Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/576/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 289 (215-3) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.12.2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

захисників адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому матеріали кримінального провадження № 0000222 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 29 травня 2017 року, яким

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Розумівка, Олександрівського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-14.11.2014 року Олександрівським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді штрафу 510 гривень,

визнано винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.15, ч.2 ст.289, ч.2 ст.289 КК України та призначено покарання: за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки; за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки ; за ч.1 ст.15 ч.2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки; за ч.2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Згідно ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_11 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Згідно ч.5 ст. 72 КК України обвинуваченому ОСОБА_11 зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 18 листопада 2015 року по день набрання вироком законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь держави на відшкодування витрат за проведення експертиз 2259 гривень 36 копійок.

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця сел. Олександрівка, Олександрівського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , студента Олександрівської філії КПЛПО, не військовозобов`язаного, раніше судимого:

-19.01.2017 року Олександрівським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. Згідно ст.104, ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік,

визнано винуватим в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.15 ч.2 ст.289 КК України та призначено покарання: за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки; за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки; за ч.1 ст.15 ч.2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки; за ч.2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Згідно ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, за сукупністю злочинів, призначено ОСОБА_12 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Згідно ч.4 ст. 70 КК України, з урахуванням покарання обраного за вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 19.01.2017 року за ч.3 ст.185 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_12 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , студента Олександрівської філії КПЛПО, не військовозобов`язаного, раніше судимого:

- 19.01.2017 року Олександрівським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. Згідно ст.104, ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік,

визнано винуватим в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.15, ч.2 ст.289 КК України та призначено покарання: за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки; за ч.1 ст.15 ч.2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки; за ч.2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Згідно ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, за сукупністю злочинів, призначено ОСОБА_13 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Згідно ч.4 ст. 70 КК України, з урахуванням покарання за вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 19.01.2017 року за ч.3 ст.185 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_13 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Стягнуто з ОСОБА_13 на користь держави на відшкодування витрат за проведення експертиз 982 гривень 08 копійок.

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця сел. Олександрівка, Олександрівського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого, студента Олександрівської філії КПЛПО, не військовозобов`язаного,

визнано винуватим в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Згідно ст. 104, ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України, під час наглядової пробації, зобов`язано ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , повідомляти уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання, навчання чи роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Цим вироком вирішені цивільні позови:

- стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_15 2526 гривень 00 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 1000 гривень 00 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди;

-стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_16 на користь ОСОБА_8 , солідарно, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1169 гривень 60 копійок, стягнуто на користь ОСОБА_8 з ОСОБА_7 та ОСОБА_16 по 1000 гривень 00 копійок, з кожної, в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання щодо речових доказів у відповідності до ст.100 КПК України

ВСТАНОВИЛА:
Згідно вироку суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_11 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з проникненням в приміщення та таємне викрадення майна (крадіжку), вчинену повторно. Обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за попередньою змовою групою осіб, повторно, вчинили таємне викрадення майна (крадіжку), замах на незаконне заволодіння транспортного засобу та незаконне заволодіння транспортним засобом. Обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_13 за попередньою змовою групою осіб, вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжку), незаконне заволодіння транспортним засобом та замах на незаконне заволодіння транспортного засобу. Обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , за попередньою змовою групою осіб, вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з проникненням в житло. Крім того, обвинувачений ОСОБА_12 ,повторно, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 вчинили кримінальні правопорушення за наступних обставин.

Так, обвинувачений ОСОБА_11 23 квітня 2015 року близько 01 години 00 хвилин, маючи умисел на викрадення чужого майна, прибув до магазину ПП ОСОБА_15 , що розташований в АДРЕСА_5 , в приміщенні сільського будинку культури, де, шляхом віджиму металопластикового вікна, таємно, з корисливих спонукань, переслідуючи мету наживи та самозбагачення, проник в середину приміщення будинку культури, де за допомогою металевого лому, зірвав навісний замок на металевій решітці, якою закривається приміщення магазину, вибив верхню частину фільонки вхідних дверей та проник до торгового залу магазину, звідки викрав товаро - матеріальні цінності, а саме: ковбасу «Копчену на дровах»., вагою 3,162 кг., на суму 227 грн. 66 коп., ковбасу «Часникова», вагою 1,624 кг., на суму 108 грн. 00 коп., сосиски «Дончанки», вагою 1,066 кг. , на суму 43 грн. 17 коп., 2 батарейки живлення, на суму 13 грн. 00 коп., 2 поліетиленові пакети, на суму 3 грн. 50 коп. та викрав гроші з каси магазину в сумі 1187 грн. 00 коп. Крім того, перебуваючи в приміщенні магазину, викрав особисті речі потерпілої ОСОБА_15 , а саме: мобільний телефон марки «Nokia 311», вартістю 459 грн. 00 коп. та пляшку вина «Кагор», вартістю 30 грн. 00 коп. З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_11 зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_15 матеріальної шкоди на загальну суму 2071 грн. 33 коп.

Тим самим обвинувачений ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.3 ст. 185 КК України.

Крім того обвинувачений ОСОБА_11 в кінці лютого 2015 року, точної дати досудовим слідством не встановлено, близько 16 години 00 хвилин , маючи умисел на викрадення чужого майна, прибув до нежилого будинку потерпілого ОСОБА_17 , що розташоване в АДРЕСА_1 , де вийнявши руками одну з шибок вікна, таємно, з корисливих спонукань, переслідуючи мету наживи та самозбагачення, через вікно проник в середину житлового будинку, звідки викрав: 4 алюмінієві полоски, розміром 4 м. на 10 см., на суму 2601 грн. 60 коп., електродрель марки «SIGMA», вартістю 710 грн., спінінг, вартістю 120 грн., 2 телескопічні вудки, на загальну суму 240 грн., 2 електричних подовжувачі, довжиною 5 метрів кожен, на загальну суму 126 грн. З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_11 зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_17 матеріальної шкоди на загальну суму 3797 грн. 60 коп.

Тим самим обвинувачений ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.3 ст. 185 КК України.

Крім того, 01 серпня 2015 року близько 18 години 00 хвилин ОСОБА_11 , повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна , прибув до домоволодіння потерпілої ОСОБА_18 , розташованого за адресою: АДРЕСА_6 . Діючи умисно та цілеспрямовано, переслідуючи мету наживи та особистого самозбагачення, шляхом витягання шибки з вікна будинку, проник в будинок через вікно, де в одній із кімнат викрав мобільний телефон марки «Lenovo A369i», вартістю 1620 грн. 64 коп., в якому була sim-картка «Київстар», вартістю 20 грн. 00 коп., на рахунку якої було 15 грн. 00 коп., а також з приміщення іншої кімнати викрав гроші в сумі 5000 грн. 00 коп. З місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_18 матеріальної шкоди на загальну суму 6655 грн. 64 коп..

Тим самим обвинувачений ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.3 ст. 185 КК України.

Крім того, 04 березня 2015 року близько 22 години 00 хвилин обвинувачений ОСОБА_11 повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прибув до гаражів, які належать відділу освіти Олександрівської районної державної адміністрації та розташовані за адресою: вул. Коцюбинського, сел. Олександрівка, Олександрівського району, Кіровоградської області, де діючи умисно та цілеспрямовано, переслідуючи мету наживи та особистого самозбагачення, розбив вікно та проник у середину гаража, у якому стояв «Шкільний автобус» з державним номером НОМЕР_1 . Відчинивши вхідні двері автобуса, ОСОБА_11 проник у середину салону, звідки викрав портативний DVD-програвач «Opera 1481», який належить водію автобуса ОСОБА_19 , вартість якого становить 2772 грн. 33 коп. З викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_19 матеріальну шкоду на загальну суму 2772 грн. 33 коп..

Тим самим обвинувачений ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.3 ст. 185 КК України.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_11 25 червня 2015 року близько 02 години 00 хвилин, знаходячись на території цеху з виготовлення деревного вугілля, який розташований в с. Нищі Верещаки, Олександрівського району, Кіровоградської області, діючи умисно та цілеспрямовано, переслідуючи мету наживи та особистого самозбагачення, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, зайшов до складського приміщення, розташованого на вищевказаній території, взяв зі столу ключі від автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», з державним номером НОМЕР_2 , який знаходився на подвір`ї поблизу складського приміщення та належить потерпілому ОСОБА_20 . Відчинивши ключем передні дверцята автомобіля, з барсетки, яка знаходилась на передньому пасажирському сидінні, ОСОБА_11 таємно та повторно викрав гроші в сумі 2200 грн. 00 коп. З місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_21 матеріальної шкоди на загальну суму 2200 грн. 00 коп..

Тим самим обвинувачений ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст. 185 КК України.

Крім того, обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 09 листопада 2015 року близько 23 години 30 хвилин, повторно, за попередньою змовою групою осіб, діючи умисно та цілеспрямовано, переслідуючи мету наживи та особистого самозбагачення, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прибули на територію подвір`я розташованого за адресою: АДРЕСА_7 , де знаходився автомобіль марки ВАЗ 21099, з державним номером НОМЕР_3 , який належить потерпілому ОСОБА_22 , і з салону якого, з барсетки викрали: USB накопичувач, ємністю 2 Гб, вартістю 481 грн. 00 коп. та накопичувач Flash пам`яті (MicroSD), ємністю 1 Гб, вартістю 232 грн. 00 коп., а всього викрали майно на загальну суму 713 грн. 00 коп. З місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, і, тим самим, завдавши потерпілому ОСОБА_22 матеріальної шкоди на загальну суму 713 грн. 00 коп..

Тим самим обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вчинили кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст. 185 КК України.

Крім того, обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 10 листопада 2015 року близько 01 години 30 хвилин, повторно, за попередньою змовою групою осіб, діючи умисно та цілеспрямовано, переслідуючи мету наживи та особистого самозбагачення, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прибули на територію подвір`я, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де знаходився автомобіль марки «ВАЗ 21011», державний номерний знак НОМЕР_4 , який належить потерпілому ОСОБА_23 та з салону якого викрали автомагнітолу «Digital СSD-818 B», вартістю 555 грн. 44 коп. З місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_23 матеріальної шкоди на загальну суму 555 грн. 44 коп.

Тим самим обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вчинили кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст. 185 КК України.

Крім того, обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 10 листопада 2015 року близько 03 год. 00 хв., повторно, за попередньою змовою групою осіб, діючи умисно та цілеспрямовано, переслідуючи мету наживи та особистого самозбагачення, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прибули на територію подвір`я, розташованого за адресою: АДРЕСА_8 , де знаходився автомобіль марки «Кіа Rio», державний номерний знак НОМЕР_5 , який належить потерпілому ОСОБА_24 . З салону автомобіля вони викрали годинник «Alberto Kavalli», вартість якого становить 314 грн. 24 коп., USB накопичувач, ємністю 16 Гб, вартість якого становить 162 грн. 00 коп. та накопичувач Flash пам`яті (MicroSD), ємністю 16 Гб, вартість якого становить 119 грн. 00 коп. З місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши тим самим потерпілому ОСОБА_24 матеріальної шкоди на загальну суму 595 грн. 24 коп.

Таким чином обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вчинили кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст.185 КК України.

Крім того, обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 10 листопада 2015 року близько 01 години 30 хвилин, повторно, за попередньою змовою групою осіб, прибули на територію подвір`я, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Діючи умисно та цілеспрямовано, реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_12 намагалися незаконно заволодіти автомобілем марки «ВАЗ 21011», державний номерний знак НОМЕР_4 , який належить потерпілому ОСОБА_23 та згідно, висновку експерта №85 від 17.11.2015 року, вартість якого становить 16407 грн. 90 коп.. При цьому з застосуванням сили ОСОБА_11 опустив переднє бокове вікно в автомобілі, через яке ОСОБА_12 проник до салону автомобіля та відчинив дверцята, через які ОСОБА_11 проник в салон. Однак, завести двигун автомобіля ОСОБА_12 не зміг, після чого ОСОБА_11 залишив салон та почав виштовхувати автомобіль з подвір`я багатоповерхового житлового будинку. Проїхавши таким чином близько 5-6 метрів, автомобіль став некерованим, у зв`язку з чим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не змогли розпорядитися автомобілем на власний розсуд, тому змушені були його покинути та залишити місце вчинення злочину. Так, ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_12 виконали усі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від їх волі.

Тим самим обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вчинили кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.15, ч.2 ст.289 КК України.

Крім того, обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 10 листопада 2015 року близько 03 год. 00 хв., повторно, за попередньою змовою групою осіб, прибули на територію подвір`я, яке розташоване за адресою АДРЕСА_8 , де діючи умисно та цілеспрямовано, реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, незаконно заволоділи автомобілем марки «Кіа Rio», державний номерний знак НОМЕР_5 , який належить потерпілому ОСОБА_24 , вартість якого, згідно висновку експерта №84 від 16 листопада 2015 року, становить 243650 грн. 00 коп. З місця вчинення злочину зникли, розпорядившись автомобілем на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_24 матеріальної шкоди на загальну суму 243650 грн. 00 коп.

Таким чином обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вчинили кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст.289 КК України.

Крім того, обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_13 26 жовтня 2015 року близько 19 години 00 хвилин, повторно, за попередньою змовою групою осіб, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прибули на територію Підлісненського навчально-виховного комплексу, який розташований за адресою: вул. Леніна,1, с. Підлісне, Олександрівського району, Кіровоградської області, де діючи умисно та цілеспрямовано, переслідуючи мету наживи та особистого самозбагачення, викрали 3 секції металевого паркану, загальною вартістю 228 грн. 90 коп. З місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд та завдавши Підлісненському НВК матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Тим самим обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вчинили кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст.185 КК України.

Крім того, обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_13 08 листопада 2015 року близько 22 години 00 хвилин, повторно, за попередньою змовою групою осіб, прибули на територію подвір`я, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_7 , де діючи умисно та цілеспрямовано, реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння транспортним засобом, незаконно заволоділи автомобілем марки «ВАЗ 21011», державний номерний знак НОМЕР_6 , який належить потерпілому ОСОБА_25 , вартість якого, згідно висновку експерта №88 від 20 листопада 2015 року, становить 15230 грн. 00 коп.. З місця вчинення злочину зникли, розпорядившись автомобілем на власний розсуд та завдавши потерпілому ОСОБА_25 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Тим самим обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вчинили кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст.289 КК України.

Крім того, обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_13 09 листопада 2015 року близько 20 години 00 хвилин, повторно, за попередньою змовою групою осіб, прибули на територію подвір`я, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_9 , де діючи умисно та цілеспрямовано, реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння транспортним засобом, намагалися незаконно заволодіти автомобілем марки «ВАЗ 21013», державний номерний знак НОМЕР_7 , який належить потерпілому ОСОБА_26 , вартість якого, згідно висновку експерта №86 від 18 листопада 2015 року, становить 17120 грн. 00 коп.. Виконавши усі дії, які вважали за необхідне для доведення злочину до кінця, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 розпорядитися викраденим автомобілем на власний розсуд не змогли з причин, які не залежали від їх волі, оскільки перехожі завадили скоєнню злочину, унаслідок чого вони покинули автомобіль та місце вчинення злочину.

Тим самим обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вчинили кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.15 ч.2 ст.289 КК України.

Окрім того, обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_14 14 грудня 2015 року близько 17 годині 30 хвилин, за попередньою змовою групою осіб, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прибули на територію домоволодіння потерпілої ОСОБА_8 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . Діючи умисно та цілеспрямовано, переслідуючи мету наживи та особистого самозбагачення, шляхом розбиття вікна вони проникли всередину будинку, де в одній із кімнат викрали телевізор марки «Sony Digital Control» ser.№ 1527194, згідно висновку експерта №89 від 10 лютого 2016 року, вартість якого становить 1169 грн. 80 коп. З місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1169 грн. 80 коп.

Тим самим обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_14 вчинили кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.3 ст.185 КК України.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_12 13 лютого 2016 року приблизно о 02 години 30 хвилин, перебував в будинку у гостях у потерпілого ОСОБА_27 , який розташований за адресою: АДРЕСА_10 . В нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_27 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не спостерігає за ним, він, реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, переслідуючи мету наживи та особистого самозбагачення, повторно, шляхом вільного доступу, викрав модем «Verezon» ser.№ 529964862, який знаходився у системному блоці комп`ютера, що стояв у одній з житлових кімнат будинку, вартість якого згідно висновку експерта №192 від 22 березня 2016 року становить 436 грн. 63 коп. З місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_27 матеріальну шкоду на суму 436 грн. 63 коп.

Тим самим обвинувачений ОСОБА_12 вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст.185 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції прокурор подала апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичних обставин справи, юридичну кваліфікацію дій обвинувачених та доведеності вини, просить оскаржуваний вирок, змінити в частині призначеного покарання через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме : не застосування закону, який підлягає застосуванню, та невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених.

ОСОБА_11 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачено ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.15 ч.2 ст.289 та ч.2 ст.289 КК України і призначити покарання :

*за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі; -

*за ч.3 ст.185 КК України у виді 4 років позбавлення волі;

*за ч.2 ст.289 КК України у виді 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна;

*за ч.1 ст.15 ч.2 ст.289 КК України, із застосуванням ст.69 КК України у виді 4 років позбавлення волі, без конфіскації майна.

Згідно ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_11 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна.

Згідно ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_11 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 18 листопада 2015 року до дня набрання вироком законної сили.

ОСОБА_12 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачено ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.15 ч.2 ст.289 та ч.2 ст.289 КК України і призначити покарання :

*за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

*за ч.3 ст.185 КК України у виді 4 років позбавлення волі;

*за ч.2 ст.289 КК України у виді 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна;

*за ч.1 ст.15, ч.2 ст.289 КК України, із застосуванням ст.69 КК України у виді 4 років позбавлення волі, без конфіскації майна.

Згідно ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_12 покарання у виді 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, з урахуванням покарання, обраного за вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 19.01.2017 за ч.3 ст.185 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_12 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна.

ОСОБА_13 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачено ч.2 ст.185, ч.1 ст.15 ч.2 ст.289 та ч.2 ст.289 КК України і призначити покарання :

*за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі;

*за ч.2 ст.289 КК України у виді 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна;

*-за ч.1 ст.15, ч.2 ст.289 КК України, із застосуванням ст.69 КК України у виді 4років позбавлення волі, без конфіскації майна.

Згідно ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_13 покарання у виді 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, з урахуванням покарання, обраного за вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 19.01.2017 за ч.3 ст.185 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_13 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна.

ОСОБА_14 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Згідно ст. ст. 104, 75 КК України звільнити ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 від відбування покарання з випробуванням, встановивши кожному з них іспитовий строк два роки.
Відповідно до ст.76 КК України, під час наглядової пробації, зобов`язати ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання чи роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

В решті вирок Олександрівського районного суду від 29.05.2017 залишити без змін.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що призначаючи ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 покарання за ч.1 ст.15 ч.2 ст.289 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі кожного, яке є більш м`яким, ніж передбачено законом, а саме нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.289 КК України, суд, усупереч ст.370 КПК України, не умотивував та не обґрунтував своє рішення, а саме: у мотивувальній частині вироку не зазначив, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - не послався на ч. 1 ст. 69 КК України, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що потягло за собою неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та призначення неповнолітнім покарання, яке не відповідає тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинувачених.

Прокурор в апеляційній скарзі зазначає, що у ході судового розгляду кримінального провадження судом першої інстанції встановлено ряд обставин справи та даних про особу обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, передбачених ч.1 ст.15 ч.2 ст.289 КК України і впливають на пом`якшення покарання, а саме : щире - каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім.

Крім того, транспортні засоби у ході вчинення кримінальних правопорушень не були пошкоджені та залишилися у володінні власників потерпілих ОСОБА_23 та ОСОБА_26 , якими у ході досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження позовні заяви про відшкодування матеріальних та моральних збитків до обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не заявлено. Обставин, які обтяжують їх покарання, судом не встановлено.

Таким чином, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання і істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 кримінальних правопорушень, з урахуванням відсутності тяжких наслідків вчинених злочинів, дає можливість при призначенні покарання за ч.1 ст.15 ч.2 ст.289 КК України, застосувати до обвинувачених положення ст.69 КК України та призначити покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.2 ст.289 КК України.

У мотивувальній частині вироку судом наведені вказані обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які обвинувачуються у вчиненні декількох злочинів, в узагальненому виді, як такі, що стосуються усієї сукупності вчинених ними кримінальних правопорушень.

При цьому, районним судом помилково не наведено мотивів та підстав їх застосування при призначенні більш м`якого покарання, ніж передбачене законом, із застосуванням положень ст. 69 КК України, при призначенні покарання за окремо взятий злочин, передбачений ч.1 ст.15 ч.2 ст.289 КК України.

Заслухавши доповідача, в дебатах прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, захисника адвоката ОСОБА_10 , неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які не заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, захисника адвоката ОСОБА_28 та потерпілу ОСОБА_8 , які залишили питання вирішення апеляційної скарги прокурора на розсуд суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню виходячи з таких підстав.

Відповідно до положень частини 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновок суду про доведеність винуватості: ОСОБА_11 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), поєднаної з проникненням в приміщення та таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої повторно; обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої за попередньою змовою групою осіб, повторно, та вчиненні замаху на незаконне заволодіння транспортного засобу та незаконне заволодіння транспортним засобом; обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої за попередньою змовою групою осіб, незаконне заволодіння транспортним засобом та замах на незаконне заволодіння транспортного засобу; обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_14 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої за попередньою змовою групою осіб, поєднаної з проникненням в житло. Обвинуваченого ОСОБА_12 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої повторно, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю зібраних у провадженні, перевірених у судовому засіданні та наведених у вироку доказах, яким суд дав всебічну та об`єктивну оцінку.
Зважаючи на те, що доведеність вини та кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , ніким з учасників судового розгляду не оскаржується, колегія суддів не надає юридичної оцінки доказам у кримінальному провадженні, та вважає їх вину доведеною, а кваліфікацію дій:
- ОСОБА_11 , за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.15, ч.2 ст.289, ч.2 ст.289 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в приміщення, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, повторно, замах на незаконне заволодіння транспортного засобу та незаконне заволодіння транспортним засобом;

