Справа № 131/518/13-к
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"15" березня 2018 р.

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іллінці подання начальника Іллінецького районного відділу з питань пробації ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, освіта неповна середня, непрацюючої від відбування покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України з іспитовим строком тривалістю три роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, призначеного вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 08.07.2013 року,

ВСТАНОВИВ:

Начальник Іллінецького РВ з питань пробації ОСОБА_4 звернувся до суду з поданням в якому просить звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням встановленого судом іспитового строку.

В поданні вказується, що, в період іспитового строку ОСОБА_5 . Іллінецьким районним судом вирішувалося подання про скасування іспитового строку ОСОБА_5 та направлення засудженої в місця позбавлення волі, в зв`язку із вчиненням ОСОБА_5 адміністративних правопорушень та ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 19.01.2015 року в задоволенні подання відмовлено.

Однак, зважаючи на те, що іспитовий строк встановлений ОСОБА_5 згідно вироку Іллінецького районного суду Вінницької області від 08.07.2013 року закінчився, начальник Іллінецького РВ з питань пробації звернувся до суду із даним поданням.

В судовому засіданні представник органу пробації ОСОБА_6 подання підтримала, просить його задоволити.

Прокурор ОСОБА_3 просить суд відмовити в задоволенні подання, оскільки ОСОБА_5 в період іспитового строку 19.07.2016 року вчинила злочин передбачений ч. 1 ст. 296 КК України.

Засуджена ОСОБА_5 просила суд звільнити її від відбування покарання.

Суд, розглянувши подання начальника Іллінецького РВ з питань пробації, заслухавши пояснення учасників його розгляду приходить до слідуючого висновку.

Відповідно до ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

У відповідності до ч. 1 ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Так, ОСОБА_5 засуджена згідно вироку Іллінецького районного суду Вінницької області від 08 липня 2013 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, у відповідності до ст. 75 КК України, звільнена від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком тривалістю 3 роки з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Під час іспитового строку ОСОБА_5 притягувалася до адміністративної відповідальності, однак іспитовий строк встановлений судом у встановленому Законом порядку їй не скасовано, тому не зважаючи на це іспитовий строк закінчив свою дію 08.07.2016 року.

За таких обставин наявні підстави для звільнення засудженої ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання.

Суд не бере до уваги доводи прокурора про вчинення ОСОБА_5 24.04.2016 року злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, як підставу для відмови в задоволенні вказаного подання, оскільки у відповідності до ч. 1 ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 2 КК України, ч. 1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

При цьому суд зважає на те, що згідно рішення СПЛ у справі «Барбера, Мессегеу і Джабардо проти Іспанії» від 06.11.1988 року вимагає, щоб судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, оскільки обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь який сумнів трактується на користь підсудного. Також суд бере до уваги позицію ЄСПЛ висловлену в рішенні від 22.04.2010 року у справі «Фатуллаєв проти Азербайджану» де ЄСПЛ зазначив, що презумпція невинуватості, втілена в п. 2 ст. 6 Конвенції, є одним із елементів справедливого кримінального судочинства, що забороняє передчасне висловлювання як самим судом, так і представниками інших органів влади думки, що особа, яка «обвинувачується у кримінальному злочині», є винною до того, як це доведено в законному порядку. ЄСПЛ послідовно дотримується підходу, відповідно до якого принцип презумпції невинуватості порушується, якщо судове рішення або твердження офіційної особи щодо особи, яка обвинувачується в скоєнні злочину, схиляє до думки про те, що вона винна до того, як її винуватість була встановлена в законному порядку.

За таких обставин суд приходить до переконливого висновку, що подання слід задоволити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 17, 78 КК України, ст.ст. 17, 372, 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_5 від покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, у відповідності до ст. 75 КК України, звільнену від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком тривалістю 3 роки з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України, призначеного за вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 08 липня 2013 року по ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку з закінченням іспитового строку.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

На ухвалу може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: