Справа № 471/794/17-к
Провадження №1-кп/471/9/18
Номер рядка звіту 2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 березня 2018 року

Братський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду с-ща Братське Миколаївської області кримінальне провадження зареєстроване до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000305 від 28.07.2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Кудрявське Братського району Миколаївської області, громадянки України, освіта середня, заміжньої, маючої на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працюючої, не судимої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

27 липня 2017 року близько 22 годин 30 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись на березі біля водоймища в с. Крива Пустош Братського району Миколаївської області, на ґрунті особистих неприязних відносин вчинила сварку з ОСОБА_6 , в ході якої у ОСОБА_4 виник умисел на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень. Після чого, ОСОБА_4 продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, при цьому усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його небезпечні наслідки, умисно нанесла не менше трьох ударів руками в область обличчя ОСОБА_6 та один удар ногою в область лівого гомілково-стопового суглобу, чим спричинила останньому тілесні ушкодження у вигляді саднів в ділянці обличчя та садна в лівому гомілково-стоповому суглоба, які згідно висновку експерта № 401 від 28.07.2017 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитана щодо кримінального провадження обвинувачена ОСОБА_4 у скоєні злочину визнала себе винною, та показала суду, що 27 липня 2017 року ввечері вона перебувала в с. Кудрявське Братського району біля водоймища, де також знаходився і ОСОБА_6 , який спровокував з нею сварку. Вона вдарила його по обличчю та штовхнула, він упав. Умислу на спричинення йому тілесних ушкоджень у неї не було, у скоєному щиро кається. Заявлений цивільний не визнає, оскільки він не підтверджений належними доказами.

Крім показів обвинуваченої, її вина повністю доводиться дослідженими у суді наступними доказами.

Так, потерпілий під час судового розгляду суду показав, що він є старшим від громади села за доглядом за ставком та 27.07.2017 року з ОСОБА_7 охороняли ставок. Приїхала ОСОБА_4 поставила сітки, вони їй зробили зауваження, вона почала лаятися з ОСОБА_7 , а потім підійшла до нього, ОСОБА_6 та вдарила його по обличчю і штовхнула у воду. В результаті таких дій обвинуваченої йому завдано тілесних ушкоджень, він вимушений був звернутися до лікаря-стоматолога для протезування зубів, купляти ліки для лікування.

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що вони з ОСОБА_6 охороняли ставок. Це було восени або влітку 2017 року. Приїхала обвинувачена з чоловіком та братом. ОСОБА_4 почала сваритися з ОСОБА_6 вдарила його по обличчю та штовхнула в воду. Він, свідок, хотів зателефонувати в поліцію, але ОСОБА_4 відібрала у нього телефон. Конфлікт у потерпілого з обвинуваченою виник через ставок, який ОСОБА_4 раніше орендувала, проте договір оренди закінчився у квітні 2017 року, однак обвинувачена все рівно вважає, що ставок належить їй.

Відповідно висновку експерта № 401 від 28.07.2017 року тілесні ушкодження у ОСОБА_6 виникли від дії тупого (тупих) предмета (предметів) як з обмеженою так і не обмеженою контактуючою поверхнею. Не виключається вірогідність утворення саден від ударів руками та ногами по всім частинам тіла.

За таких обставин суд вважає, що вина обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення доведена повністю, а дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Потерпілим ОСОБА_6 до початку судового розгляду кримінального провадження пред`явлено цивільний позов до обвинуваченої про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, відповідно до якого, просить стягнути з обвинуваченої 1800,00 грн. матеріального та 5000 грн. морального збитку.

Вирішуючи питання щодо заявлених позовних вимог суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується особою яка таку шкоду заподіяла.

При обґрунтуванні розміру збитків, завданих неправомірними діями обвинуваченої ОСОБА_4 позивачем зазначено, що останньою було завдано матеріального збитку на загальну суму 1800,00 грн., це витрати на лікування та на протезування, однак обвинувачена не відшкодувала завданий збиток. На підтвердження понесених витрат позивач надав фіскальні чеки на придбання ліків та бензину.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Проте, позивачем не доведено, що йому призначалося лікування, не надано рецепту лікаря чи будь-якої іншої виписки лікаря в якій було б прописане лікування, подана довідка лікаря-стоматолога про проведення протезування не є належним фінансовим документом, який підтверджує оплату цих послуг. Що стосується витрат на бензин, то вони також не обгрунтовані, позивачем не доведено, що він саме в той день, якими датовані чеки їздив до лікаря або на слідчі дії. Таким чином, заявлений позов в частині матеріальної шкоди позивачем не доведений, тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Що стосується стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, спричинена фізичній особі неправомірними діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка його спричинила при наявності його вини.

Суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища (ч. 4 ст. 1193 ЦК України).

Враховуючи обставини справи, доводи, викладені потерпілим в обгрунтування розміру завданої моральної шкоди, глибини фізичних та душевних страждань, виходячи з принципів розумності, справедливості, оскільки завданими протиправними діями потерпілому спричинено легкі тілесні ушкодження у вигляді синців, суд приходить до висновку про те, що цивільний позов, в частині стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню зі стягненням на користь потерпілого моральної шкоди у розмірі 1000,00 грн.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_4 раніше не судима за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, враховуючи висновок органу з питань пробації, суд вважає за можливе у даному конкретному випадку, призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді 100 годин громадських робіт, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нового злочину.

В судовому засіданні захисником обвинуваченої заявлено клопотання про застосування до обвинуваченої ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році", та звільнити її від відбування покарання, оскільки вона має двох неповнолітніх дітей, на момент розгляду справи не позбавлена батьківських прав щодо них.

Прокурор та потерпілий в судовому засіданні не заперечували проти застосування до обвинуваченого ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році".

Як встановлено ст.85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст.86 КК України).

Відповідно до п.в ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Так, у судовому засіданні встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 має двох дітей, сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_4 амністії, передбачених ст.4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.9 Закону України "Про амністію у 2016 році", судом не встановлено, амністія до неї не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинувачену поширюється дія Закону України "Про амністію у 2016 році", а тому вона підлягає звільненню від відбування покарання.

Керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винною в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді ста годин громадських в зв`язку з амністією, відповідно до п. "в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році".

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 1000 (одну тисячу) гривень 00 копійок в рахунок відшкодування завданої потерпілому моральної шкоди.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Миколаївської області через Братський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1