Справа №№ 126/951/17
В И Р О К
Іменем України

05 жовтня 2017 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

законного представника ОСОБА_6

представника служби у справах дітей ОСОБА_7

представника поліції ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тульчина матеріали кримінального провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, гр. України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта середня, не працює, не навчається, не судимий, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.3 КК України,

В С Т А Н О В И В:
12.02.2017, біля 00:00 год., в с. Чернятка, Бершадського району Вінницької області, неповнолітній ОСОБА_4 , з метою незаконного збагачення, прийшов до домогосподарства, розташованого по АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_9 . Зайшовши на подвір`я вказаного домогосподарства через хвіртку без замикаючого пристрою та підійшовши до вікна гаражного приміщення, ОСОБА_4 за допомогою металевої монтировки виломив металеві грати вікна та проникнувши в середину, умисно, з корисливих спонукань, таємно викрав алюмінієві запчастини до автомобіля марки «Москвич» вагою 7 кг вартістю 175 грн. (25 грн. за 1 кг брухт алюмінієвий), мідний кабель вагою 12 кг вартістю 1500 грн. (125 грн. за 1 кг брухт міді рафінованої). Після чого виніс вказані речі з гаражного приміщення та підійшов до дерев`яної лави, яка розташована перед будинком, з якої руками вирав прикріплений болтами електродвигун потужністю 1,1 кВт вартістю 800 грн. Вище викрадені речі ОСОБА_4 переніс до території свого домоволодіння та в подальшому продав їх ОСОБА_10 за 1300 грн., яким розпорядився на власний розсуд, чим спричинив майнову шкоду ОСОБА_9 на загальну суму 2475 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю і суду показав, що дійсно 12.02.2017 він здійснив крадіжку речей, за обставин які зазначенні в обвинувальному акті. Вказану крадіжку він запланував за два дні. У вчиненому щиро кається, просить суд суворо не карати.

У відповідності до вимог ст. 349 КПК України, приймаючи до уваги позицію учасників судового розгляду, суд визначив обсяг дослідження доказів допитом обвинуваченого, оголошенням характеризуючих особу обвинуваченого матеріалів справи.

Дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), кваліфікуючою ознакою якого являється крадіжка вчинена з проникненням у інше приміщення, в судовому засіданні доведена в повному обсязі і дії обвинуваченого вірно кваліфіковано за ст. 185 ч.3 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд враховує суспільну небезпеку скоєного злочину, особу обвинуваченого, а також обсяг і характер вчиненого кримінального правопорушення і заподіяної шкоди.

До обставин, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого суд відносить щире каяття в скоєному злочині, вчинення злочину неповнолітнім.

Обтяжуючих вину обставин в судовому засіданні не встановлено.

Враховуючи викладене, суд вважає, що достатньою мірою покарання з метою виправлення обвинуваченого та запобіганню вчинення нових злочинів, буде призначення покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції визначеної ст. 185 ч.3 КК України.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги позицію державного обвинувача, суспільну небезпечність вчиненого злочину, обсяг заподіяної шкоди, особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому злочині, характер та ступінь його вини, а також те, що обвинувачений запевнив суд, що став на шлях виправлення, встановленні в судовому засіданні пом`якшуючі вину обставини, а також обставини зазначенні в досудовій доповіді, які в сукупності дають суду підстави вважати, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття покарання, суд приходить до висновку про можливе застосувати відносно ОСОБА_4 ст. ст. 75, 104 КК України і звільнити від відбування покарання з випробуванням, з покладення обов`язків передбачених ст. 76 ч.1 п.п. 1, 2 КК України.

Приймаючи до уваги ті обставини, що в судовому засіданні, стороною обвинувачення не виносилось питання про застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, суд вважає, що підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не має.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-374, 377 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.3 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі до ст. ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий термін строком на один рік.

Відповідно до вимог ст. 76 ч.1 п.п. 1, 2 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Суддя: