Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/4222/18
Провадження № 1-кп/758/593/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.04.2018 року Подільський районний суд міста Києва
в складі:
головуючого-судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві кримінальне провадження № 1-кп/758/593/18, справа №758/4222/18, кримінальне провадження під час досудового розслідування №0000025 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, освіта вища, одруженого, має дитину 2005 року народження, військовозобов`язаний, працюючого в.о. директора КП КК АТП №2737, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , індивідуальний номер картки платника податків № НОМЕР_1 , раніше не судимого
у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.368 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
підозрюваного - ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 відповідно до розпорядження Київського міського голови №54 від 09.02.2015, виконуючи обов`язки директора Комунального підприємства «Київське комунальне автотранспортне підприємство №2737» (далі КП «КК АТП №2737»), і згідно примітки 1 до ст. 364 КК України, будучи службовою особою, оскільки обіймав тимчасово на комунальному підприємстві посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у період з 12.02.2018 по 21.02.2018 вчинив умисний корупційний злочин у сфері службової діяльності за наступних обставин.
Так, 12.02.2018 близько 16 год. до виконувача обов`язків директора КП «КК АТП №2737» ОСОБА_3 за місцезнаходженням підприємства за адресою: м. Київ, вул. Стеценка, 20А, звернулась заступник директора ТОВ «Таксі-Алло» ОСОБА_6 із пропозицією укладення договору про надання послуг стоянки транспортних засобів, відповідно до якого КП «КК АТП №2737» як сторона договору надавало б такі послуги ТОВ «Таксі-Алло».
При цьому, ОСОБА_6 пояснила ОСОБА_3 , що зазначений договір необхідний ТОВ «Таксі-Алло» у відповідності з вимогами Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1001 від 02.12.2015, абзацом 1 пункту 7 яких передбачено надання органу ліцензування відомостей про наявність матеріально-технічної бази, яка забезпечує виконання технологічних операцій, або договорів із суб`єктами господарювання, що надають послуги з виконання таких операцій, для подальшої подачі до органу ліцензування Державної служби України з безпеки на транспорті.
ОСОБА_3 , вирішивши використати виниклу ситуацію у своїх корисливих цілях, повідомив ОСОБА_6 про можливість укладення такого договору, при умові передачі йому грошових коштів в сумі 20 тис. грн. як неправомірної вигоди за одночасне з укладанням такого договору підписання додаткової угоди, яка передбачає припинення дії цього договору з 01.03.2018, що надає можливість уникнути сплати передбачених договором платежів починаючи з 01.03.2018, та за неповідомлення ним органу ліцензування про припинення дії договору, укладеного з ТОВ «Таксі-Алло», з метою уникнення останнім прийняття органом ліцензування рішення про анулювання ліцензії.
У свою чергу, ОСОБА_6 , будучи обізнаною про те, що ОСОБА_3 виконує обов`язки директора КП «КК АТП №2737» та вправі укладати зазначений договорів з ТОВ «Таксі-Алло», погодилась на пропозицію ОСОБА_3 про передачу йому грошових коштів в сумі 20 тис. грн. як неправомірної вигоди.
Продовжуючи виконання свого злочинного умислу, ОСОБА_3 , 21.02.2018 близько 12.30 год., перебуваючи у адміністративній будівлі КП «КК АТП №2737» за адресою: м. Київ, вул. Стеценка, 20А, під час зустрічі з ОСОБА_6 , підписав та проставив відтиски печатки КП «КК АТП №2737» на договорі №023/18 від 01.02.2018 про надання послуг стоянки та зберігання автомобілів Комунальному підприємстві «Київське комунальне автотранспортне підприємство №2737» та Додатковій угоді №1 від 28.02.2018 до цього договору, після чого отримав раніше обумовлену ним неправомірну вигоду в розмірі 20 тис. грн. та у подальшому був викритий оперативними працівниками УЗЕ в місті Києві ДЗЕ Національної поліції України.
31 березня 2018 року між прокурором Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надано повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та ОСОБА_3 у порядку передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно з даною угодою прокурор ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного. Підозрюваний ОСОБА_3 зобов`язався під час судового розгляду у повному обсязі беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинений злочин передбачений ч.1 ст.368 КК України, а саме у виді однієї тисячі п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 25 тисяч 500 гривень з позбавленням права займати посади в органах державної влади, державних, комунальних підприємствах, пов`язаних з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій та виконувати функції представників влади строком на 3 роки.
В угоді передбачено наслідки її укладення, затвердження та невиконання.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити підозрюваному узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
ОСОБА_3 та його захисник, в судовому засіданні також просили вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.368 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, від якого потерпілих немає.
Суд роз`яснивши права підозрюваному, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_3 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
За таких обставин суд вважає встановленим в судовому засіданні те, що своїми умисними діями, які виразились в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням свого службового становища ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч.1 ст.368 КК України.
Суд бере до уваги, що судові витрати у справі відсутні.
Долю речових доказів визначити згідно вимог ст.100 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 472, 474 та 475 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 31 березня 2018 року між прокурором Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 про визнання винуватості.
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.368 КК України і призначити йому покарання у виді у однієї тисячі п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 25 тисяч 500 гривень з позбавленням права займати посади в органах державної влади, державних, комунальних підприємствах, пов`язаних з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій та виконувати функції представників влади строком на 3 роки.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_7 від 22 лютого 2018 року на :
- 20 тисяч гривень, які слугували предметом неправомірної вигоди;
- 3705 гривень, які вилучені у ОСОБА_3 ;
- Мобільний телефон марки «Самсунг», вилучений у ОСОБА_3 .
Згідно ст.100 КПК України речові докази:
- грошові кошти в сумі 20 тисяч гривень, які зберігаються в УФЗБО ГУ НП у місті Києві по квитанції»103607 повернути ОСОБА_6
- грошові кошти в сумі 3705 гривень, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Подільського РУ ГУ НП у місті Києві повернути ОСОБА_3
- мобільний телефон «Самсунг», який зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Подільського РУ ГУ НП у місті Києві повернути ОСОБА_3
- серветки зі змивами, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Подільського РУ ГУ НП у місті Києві знищити.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя: ОСОБА_1