголошує право на презумпцію невинуватості. В основі цього права лежить принцип, згідно з яким особа, яку обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, має право на виправдувальний вирок у разі нестачі доказів проти неї і тягар подання достатніх доказів для доведення вини покладається на сторону обвинувачення. Недопустимість порушення таких принципів Європейський суд з прав людини засвідчив у справі «Тельфнер проти Австрії» від 20 березні 2001 року та «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 08 лютого 1996 року.
Зазначене також закріплене п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.06.1990 року №5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироків» з наступними змінами і доповненнями, де вказано на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.
Відповідно до ст. 22 КПК України (в редакції 1960 року), органи досудового слідства зобов`язані повно, всебічно та об`єктивно дослідити усі обставини справи, і дійшовши висновку про винуватість обвинуваченого у інкримінованому йому злочині, повинні обґрунтувати його достовірними й безсумнівними доказами.
При розгляді даної кримінальної справи судом встановлено, що жодного належного, допустимого та беззаперечного доказу на підтвердження вини підсудного у вчиненні інкримінованованого йому злочину органом досудового слідства не представлено.
У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 6.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний скоїв злочин, який ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого.
Згідно ст.62 Конституції України, п.п. 18, 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, відповідно до якого неприпустимо покладати на підсудного доведення своєї невинуватості, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 р. N 5, зі змінами, внесеними постановами Пленуму від 4 червня 1993 р. N 3 та від 3 грудня 1997 р. N 12, постановляється виправдувальний вирок за недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину.
Оцінюючи дослідженні судом докази в їх сукупності, суд вважає що прокурором не доведена винуватість ОСОБА_5 у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.309 КК України, а відповідно до вимог ч.4 ст.327 КПК України є підставою для прийняття рішення про визнання ОСОБА_5 невинним за пред`явленим йому обвинуваченням та його виправдання.

Речовий доказ по справі, а саме наркотичний засіб канабіс «марихуана» - слід знищити (т.1 а.с.160-161)

Витрати на проведення експертизи в розмірі 465,40 грн. покласти в рахунок держави.
З наведених міркувань та керуючись ст.ст. 323, 324, 327 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України - виправдати за недоведеністю участі ОСОБА_5 у вчиненні злочину.
Витрати на проведення експертизи в розмірі 465 (чотириста шістдесят п`ять гривень) грн. 40 коп. покласти в рахунок держави.
Речовий доказ наркотичний засіб канабіс «марихуана» - знищити.

Запобіжний захід ОСОБА_5 , до вступу вироку в законну силу, залишити попередній підписка про невиїзд.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Львівської області протягом п`ятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя ОСОБА_1