- ОСОБА_12 за ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.15 ч.2 ст.289 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, повторно, та вчинення замаху на незаконне заволодіння транспортного засобу та незаконне заволодіння транспортним засобом;

- ОСОБА_13 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.15, ч.2 ст.289 КК України, як за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, незаконне заволодіння транспортним засобом та замах на незаконне заволодіння транспортного засобу;

- ОСОБА_14 за ч.3 ст.185 КК України, як вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням в житло - правильною.
При призначенні неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_14 покарання районний суд відповідно до вимог ст.ст. 65, 103 КК України призначив покарання, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також умови його життя, виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

Як убачається з вироку призначаючи неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_14 покарання районний суд врахував, що злочин, який він вчинив є тяжким, за місцем проживання характеризується позитивно, земельної частки (паю), майнового паю та іншого майна на території сільської ради не має, проживає з матір`ю, її співмешканцем та двома братами, раніше не судимий, за місцем навчання характеризується позитивно. На обліку в Олександрівському ВП Знам`янського ВП ГУНП України в області не перебуває. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 01.02.2016 року підтверджується, що взаємовідносини в сім`ї ОСОБА_14 задовільні. Мати та співмешканець спиртними напоями не зловживають. Згідно Звіту про неповнолітнього - обвинувачений ОСОБА_14 виховується в повній багатодітній сім`ї, займається спортом, любить ходити на рибалку, йому подобається працювати на комп`ютері, має одного друга, однокласника; широке коло знайомих з соціальною поведінкою. Згідно досудової доповіді відносно ОСОБА_14 підтверджується, що виявляючи окремі показники ризику небезпеки, встановлено, що правопорушник не є небезпечним, навряд чи стане скоювати правопорушення. Ризик може зрости за умови зміни обставин, оточення. Виправлення ОСОБА_14 можливе без застосування покарання у виді позбавлення чи обмеження волі.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_14 , районний суд обґрунтовано визнав щире каяття та вчинення злочину неповнолітнім. Обставини, що обтяжують покарання відсутні.

Врахувавши вищевикладене, районний суд прийшов до правильного висновку, що для виправлення та перевиховання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_14 необхідним та достатнім буде покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Колегія суддів погоджується з обґрунтуванням та висновком районного суду про можливість застосування до неповнолітнього обвинуваченого вимог ст.104, ст.75 та ст. 76 КК України.

За вказаних обставин колегія суддів вважає необґрунтованими вимоги апеляційної скарги прокурора, щодо визнання ОСОБА_14 винуватим за ч.3 ст. 185 КК України та призначення йому покарання у виді 3 років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. ст. 104, 75 КК України з покладенням обов`язків відповідно до ст.76 КК України, оскільки саме такий вид і розмір покарання вже призначений судом першої інстанції ОСОБА_14 , а тому в цій частині апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Крім того колегія суддів звертає увагу, що відповідно до звукозапису технічного носія, прокурор у судових дебатах під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції вважала за необхідним призначити неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_14 саме такий вид і розмір покарання зі звільненням від відбування покарання з випробуванням.

Разом з цим, колегія суддів вважає слушними доводи прокурора про неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність при призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , що перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається з вироку районного суду, призначаючи покарання неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_29 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 суд, згідно ст. 65 та ст. 103 КК України, врахував характер і ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, особу обвинувачених, обставини, що пом`якшують та обтяжують їх покарання, умови їх життя та виховання, рівень їх розвитку та інші особливості осіб неповнолітніх, що відповідно до ст. 12 КК України, злочини скоєні неповнолітніми обвинуваченими ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , є злочинами середньої тяжкості та тяжкими злочинами, обставини, які обтяжують покарання неповнолітнім обвинуваченим, передбачені ст.67 КК України, відсутні.

Призначаючи покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_11 , районний суд врахував, що на момент скоєння злочинів був неповнолітнім, раніше судимий, за місцем проживання характеризується негативно, веде аморальний спосіб життя та проводить крадіжки металобрухту, проживав разом з матір`ю, вітчимом, братом та сестрою, земельної ділянки, земельного та майнового паїв не має, сім`я на обліку сільської ради, як така, що потрапила в складні життєві обставини, не перебувала, на диспансерному обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває і за медичною допомогою не звертався.

Відповідно до актів обстеження умов проживання від 24.03.2015 року, від 28.04.2015 року та від 30.11.2015 року підтверджується, що ОСОБА_11 проживає разом з матір`ю, її співмешканцем, братом та сестрою. Умови проживання задовільні, у будинку підтримується відносна чистота, в наявності елементарні меблі (ліжко, стіл, шафи); твердим паливом забезпечені, продуктами харчування забезпечені частково. У родини немає постійного доходу. Утримують в господарстві козу, курей. Співмешканець підробляє на пилорамі. ОСОБА_11 має окрему кімнату, навчається в філії професійного ліцею в сел. Олександрівка. На навчання дитини коштів не має. Мати періодично вживає спиртні напої, не приділяє належної уваги вихованню дітей, не дбає про їх повноцінний розвиток. Проведено профілактично-роз`яснювальну роботу щодо належного виховання дітей, наслідки вчинення крадіжки старшим сином.

Співмешканець матері ОСОБА_11 за місцем проживання характеризується негативно, веде аморальний спосіб життя, вживає алкогольні напої; земельної ділянки, земельного та майнового паїв не має.

Мати ОСОБА_11 за місцем проживання характеризується негативно, інколи вживає спиртні напої, вихованням неповнолітніх дітей займається не в повному обсязі; проживає з співмешканцем, двома синами та донькою, земельної ділянки, земельного та майнового паїв не має.

ОСОБА_11 навчався в філії Кіровоградського професійного ліцею побутового обслуговування сел. Олександрівка. За місцем навчання зарекомендував себе, як неуважний учень, до навчання ставиться недобросовісно, часто без поважних причин не відвідує навчальний заклад, знаходиться на внутрішньо училищному обліку, так як схильний до правопорушень та відноситься до «групи ризику, проведені бесіди та виховні години щодо порушення правил внутрішнього розпорядку філії (запізнення на уроки, порушення правил поведінки та пропуски уроків без поважних причин), проведені індивідуальні психодіагностичні, корекційно-розвивальні та виховні години.

Актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 19.11.2014 року підтверджується, що було проведено обстеження умов проживання ОСОБА_11 в ході чого встановлено, що взаємовідносини в сім`ї напружені. Мати не займається вихованням дитини; на час обстеження умов мати та співмешканець знаходились в нетверезому стані; санітарний стан будинку незадовільний. Не має належних умов для проживання та навчання.

ОСОБА_11 знаходився на обліку в КМСД Олександрівського відділу поліції, як дитина-правопорушник за скоєння злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

За повідомленням Олександрівського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді сім`я, в якій виховувався ОСОБА_11 перебувала на обліку в центрі як сім`я, яка опинилася у складних життєвих обставинах з 29.04.2015 року.

Відповідно до повідомлення Служби у справах дітей Олександрівської райдержадміністрації ОСОБА_11 перебував на обліку служби у справах дітей, як такий, що потрапив до складних життєвих обставин.

Згідно Звіту про неповнолітнього ОСОБА_11 він проживав в багатодітній сім`ї, яка матеріально не забезпечена. Мати не приділяє належної уваги щодо утримання, розвитку та виховання неповнолітнього. Захоплюється спортом, ремонтує різноманітну техніку. Має велике коло друзів в тому числі з антисоціальною поведінкою; впливу друзів не піддається, рішення приймає самостійно.

Виконавчим листом у справі №397/1338/14-к, виданим 15.12.2014 року та квитанцією підтверджується, що ОСОБА_11 , внаслідок притягнення до кримінальної відповідальності за ч.3 ст.185 КК України, було сплачено штраф в розмірі 510 грн..

Відповідно до висновків Досудової доповіді про неповнолітнього обвинуваченого у кримінальному провадженні, з урахуванням інформації, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_11 , криміногенний тип його поведінки, систематичність вчинення повторного кримінального правопорушення, його виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , передбачені ст.66 КК України, є повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину в неповнолітньому віці.

Врахувавши вказане, районний суд прийшов до правильного висновку, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_11 необхідним та достатнім може бути лише покарання пов`язане з позбавленням волі.

Крім того, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що оскільки неповнолітній обвинувачений ОСОБА_11 вчинив кілька кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачено за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.15, ч.2 ст.289 та ч.2 ст.289 КК України, при винесенні вироку, відносно нього правильно застосував вимоги ч.1 ст. 70 КК України та призначив покарання за сукупністю злочинів.

Призначаючи покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_12 районний суд врахував, що ОСОБА_12 є неповнолітнім, зареєстрованого житла, іншої нерухомості, земельних та майнових паїв не має, проживає разом з дідом, батьком, матір`ю та сестрою, за місцем проживання характеризується позитивно, за місцем навчання характеризується як недисциплінований учень, який пропускає заняття без поважних причин та неодноразово тікав з уроків, не користується авторитетом серед одногрупників, раніше судимий. 19.01.2017 року засуджений Олександрівським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст. 185 КК України.

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 13.11.2015 року встановлено, що умови проживання ОСОБА_12 задовільні, стосунки в сім`ї добрі. Комісія прийшла до висновку взяти ОСОБА_12 на облік служби як такого, що опинився в складних життєвих обставинах.

Відповідно до характеристики, виданою Підлісненською сільською радою, підтверджується, що сім`ю ОСОБА_12 взято на облік громадської інспекції по роботі з дітьми, як таку, яка опинилась в складних життєвих обставинах. За час проживання в с. Підлісне та навчання в Підлісненському НВК ОСОБА_12 проявляв агресію по відношенню до інших дітей, бували прояви схильності до скоєння крадіжок, до сільської ради надходили як усні так і письмові звернення щодо його поведінки.

Згідно Звіту про неповнолітнього ОСОБА_12 , останній виховується в повній сім`ї, стосунки в сім`ї нормальні, перебуває на постійному контролі в батьків, захоплюється спортом. Має широке коло друзів, в тому числі із асоціальною поведінкою, має свою думку, але піддається і впливу зі сторони старших.

Відповідно до характеристики Підлісненського НВК підтверджується, що ОСОБА_12 характеризується, як слабкий учень, потребує постійного контролю, школу відвідує систематично, бере участь у житті класу, реагує на зауваження та вимоги вчителів, має друзів серед учнів інших класів і однокласників, конфліктних ситуацій не створює.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_12 на обліку в Олександрівському ВП Знам`янського ВП ГУНП України в області перебуває з 01.08.2014 року.

За повідомленням Олександрівського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді - сім`я, в якій виховується ОСОБА_12 , не перебуває на обліку в центрі.

За повідомленням Служби у справах дітей Олександрівської райдержадміністрації ОСОБА_12 не перебуває на обліку служби у справах дітей, як такий, що опинився в складних життєвих обставинах.

Досудовою доповіддю відносно ОСОБА_12 підтверджується, що результати оцінки правопорушника показали середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства у тому числі для окремих осіб, а отже існує ймовірність скоєння повторного правопорушення. Тому доцільно, з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень у майбутньому, застосувати заходи контролю, підтримки та допомоги, які можуть вплинути на зниження факторів ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, а саме: правопорушнику необхідно здобути професійну освіту та знайти постійне місце роботи, так щоб він не потребував додаткових коштів і цей вид роботи задовольняв його як морально так і матеріально. Отже, виправлення ОСОБА_12 можливе без застосування покарання у виді позбавлення чи обмеження волі.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_12 , передбачені ст.66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину в неповнолітньому віці.

Врахувавши вказані обставини, районний суд прийшов до правильного висновку, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_12 необхідним та достатнім може бути покарання не пов`язане з позбавленням волі і тому, при обранні йому міри покарання, правильно застосував вимоги ст.104, ст.75 та ст. 76 КК України.

Проте, оскільки обвинувачений ОСОБА_12 вчинив кілька кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачено за ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.15, ч.2 ст.289 КК України, а тому при призначенні покарання, суд першої інстанції правильно застосував вимоги ч.1 ст. 70 КК України та призначив йому покарання за сукупністю злочинів.

Крім того неповнолітній обвинувачений ОСОБА_12 був засуджений вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 19.01.2017 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. Згідно ст.104, ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку на 1 рік. Злочини по даному кримінальному провадженню ОСОБА_12 вчинив в період з жовтня по грудень 2015 року, тобто до постановлення вищевказаного вироку. А тому районний суд при призначенні покарання правильно застосував вимоги ч.4 ст. 70 КК України та остаточно призначив йому покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

При призначенні покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_13 районний суд врахував, що на момент скоєнні злочинів ОСОБА_13 був неповнолітнім, за місцем проживання характеризується позитивно, зареєстрованого житла, іншої нерухомості, земельних та майнових паїв немає, проживає з матір`ю. За місцем реєстрації характеризується негативно, стосунки із сусідами та жителями села задовільні, схильний до крадіжок та бродяжництва, проживає разом з матір`ю та батьком. За місцем навчання характеризується позитивно, поведінку не порушує, навчальний заклад відвідує систематично, до виконання громадських доручень ставиться відповідально, конфліктних ситуацій не створює, однак потребує постійного контролю, не виявляє зацікавленості до навчання, навчається погано. На диспансерному обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий.

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 13.11.2015 року підтверджено, що було проведено обстеження умов проживання ОСОБА_13 яким виявлено, що умови проживання задовільні, для його виховання та розвитку наявна окрема кімната з ліжком та письмовим столом, має ноутбук, забезпечений одягом, взуттям. Мати отримує пенсію. ОСОБА_13 отримує стипендію. Стосунки в сім`ї нормальні, у родині святкують дні народження, свята. Комісією прийнято рішення взяти ОСОБА_13 на облік служби як такого, що опинився в складних життєвих обставинах.

Згідно Звіту про неповнолітнього ОСОБА_13 мати піклується про дитину, забезпечує його всім необхідним для розвитку, виховання та навчання. ОСОБА_13 подобається слухати музику, допомагає батькам у веденні домашнього господарства, влітку підробляв. Має мале коло друзів; у вільний час подобається проводити вільний час у колі однолітків.

Обвинувачений ОСОБА_13 на обліку в Олександрівському ВП Знам`янського ВП ГУНП України в області не перебуває.

За повідомленням Олександрівського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді - сім`я, в якій виховується ОСОБА_13 , не перебуває на обліку в центрі.

За повідомленням Служби у справах дітей Олександрівської райдержадміністрації ОСОБА_13 не перебуває на обліку служби у справах дітей, як такий, що опинився в складних життєвих обставинах.

Досудовою доповіддю відносно ОСОБА_13 підтверджується, що результати оцінки правопорушника показали середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, а отже існує ймовірність скоєння повторного правопорушення. Тому доцільно з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень у майбутньому застосувати заходи контролю, підтримки та допомоги, які можуть вплинути на зниження факторів ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, а саме: правопорушнику необхідно здобути професійну освіту та знайти постійне місце роботи, так щоб він не потребував додаткових коштів і цей вид роботи задовольняв його, як морально так і матеріально. Отже, виправлення ОСОБА_13 можливе без застосування покарання у виді позбавлення чи обмеження волі.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_13 , передбачені ст.66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім.

Врахувавши вказані обставини районний суд прийшов до правильного висновку, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_13 необхідним та достатнім буде покарання не пов`язане з позбавленням волі, а тому при призначенні йому покарання, правильно застосував вимоги ст.104, ст.75 та ст. 76 КК України.

Разом з цим, районний суд правильно врахував, що оскільки неповнолітній обвинувачений ОСОБА_13 вчинив кілька кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачено за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.15, ч.2 ст.289 КК України, при призначенні покарання правильно застосував відносно нього вимоги ч.1 ст. 70 КК України та призначив йому покарання за сукупністю злочинів.

Крім того, оскільки неповнолітній обвинувачений ОСОБА_13 був засуджений вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 19.01.2017 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. Згідно ст.104, ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку на 1 рік. Злочини по даному кримінальному провадженню ОСОБА_13 вчинив в період з жовтня по листопад 2015 року, тобто до постановлення оскаржуваного вироку, суд першої інстанції правильно застосував вимоги ч.4 ст. 70 КК України та остаточно призначив покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_13 за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Проте, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції призначаючи покарання ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 за ч.1 ст.15 ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі на 4 роки кожного, допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосування закону, який підлягає застосуванню, та, як наслідок призначив покарання у невідповідності тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених.

