Справа № 314/335/18
Провадження № 1-в/314/394/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.02.2018 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за клопотанням засудженого Державної установи «Дружелюбівський виправний центр (№ 1)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: селище Кірово міста Дзержинська Донецької області, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, до засудження працював водієм ТОВ «Співдружність», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого.

По даній справі засуджений: 30.11.2015 року вироком Дзержинського міського суду Донецької області за ч. 1 ст. 121, ст. 69 КК України до 3 років обмеження волі.

Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02.10.2017 року на підставі ст. 7 Закону України «Про амністію у 2016 році» скоротити наполовину невідбуту частину покарання за вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 30.11.2015 року.

Початок строку: 01.10.2016 року, кінець строку: 19.09.2018 року,

про умовно-дострокове звільнення,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

представника колонії ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області від Державної установи «Дружелюбівський виправний центр (№ 1)» ОСОБА_3 надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Засуджений в судовому засіданні на клопотанні наполягав, просив суд звільнити його умовно достроково від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України на строк який залишився, так як вінзробив для себе належні висновки та на утриманні має неповнолітніх дітей.

Представник адміністрації установи виконання покарань в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого.

В судовому засіданні прокурор заперечувала проти задоволення клопотання засудженого.
Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані йому матеріали, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що засудженийОСОБА_3 відбуває покарання Державній установі «Дружелюбівський виправний центр (№ 1)» з 29.11.2017 року.

Згідно характеристики, яка міститься в матеріалах справи, засуджений ОСОБА_3 , за час відбування покарання характеризується негативно, вимоги режиму відбування покарання порушував, за що має п`ять стягнень, з яких останні три не погашені у встановленому законом порядку, за весь час відбування покарання має лише одне заохочення. На виробництві установи не працевлаштований. Не дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. Участі у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених не приймає, бібліотеку установи не відвідує, свій загальноосвітній рівень не підвищує.

У відповідності зі ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах.
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Суд враховує, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушень режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, яка в свою чергу є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Поведінка ОСОБА_3 , за весь час відбування ним покарання у своїй сукупності не була стабільно позитивною та активною.

При вивчених обставинах на теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для умовно - дострокового звільнення ОСОБА_3 , в зв`язку з чим у задоволені клопотання про його умовно-дострокове звільнення від покарання у вигляді позбавлення волі необхідно відмовити, оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ч. 1 ст. 537,ст. ст. 539, 395 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:
В задоволенні клопотання засудженого Державної установи «Дружелюбівський виправний центр (№ 1)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1
13.02.2018