КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 533/393/14-к
Провадження № 1-в/534/163/17
У Х В А Л А
(вступна і резолютивна частини )

11 жовтня 2017 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Горішні Плавні клопотання ОСОБА_4 про вирішення питань, які виникають при виконанні вироку,

в с т а н о в и в :
У вересні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням, в якому прохає «постановити ухвалу і визнати, що злочин за який його ( ОСОБА_4 ) засуджено вироком від 15.05.2014 до 7 років позбавлення волі за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України є тяжкий». В клопотанні посилається на п.14 ч.1 ст.537 КК України, згідно з яким, суд, який ухвалив вирок, має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував за необґрунтованістю.

Засуджений ОСОБА_4 , який відбуває покарання в місцях позбавлення волі, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не доставлявся, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність.

З`ясувавши думку прокурора, дослідивши приєднані до справи матеріали, судом встановлено наступне.

Вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 15 травня 2014 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі. Вирок суду набрав законної сили 25 липня 2017 року та був звернутий до виконання у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: 1) про відстрочку виконання вироку; 2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; 3) про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким; 4) про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років; 5) про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років; 6) про звільнення від покарання за хворобою; 7) про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення; 8) про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком; 9) про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку; 10) про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України; 11) про застосування покарання за наявності кількох вироків; 12) про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді; 13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України; 131) про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань; 132) про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери); 133) про зміну обов`язків, покладених на засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням; 14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Частиною другою ст.539 згаданого Кодексу визначено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається, зокрема, до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4,6,7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 131, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Звертаючись до суду із згаданою заявою, засуджений ОСОБА_4 фактично порушує перед судом питання про тлумачення норм кримінального законодавства, зокрема, статей 12 та 68 КК України в частині призначення покарання за незакінчений злочин та класифікації злочинів, що не входить до компетенції суду.

Доводи засудженого про необхідність вирішення питань, про сумніви та протиріччя у зазначеному вироку суду, ґрунтуються виключно на хибному та довільному тлумачення норм чинного законодавства, зокрема ст.537 КПК України, тому його клопотання задоволенню не підлягає.

Підстав для вирішення будь-яких питань, пов`язаних із виконанням вироку суду від 15 травня 2014 року, судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.537 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання ОСОБА_4 відмовити повністю.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через суд, який ухвалив рішення. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1