Як убачається з вироку суду, під час розгляду кримінального провадження районним судом встановлено, що ОСОБА_11 за попередньою змовою з ОСОБА_12 групою осіб, повторно вчинили замах на незаконне заволодіння транспортним засобом. Тобто, неповнолітні обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вчинили кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.15, ч.2 ст.289 КК України.

Крім того, у ході розгляду кримінального провадження районним судом встановлено, що ОСОБА_13 за попередньою змовою з ОСОБА_12 групою осіб, повторно вчинили замах на незаконне заволодіння транспортним засобом. Тобто, неповнолітні обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вчинили кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.15, ч.2 ст.289 КК України.

Відповідно до ч.3 ст.68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього кодексу.

Санкцією ч.2 ст.289 КК України передбачено покарання за незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно або за попередньою змовою групою осіб у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Таким чином, виходячи з положень ст. 16, п.1 ч.1 ст.65, ч.3 ст.68 КК України, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.15, ч.2 ст.289 КК України мінімальний розмір покарання має становити 5 років позбавлення волі та максимальний розмір покарання не може перевищувати 5 років 3 місяців позбавлення волі.

Як убачається з вироку, суд першої інстанції призначаючи покарання ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 за ч.1 ст.15 ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі на 4 роки кожного, не умотивував та не обґрунтував своє рішення а у мотивувальній частині вироку не послався на положення ст. 69 КК України та призначив покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.289 КК України.

Згідно вироку суду, допитані в суді першої інстанції неповнолітні обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 вину у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень визнали у повному обсязі, щиро розкаялися, детально розповіли про обставини вчиненого, зазначивши місце, час та спосіб вчинення кримінальних правопорушень, а також зазначили, що мали намір на незаконне заволодіння транспортними засобами з метою урізноманітнення свого дозвілля, а саме покататися. Корисливих мотивів не мали, не усвідомлювали протиправності своїх дій.

У ході судового розгляду кримінального провадження судом встановлено ряд обставин справи та даних про особу обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, передбачених ч.1 ст.15, ч.2 ст.289 КК України та впливають на пом`якшення покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім. Відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченим. Крім того, транспортні засоби у ході вчинення кримінальних правопорушень не були пошкоджені та залишилися у володінні власників, якими у ході досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження позовні заяви про відшкодування матеріальних та моральних збитків до обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не заявлено.

Отже, колегія суддів враховуючи вищевикладене вважає, що наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання і істотно знижують ступінь тяжкості вчинених неповнолітніми обвинуваченими ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 кримінальних правопорушень, з урахуванням відсутності тяжких наслідків вчинених злочинів, дає можливість при призначенні покарання за ч.1 ст.15, ч.2 ст.289 КК України, застосувати до обвинувачених положення ст.69 КК України та призначити покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.2 ст.289 КК України.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що приписами ст.98 КК України, визначено, що до неповнолітніх, визнаних винними у вчиненні злочину, судом можуть бути застосовані такі основні види покарань: штраф; громадські роботи; виправні роботи; арешт; позбавлення волі на певний строк. Також до неповнолітніх можуть бути застосовані додаткові покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю. Вказаний перелік видів покарань, який може бути призначений неповнолітнім, є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає. А отже при призначенні покарання неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не слід вказувати «без конфіскації майна».

Відповідно до ст.ст. 409, 412, 413, 414 КПК України істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме : не застосування закону, який підлягає застосуванню, та, як наслідок - невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених є безумовними підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні в частині призначеного покарання неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , у зв`язку з не застосуванням закону, який підлягає застосуванню, та невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених.

Керуючись ст. 376 ч.2, 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 29 травня 2017 року стосовно ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , змінити в частині призначеного покарання.

ОСОБА_11 вважати засудженим за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.15 ч.2 ст.289 та ч.2 ст.289 КК України та призначити покарання :

*за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

*за ч.3 ст.185 КК України у виді 4 років позбавлення волі;

*за ч.2 ст.289 КК України у виді 5 років позбавлення волі;

*за ч.1 ст.15 ч.2 ст.289 КК України, із застосуванням ст.69 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_11 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

ОСОБА_12 вважати засудженим за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.15 ч.2 ст.289 та ч.2 ст.289 КК України та призначити покарання :

*за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

*за ч.3 ст.185 КК України у виді 4 років позбавлення волі;

*за ч.2 ст.289 КК України у виді 5 років позбавлення волі;

*за ч.1 ст.15, ч.2 ст.289 КК України, із застосуванням ст.69 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_12 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, з урахуванням покарання, обраного за вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 19.01.2017 року за ч.3 ст.185 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_12 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.

ОСОБА_13 вважати засудженим за ч.2 ст.185, ч.1 ст.15 ч.2 ст.289 та ч.2 ст.289 КК України і призначити покарання:

*за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі;

*за ч.2 ст.289 КК України у виді 5 років позбавлення волі;

*за ч.1 ст.15, ч.2 ст.289 КК України, із застосуванням ст.69 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_13 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, з урахуванням покарання, обраного за вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 19.01.2017 за ч.3 ст.185 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_13 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Згідно ст. ст. 75,104 КК України звільнити ОСОБА_12 , ОСОБА_13 від відбування покарання з випробуванням, встановивши кожному з них іспитовий строк (2) два роки.

Відповідно до ст.76 КК України, під час наглядової пробації, зобов`язати ОСОБА_12 , ОСОБА_13 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання чи роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

В решті вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 29 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, - в той самий строк з моменту вручення їм копії судового рішення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4