11-кп/775/67/2018(м)
222/1523/15-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

представника КВІ ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

засудженого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Донецької області у м.Маріуполі кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 на ухвалу Володарського районного суду Донецької області від 30 жовтня 2015 року, якою задоволено подання начальника Володарського МВ КВІ УДПтСУ в Донецькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Володарське, Володарського районк, Донецької області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого вироком Володарського районного суду Донецької області від 27 серпня 2014 року за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням (іспитовим строком три роки), з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Володарського районного суду Донецької області від 27 серпня 2014 року ОСОБА_9 визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням (іспитовим строком три роки), з покладанням на нього обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України.

23 вересня 2015 року до Володарського районного суду Донецької області надійшло подання інспектора Володарського МВ КВІ УДПтСУ в Донецькій області про вирішення питання щодо скасування іспитового строку та направлення ОСОБА_9 для відбування призначеного покарання, відповідно до ч.2 ст.78 КК України.

Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 30 жовтня 2015 року подання інспектора Володарського МВ КВІ УДПтСУ в Донецькій області задоволено. Скасовано звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням, останнього направлено для відбування покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, призначене вироком Володарського районного суду Донецької області від 27 серпня 2014 року.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї засуджений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_8 просять ухвалу суду скасувати, як незаконну та необґрунтовану, в задоволенні подання інспектора Володарського МВ КВІ УДПтСУ в Донецькій області відмовити. Зазначають, що суд прийняв рішення без участі засудженого ОСОБА_9 , не повідомивши останнього про місце та час судового розгляду, чим порушив його право на захист. Вказують, що восени 2015 року засуджений змінив місце проживання, про що повідомив інспектора КВІ, однак за місцем мешкання викликів для участі у судовому засіданні не отримував. Також, посилаються на те, що зазначені у поданні та судовому рішенні дати неявки засудженого до КВІ не відповідають дійсності, оскільки ці дні не є днями, встановленими йому для явки саме на реєстрацію. Погоджуються, що засуджений дійсно за весь час декілька разів не з`явився у встановлені дні в тому числі й за поважних причин, однак кожного разу приходив до КВІ у наступні дні, що не носило систематичний характер та не свідчить про порушення з боку ОСОБА_9 вимог закону під час іспитового строку та відсутність правових підстав для застосування вимог ч.2 ст.78 КК України.

Заслухавши доповідача, засудженого та його захисника на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора та представника КВІ, які вважали судове рішення законним і обґрунтованим, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.537 КПК України, питання про направлення звільненого від відбування покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком, вирішуються місцевим судом за правилами та процедурою, передбаченими ст.539 КПК України.

Так, згідно ч.4 ст.539 КПК України, в судове засідання викликається, зокрема, засуджений. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає судовому розгляду.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження та ухвали суду, суд ухвалив рішення без участі ОСОБА_9 , дані які б свідчили про належне його повідомлення про місце та час розгляду подання відсутні. Тим самим суд першої інстанції порушив права засудженого ОСОБА_9 на захист та на справедливий суд, гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.163 КВК України та п.1.2 розділу IV Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженої Наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань Міністерства внутрішніх справ України № 270/1560 від 19 грудня 2003 року з подальшими змінами (далі Інструкція) контроль за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку здійснюється кримінально-виконавчою інспекцією за місцем проживання засудженого.

Згідно п.5.1 розділу IV Інструкції, після отримання інспекцією копії вироку суду засуджена особа відразу викликається до інспекції для проведення з нею співбесіди, під час якої їй роз`яснюється порядок та умови відбування покарання, правові наслідки за невиконання покладених на неї судом обов`язків, тощо. За результатами проведеної бесіди засуджена особа дає підписку про ознайомлення з вимогами законодавства щодо неї та обов`язками, покладеними на неї судом, які засуджена особа зобов`язується виконати.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, згідно постанови про встановлення днів явки на реєстрації від 04 листопада 2014 року призначено днем явки засудженого перший та третій понеділок кожного місяця, з чим під підпис в той же день був ознайомлений засуджений ОСОБА_9 .

