Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/749/18
Провадження № 1-кп/723/1169/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 квітня 2018 року Сторожинецький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сторожинець кримінальне провадження №0000530 від 03.08.2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, непрацюючого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимого, запобіжний захід щодо якого не обирався,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

02 серпня 2016 року, близько 14:00 год. обвинувчений ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «MITSUBISHI SHOGUN GLS» номерний знак НОМЕР_1 LGS в смт. Красноїльськ Сторожинецького району Чернівецької області, у світлу пору доби при хмарній погоді, без опадів, рухаючись із верху вниз вулицею О.Кобилянської, не врахувавши дорожню обстановку, проявивши неуважність та самовпевненість у своїх діях, не впевнившись, що його дії по керуванню вказаним автомобілем будуть безпечним для інших учасників руху, маючи об`єктивну можливість вчасно виявити небезпеку для руху, а саме пішохода ОСОБА_6 , який знаходився із правого боку дороги по напрямку руху його автомобіля, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, діючи в порушення та невиконання вимог пунктів 1.5, 2.3, 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 , внаслідок чого останній отримав наступні тілесні ушкодження:
-садна: на волосяній частині голови в правій скроневій ділянці з переходом на праву щічну ділянку, в ділянці зовнішнього кута лівого ока з переходом на чоло зліва, на підборідді зліва, по тильній поверхні правої китиці в проекції дистальних фалангах 1-5 го пальців в кількості 7-ми, по передній поверхні лівого колінного згину в кількості 9-ти, на бічній поверхні грудної клітки справа в проекції 5-10-го ребер по середньо-підпахвовій лінії в кількості 10-ти, на спині в поперековій ділянці по центру в кількості 4-х, на спині зліва в проекції 9-го ребра по лопатковій лінії, в проекції лівої лопатки, по передній поверхні лівого стегна в верхній третині в кількості двох.
-синці: на переніссі по центру, на зовнішній поверхні правого плеча у верхній третині, по задній поверхні правого плеча у нижній третині, на внутрішній поверхні правого плеча в нижній третині, по передній поверхні лівого стегна у верхній третині у кількості 2-х, на тильній поверхні основної фаланги 1-го пальця правої ступні,
-крововиливи: у м`які тканини волосяної частини голови з боку внутрішньої їх поверхні в лівій скроневій ділянці, в м`які тканини спини справа в проекції 5-8-го ребер по лопатковій лінії, у навколо-ниркову жирову клітковину правої нирки.
-розриви: вісцеральної плеври, правої легені.,
-переломи 5-6-го ребер справа по пригрудинній лінії, 5-10-го ребер справа по лопатковій лінії, 5-11-го ребер справа від середньо-підпахвової до прихребтової лінії, остистого відростка 3-го поперекового хребця, шийки лівої стегнової кістки,
які згідно висновку судово-медичного експерта №84 від 07.10.2016 року відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою «Як небезпечні для життя» та перебувають у прямому причинному зв`язку із фактом настання смерті ОСОБА_6 .
Вказану дорожньо-транспортну пригоду обвинувачений ОСОБА_3 , скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п. 1.5, 2.3 (б), 12.3 встановлених Правилами дорожнього руху, які вимагають від водія:
-п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
-п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
-п. 12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Таким чином, своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, і його дії за цією статтею кваліфіковані правильно.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю і пояснив, що 02.08.2016 року він їхав автомобілем марки «Мітцубісі» з номерами іноземної реєстрації в смт.Красноїльськ по вул..Кобилянській, спускаючись зверху вниз. Бачив потерпілого Бружу, який стояв п`яний, недалеко від огорожі. Коли наближався до потерпілого, не зупинявся, думав що проїде, при цьому потерпілий був в сидячому положенні і намагався піднятися, похитнувся і впав під машину. Він зупинився, хотів відвезти потерпілого в лікарню, але той заперечував, і він відвіз ОСОБА_7 додому. Через декілька годин він дізнався, що ОСОБА_7 помер. Те, що ОСОБА_7 був п`яний, на момент аварії йому було відомо, так як він бачив як той вживав того дня спиртне.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідають фактичним обставинам обвинувачення і учасниками судового розгляду не оспорюються.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона є рідною сестрою померлого ОСОБА_6 .. Про те, що сталося з братом, дізналася після його смерті, мама, з якою останній проживав, розповідала, що брат потрапив під машину, його привіз додому ОСОБА_8 , так як брат не хотів в лікарню, говорив лише, що його болять ноги. Брат проживав з матір`ю, часто вживав алкоголь. З дружиною розлучений, вона тривалий час перебуває за кордоном. Двоє їхніх синів проживали у бабусі матері дружини брата, в даний час вони дорослі, вік -20-21 рік. Діти були на похороні батька, їм відомо причина смерті. Їй невідомо, щоб вони висловлювали претензії до обвинуваченого. В даний час вона намагалася до них зателефонувати, але вони не відповідали, вона звернулася до їх бабусі, і та повідомила, що діти нещодавно виїхали за кордон, куди саме та не знає. До ОСОБА_3 у них претензій немає, він допомагав з організацією похорону, давав кошти на поховання, вчинене йому пробачають.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту, допиту потерпілої, вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу, пояснивши, що рішення його добровільне і наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України йому зрозумілі.

Потерпіла ОСОБА_5 не заперечувала проти скороченого порядку судового розгляду, вказавши, що наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України їй зрозумілі.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд враховує, що скоєний обвинуваченим злочин відповідно до ст.12 КК України належить до категорії тяжких злочинів.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває, по місцю проживання характеризується позитивно, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, усунення заподіяної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст..67 КК України, не встановлено.
Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

За наведених обставин, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, встановлені судом обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_3 мінімальну санкцію основного покарання, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

У відповідності до ст.124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню процесуальні витрати.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні заявив клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнення від покарання на тій підставі, що в нього є неповнолітні діти ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо яких він не позбавлений батьківських прав, що підтверджується копіями свідоцтв про народження, довідкою Служби у справах дітей від 17.04.2018 року №503/17.01-27.

Прокурор та потерпіла не заперечували проти звільнення ОСОБА_3 від відбуття покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до пункту «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року обвинувачений ОСОБА_3 підлягає звільненню від відбування покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у зв`язку з тим, що він вчинив необережний тяжкий злочин, на день набрання чинності цим Законом, має дітей, яким не виповнилося 18 років і відносно яких не позбавлений батьківських прав, раніше до нього не застосовувався Закон України «Про амністію».

Керуючись ст.ст.100,124, 368-370, 373,374 КПК України, Законом України «Про амністію у 2016 році», суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 (три) роки.

Звільнити ОСОБА_11 від відбування покарання на підставі пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення автотехнічної експертизи в розмірі 527,76 грн. (а.с.47).

Речовий доказ у кримінальному провадженні автомобіль MITSUBISH, р.н.з. НОМЕР_2 , який згідно постанови слідчого СВ Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області від 04.08.2016 року визнано речовим доказом та та знаходиться на складі Чернівецької митниці (а.с.54,60,67) повернути володільцю ОСОБА_3 .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Сторожинецький районний суд Чернівецької області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

СУДДЯ: