Справа № 468/1626/17-к
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
З клопотання та долучених матеріалів вбачається, що 26.11.2017 року в с. Новоєгорівка Баштанського району невідомі особи незаконно скуповували металобрухт.
26.11.2017 року працівниками поліції було проведено огляд та вилучення автомобіля марки «ГАЗ 3302» н.з. НОМЕР_1 , в якому знаходився металобрухт, які постановою слідчого від 27.11.2017 року визнано речовим доказом по вказаному кримінальному провадженню.
30.11.2017 року було проведено зважування вилученого металобрухту, вага якого склала 880 кг.
Слідчий вважає, що арешт вказаного автомобіля та металобрухту забезпечить можливу конфіскацію та збереження вказаних речових доказів й тому необхідно накласти на них арешт.
Заслухавши слідчого, який підтримав клопотання та просив його задовольнити, вважає, що без автомобіля ГАЗ не можливо було б здійснити злочин купити 880 кг. металобрухту, тому автомобіль є знаряддям злочину, вислухавши володільця автомобіля ОСОБА_4 , який заперечував проти задоволення клопотання про арешт автомобіля, який він використовує для заробітку та утримання сім`ї, та металобрухту, придбаного ним у місцевих мешканців, вивчивши матеріали клопотання (витяг з кримінального провадження; копію протоколу огляду місця події від 26.11.2017 року та фототаблицю до нього; копію заяви ОСОБА_4 ; копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу; копію посвідчення водія; копії протоколів допиту свідків; копію постанови про визнання речовими доказами; копію акта зважування з фототаблицею; копії протоколів пред`явлення особи для впізнання; копії протоколів огляду з фототаблицями) та оглянувши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що в клопотання підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
З тексту клопотання слідує, що слідчий просить накласти арешт на транспортний засіб з метою його збереження як речового доказута з метою можливої конфіскації. При цьому, відомості до ЄРДР за даним фактом внесені за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України, санкція якої, в нинішній її редакції, не передбачає конфіскації.
Крім того, при розгляді клопотання слідчим не було доведено належним чином той факт, що злочин, передбачений ст. 213 ч.1 КК України (а саме здійснення прийому брухту кольорових і чорних металів фізичними особами) був вчинений з використанням даного транспортного засобу саме як знаряддям вчинення злочину, оскільки, на переконання слідчого судді, знаряддям вчинення злочину буде тільки той об`єкт чи річ, без якої даний злочин неможливо вчинити. В усіх інших випадках відсутні достатні підстави вважати, що такий об`єкт має ознаки знаряддя злочину. В даному ж випадку об`єктивна сторона складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України не передбачає необхідність заволодіння чи розпорядження (переміщення, розпорядження) брухтом чорних металів, а для вчинення даного злочину достатньо здійснити прийом металобрухту фізичною особою незалежно від ваги такого металобрухту, тобто склад злочину є формальним. Тому слідчий суддя не погоджується з позицією слідчого, що даний транспортний засіб є знаряддям вчинення незаконного прийому брухту чорних металів за ч.1 ст. 213 КК України. Більш того, такий транспортний засіб і не визнаний знаряддям злочину відповідним рішенням слідчого.
Відповідно до ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. Крім того, підставою арешту майна з метою збереження речових доказів згідно з ч.3 ст. 170 КПК України є відповідність такого майна, критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України, яка в свою чергу встановлює конкретні критерії, за якими майно може бути визнане речовим доказом в справі.
Таким чином, оскільки під час розгляду клопотання слідчим не було доведено необхідність накладення арешту на автомобіль «ГАЗ 3302» н.з. НОМЕР_1 та те, що вказаний автомобіль відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України, та є знаряддям вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України, - в задоволенні клопотання про арешт автомобіля «ГАЗ 3302» н.з. НОМЕР_1 належить відмовити.
Що ж стосується питання арешту 880 кг брухту чорних металів, то вказані речі дійсно можуть бути речовим доказом незаконного прийому брухту чорних металів, відповідають критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України як предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, а тому мають бути арештовані для їх збереження в якості речового доказу.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст.170-173 КПК України, слідчий суддя
Накласти арешт на 880 кг брухту чорних металів, вилучених слідчим в ході огляду місця події 26.11.2017 року та визнаних речовим доказом постановою слідчого від 27.11.2017 року.
Заборонити користуватись, розпоряджатися та відчужувати вказане майно до скасування його арешту у встановленому КПК України порядку.
Ухвала в частині арешту майна підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: