ОСОБА_1 Лебединський районний суд Сумської області
Справа № 580/170/18
Номер провадження 1-кп/580/88/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 лютого 2018 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2

за участю: секретаря - ОСОБА_3 , за участю: прокурора - ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_1 , захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лебедині кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пристайлове Лебединського району Сумської області, громадянина України, бригадира тракторної бригади СТОВ «Агроеколайн», одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, освіта середня, що зареєстрований та фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 , не судимого,

- по ч. 2 ст. 197-1 КК України
ВСТАНОВИВ:
За межами населених пунктів Пристайлівської сільської ради Лебединського району, Сумської області за 0,16 км на північ від північної околиці села, в полі по обидві сторони автодороги з села Пристайлове до траси Лебедин - Липова Долина, розташований об`єкт культурної спадщини могильник курганний «Пристайлове-1», до складу якого входять 2 кургани (№1 та №2), який належить до поховальних споруд, що залишило кочове населення доби бронзи та залізного віку, утворений в період II тис. до н.е. -1 тис. н.е., виявлений та відкритий у 1988 році. Так, розпорядженням представника Президента України в Сумській області від 19.07.1994 №227 «Про державний реєстр пам`яток археології області» курганний могильник «Пристайлове-1» взятий на державний облік. Відповідно до наказу Міністерства культури України №1198 від 16.12.2016 курганний могильник «Пристайлове-1» занесений до державного реєстру нерухомих пам`яток культури України (охоронний номер 2623-См). У 2016 році на вказані об`єкти виготовлена технічна пам`ятнико-охоронна документація «По виначенню меж пам`яток археології - могильників курганних «Пристайлове-1», «Пристайлове-2» та їх охоронних зон на території Пристайлівської сільської ради Лебединського району Сумської області». Даною документацією встановлені межі земельної ділянок - могильних курганів на території Пристайлівської сільської ради. Також згідно вказаної документації на місцевості встановлені межі кургана і охоронна зона. Зокрема, Курган №2 могильного курганного «Пристайлове-1» має площу 0,1798 га, охоронна зона складає 1,5455 га. Згідно вимог Земельного Кодексу України навколо історико-культурних заповідників, історико-культурних заповідних територій, музеїв просто неба, меморіальних музеїв-садиб, пам`яток культурної спадщини, їх комплексів (ансамблів) встановлюються зони охорони пам`яток із забороною діяльності, що шкідливо впливає або може вплинути на додержання режиму використання таких земель. Порядок використання земель історико- культурного призначення визначається законом. Згідно вимог Закону України «Про охорону культурної спадщини» зони охорони пам`ятки (далі - зони охорони) - встановлювані навколо пам`ятки охоронна зона, зона регулювання забудови, зона охоронюваного ландшафту, зона охорони археологічного культурного шару, в межах яких діє спеціальний режим їх використання. Також вказаним вище законом встановлено, що землі, на яких розташовані пам`ятки, історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території, охоронювані археологічні території, належать до земель історико-культурного призначення, включаються до державних земельних кадастрів, планів землекористування, проектів землеустрою, іншої проектно- планувальної та містобудівної документації. Згідно вищевказаної технічної пам`ятнико-охоронної документації на вказані пам`ятки охоронна зона для курганів становить 50 м від меж археологічних об`єктів. Також згідно вимог Закону України «Про державний контроль за використанням та охоронною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

У порушення вищевказаних нормативно-правових актів у невстановлений час навесні 2017 року мешканець с. Пристайлове, Лебединського району ОСОБА_1 , не маючи правових підстав для використання земельної ділянки, діючи умисно, за допомогою найманої сільськогосподарської техніки розорав земельну ділянку, на якій розташований об`єкт культурної спадщини - могильника курганного «Пристайлове-1» площею 0,8402 га в охоронній зоні кургану №2 на території Пристайлівської сільської ради Лебединського району Сумської області та закультивував поверхневий шар ґрунту. Надалі на вказаній самовільно зайнятій земельній ділянці ОСОБА_1 виростив врожай кукурудзи 2017 року. Вказаними діями останній упродовж квітня-листопада 2017 року самовільно зайняв земельну ділянку в охоронній зоні площею 0,8402 га., шкода за самовільне зайняття земельної ділянки становить 4 339 грн. 47 коп.

За таких обставин, ОСОБА_1 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 197-1 КК України самовільне зайняття земельної ділянки в охоронних зонах.

30 січня 2018 року між підозрюваним ОСОБА_1 та заступником керівника Роменської місцевої прокуратури ОСОБА_4 за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості. Відповідно до умов вказаної угоди підозрюваний у кримінальному провадженні виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 197-1 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, узгодили призначення покарання ОСОБА_1 по ч. 2 ст. 197-1 КК України з застосуванням ст.69 КК України у вигляді 935 грн. штрафу. Натомість ОСОБА_1 зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення обсязі підозри у судовому провадженні, співпрацювати із слідством та судом по вказаному кримінальному провадженню, відшкодувати завдану шкоду в повному обсязі.

Також, у даній угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання.

В суді захисник та обвинувачений ОСОБА_1 підтвердили, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, така угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченій узгоджене в угоді покарання.

Суд проаналізував надані матеріали, вислухав пояснення обвинуваченого та захисника, думку прокурора дійшов наступного висновку.

Як вбачається з наданих матеріалів, дії обвинуваченого ОСОБА_1 обґрунтовано кваліфіковані як злочин, визначений ч. 2 ст. 197-1 КК України, яке, згідно з положеннями ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості. Обвинувачений свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, визнає. Встановлено, що укладення угоди між сторонами є добровільним. Зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Узгоджене сторонами угоди покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого який сприяв розкриттю злочину.

Таким чином, умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, про призначення якої дійшли згоди підозрюваний та прокурор, визначена в межах санкції ч. 2 ст. 197-1 КК України з застосуванням ст. 69 КК України, а тому не суперечить інтересам суспільства. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб не встановлено.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 94, 370-371, 373-374, 473-476 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 30 січня 2018 року між підозрюваним ОСОБА_1 та заступником керівника Роменської місцевої прокуратури ОСОБА_4 за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України і призначити покарання по цьому закону, з застосуванням ст. 69 ККУкраїни у вигляді 935 грн. штрафу.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 діб з моменту проголошення вироку, через Лебединський районний суд Сумської області до апеляційного суду Сумської області:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 КПК України;

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.
Суддя: ОСОБА_2