АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 640/4365/18 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/790/656/18 Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 квітня 2018 року м. Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря - ОСОБА_5 ,
з участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляцією захисника на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10 квітня 2018 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_8 по кримінальному провадженню №0000189 від 05.02.2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 .

Застосовано відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань управління ДПС України в Харківській області (№27) строком на 55 днів до 03 червня 2018 року.

Визначено суму застави в розмірі 105 720 (сто п`ять тисяч сімсот двадцять) гривень (а.с.65-66).

Як зазначено в ухвалі, 05.04.2018 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло вказане клопотання, про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань управління ДПС України в Харківській області (№27).

В обґрунтування клопотання, слідчий вказував, що старшим слідчим СУ ГУНП в Харківській області полковником поліції ОСОБА_8 проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженні №0000189 від 05.02.2018 року за підозрою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

03.04.2018 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_9 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, та вважав встановленим існування ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, на які посилався слідчий в своєму клопотанні.

Разом з цим, слідчий суддя при визначенні розміру застави ОСОБА_9 , прийшов до висновку про необхідність визначення розміру застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України в розмірі 105 720 (сто п`ять тисяч сімсот двадцять) гривень.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10.04.2018 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді є незаконною та такою що підлягає скасуванню внаслідок порушення вимог КПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, захисника, який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, відповідно до ст.214 КПК України, 05 лютого 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000189 були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.369-2 КК України та розпочате досудове розслідування (а.с. 8-9).

В порядку ст.ст.276-278 КПК України 03 квітня 2018 року слідчим здійснено повідомлення ОСОБА_9 про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України (а.с.45-46).

В обґрунтування клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 умисного тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України; протоколом допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; протоколом огляду, помітки та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів грошових коштів від 03.04.2018; протоколом контролю за вчиненням злочину від 13.02.2018; протоколом обшуку від 03.04.2018 в приміщенні відділу реєстрації сільськогосподарської техніки ГУ Держпродспоживслужби в Хакрівській області, за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, 157; протоколом обшуку від 03.04.2018 в приміщенні Державного підприємства «Учбово-курсовий комбінат Харківжитлобуд», за адресою: м. Харків, вул. Багалія, 16; протоколом обшуку від 03.04.2018 за місцем мешкання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 ; ризиків, передбачених п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України; недостатність застосування до ОСОБА_9 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання його під вартою (а.с.2-4).

Так, слідчий суддя встановив, що надані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні докази доводять обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про:
1.наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України;
2.наявність реальних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п. 1, 2, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України;
3.недостатність застосування до ОСОБА_9 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання його під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Проте, слідчим суддею не враховано, що відповідно до положень ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Доводи апелянта щодо необґрунтованості підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, є неспроможними.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року). Матеріали кримінального провадження, на які послався слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення обгрунтованою. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
Слідчий суддя визнав доведеним існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України, з чим погоджується апеляційний суд.

Проте, прокурором не доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або що їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Слідчий в клопотанні обґрунтовував п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України тим, що ОСОБА_9 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки має паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Проте, під час апеляційного розгляду захисник заперечив факт наявності паспорту для виїзду за кордон, що також було підтверджено прокурором.

Також з огляду на те, що після пред`явлення підозри 03.04.2018року ОСОБА_9 з`являвся до слідчого та самостійно з`явився до слідчого судді 10.04.2018 року ризик передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України на думку судової колегії є мінімальним.

Слідчим в клопотанні належним чином не обгрунтовано наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, та не мотивовано, як ОСОБА_9 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Не доведено протилежне прокурором і в суді апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_9 раніше не судимий, неодружений, має на утриманні доньку ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має вищу освіту та постійне місце проживання і роботи.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Всупереч вимогам п.6 ч.1 ст.184 КПК України, слідчий в клопотанні лише зазначив про неможливість запобігання вказаних ризиків шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, проте, будь-якого обґрунтування, з посиланням на матеріали кримінального провадження, обставин, які дають підстави вважати неможливим застосування до ОСОБА_9 іншого, аніж тримання під вартою, запобіжного заходу, клопотання не містить.

Таким чином, висновок слідчого судді про недостатність застосування до ОСОБА_9 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання його під вартою належним чином не вмотивований.

Згідно з ч.4 ст.195 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, але не доведе обставини, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов хибного висновку про доведеність прокурором обставин, які б свідчили про недостатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобіганням ризикам у кримінальному провадженні та необхідність застосування до ОСОБА_9 найсуворішого запобіжного заходу.

За вищенаведених обставин, ухвала слідчого судді на підставі вимог п.1,3 ч.1 ст.409 та ч.1 ст.412 КПК України підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, відповідно до ч.3 ст.407 КПК України.

Судова колегія враховує міцність соціальних зв`язків, позитивні характеристики, наявність малолітньої дитини та постійного місця проживання та постійного місця роботи.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що клопотання слідчого слід задовольнити частково та про можливість застосування до підозрюваного ст.181 КПК України і обрає у відношенні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування цілодобово до 03 червня 2018 включно.

На думку судової колегії саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово, здатен забезпечити належну процессуальну поведінку підозрюваного.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло в певний період доби.

З огляду на викладені обставини у сукупності, апеляційний суд вважає, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування до 03 червня 2018 включно, з покладенням на підозрюваного обов`язків передбачені п. 1,2,3,4 ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з будь-якими особами, визначеними слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом, в повній мірі відповідатиме меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним ОСОБА_9 покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, зазначені у п. 1, 2, 3, ч.1 ст.177 КПК України.

Окрім того, слід зазначити, що доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 є взаємовиключними, оскільки адвокат, стверджуючи про необґрунтованість пред`явленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та недоведеність стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тобто відсутність взагалі підстав для застосування будь-якого запобіжного заходу, просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Строк дії даної ухвали з урахуванням вимог ст.ст.131,132,176,181 КПК України судова колегія визначає до 03 червня 2018 включно, в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст.ст.392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10 квітня 2018 року щодо застосування у відношенні підозрюваного за ч. 3 ст. 369-2 КК України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в межах строку досудового розслідування до 03 червня 2018 включно скасувати.

Винести нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово заборонивши йому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на ОСОБА_9 обов`язки, передбачені п. 1,2,3,4 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Звільнити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти в порядку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 202 КПК України.

Виконання даної ухвали покласти на слідчого по кримінальному провадженню.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст.424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст ухвали по даній справі оголосити учасникам судового провадження:
о 15 годині 30 хвилин 27 квітня 2018 року.
Головуючий

Судді