Відповідно до листка реєстрації засуджений ОСОБА_9 не з`явився 17.11.2014 року та 01.12.2014 року, 02.03.2015 року, 07.09.2015 року та 21.09.2015 року, та в подальшому працівники інспекції одразу звернулися до суду з поданням про направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно ч.3 ст.163 КВК України у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

Відповідно п.5.4 Інструкції невиконанням обов`язків вважається, коли засуджена особа не виконала хоча б одного з обов`язків, які було покладено на неї судом (наприклад, не з`являється до інспекції два і більше разів підряд без поважних причин).

Однак, як вбачається з матеріалів провадження, пропуски встановлених днів для реєстрації не є систематичними, оскільки з приводу кожного пропуску засудженим надані письмові пояснення з приводу поважності причини пропуску, та ці пропуски відбувалися з досить значним проміжком часу. Також з особової справи засудженого, яку було досліджено під час апеляційного розгляду, вбачається, що ОСОБА_9 за місцем проживання характеризується задовільно, постійно перевірявся дільничним інспектором, про зміну місця проживання повідомляв інспектора КВІ, нових кримінальних правопорушень або адміністративних правопорушень не вчинив, кожного разу після неявки прибував самостійно до КВІ, що не свідчить про систематичність та злісність порушень покладених на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Доводи засудженого ОСОБА_9 про причини нез`явлення, а також про фактичне з`явлення до КВІ 21 вересня 2015 року, ні представником КВІ, ні прокурором не спростовані. До того, ж в такому випадку працівники КВІ повинні б були діяти відповідно до п.6.1 розділу IV Інструкції, згідно якого, якщо місцезнаходження осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням невідоме, працівник підрозділу інспекції, у якому засуджена особа перебуває на обліку, проводить початкові розшукові дії, а саме: опитує родичів, сусідів, знайомих засудженої особи, направляє запити до адресно-довідкового бюро, ЖЕКу, перевіряє медичні установи, морги, тощо; та п.п.6.5, 6.9 розділу IV Інструкції, згідно яких, якщо місцезнаходження засудженої особи не встановлено, то працівник інспекції передає подання, копію вироку суду та матеріали початкових розшукових заходів із супроводжувальним листом до органів внутрішніх справ для здійснення подальшого розшуку засуджених осіб. Після затримання засудженої особи (установлення місцезнаходження) працівник інспекції з`ясовує всі обставини і причини залишення нею постійного місця проживання і, впевнившись, що мало місце ухилення від відбування покарання, надсилає до суду подання та матеріали для вирішення питання про направлення засудженої особи для відбування призначеного судом покарання, чого зроблено не було.

Таким чином слід визнати, що місцевий суд прийшов до необґрунтованого та передчасного висновку про необхідність задоволення подання інспектора Володарського МВ КВІ УДПтСУ в Донецькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_9 для відбування призначеного покарання, а тому доводи апеляційної скарги засудженого та захисника про це є цілком обґрунтованими. За таких обставин, відповідно до ст.ст.407,409 КПК України, ухвала суду першої інстанції, як незаконна, підлягає скасуванню з ухваленням нової ухвали. З огляду на зазначені обставини, подання інспектора Володарського МВ КВІ УДПтСУ в Донецькій області є необґрунтованим, зазначені у ньому обставини та висновки не є доведеними, а тому воно не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Володарського районного суду Донецької області від 30 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_9 скасувати.

В задоволенні подання начальника Володарського МВ КВІ УДПтСУ в Донецькій області від 23 вересня 2015 року про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_9 для відбування призначеного покарання відмовити.

ОСОБА_9 звільнити з-під варти в залі судового засідання.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Кримінального касаційного суду Верховного суду України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів Апеляційного суду

Донецької області