справа №176/1813/17
провадження №1-в/176/443/17
УХВАЛА
Іменем України
25 жовтня 2017 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника ЖВК №26 ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовті Води Дніпропетровської області в режимі відео конференції з ЖВК-26 клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році»,
В С Т А Н О В И В:
В своєму клопотанні адвокат просить застосувати до ОСОБА_6 ЗУ «Про амністію у 2016 році», а саме положення статті 2 зазначеного Закону, оскільки він є волонтером та приймав участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення та вважає, що підпадає під дію даного Закону.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 клопотання підтримав з підстав, що в ньому викладені.
Прокурор та представник ЖВК № 26 заперечували проти задоволення клопотання засудженого, оскільки останній не набув статусу учасника бойових дій, як того вимагає ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримала, надала суду письмові доповнення до клопотання адвоката ОСОБА_7 , просила застосувати до засудженого Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки вважає, що в Законі України «Про амністію у 2016 році» мова йде не тільки про учасників бойових дій, а й інших осіб, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення та перебували в районах її проведення. Надала докази надання ОСОБА_6 волонтерської діяльності в районі проведення антитерористичної операції щодо надання останнім допомоги бійцям АТО. Також, на підставі положень Законів України «Про Волонтерську діяльність» та «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» вважає, що волонтери АТО є особами, які добровільно забезпечували проведення антитерористичної операції, та у питаннях соціального захисту вони в певних випадках мають рівні права із учасниками антитерористичної операції.
Вислухавши думки учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання та особову справу засудженого, суд вважає що клопотання не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
В силу ч.1 ст. 86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.
07 вересня 2017 року набув законної сили Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.
Відповідно ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та статті 9 цього Закону).
За змістом ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» його виконання покладається на суди, зокрема питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого, підсудного чи засудженого, їх захисників чи законних представників.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 засуджений 31.03.2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263 КК України до 6 років позбавлення волі, він відбуває покарання в ЖВК № 26, початок строку 16.06.2016 року, кінець строку 10.06.2020 року. Вказаний злочин, відповідно до ст.12 КК України, не є особливо тяжким проти життя та здоров`я особи.
Згідно довідки № 03/10 від 23 жовтня 2017 року Верхньодніпровської районної організації Української спілки ветеранів Афганістану ОСОБА_6 з 14 серпня 2014 року є членом волонтерської групи Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області (допомога бійцям АТО). З 2014 року ОСОБА_6 неодноразово брав участь в забезпеченні проведення антитерористичної операції, шляхом надання волонтерської допомоги ЗСУ та добровольчим формуванням, перебуваючи в районах антитерористичної операції у період її проведення.
В той же час, логічне тлумачення положення ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році», на переконання суду, свідчить про те, що обов`язковою передумовою для її застосування до конкретної особи є те, щоб ця особа відповідала не одній із, а всім умовам, зазначеним в ст. 2 цього Закону, а саме:
- вирок стосовно якої не набрав законної сили, а також визнана винною у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами 2,3,4 ст.408, ст. 410, частинами 2,3,4 ст. 411 КК України, і
- захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, і
- брала безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, і
- отримала статус учасника бойових дій, та
- не відноситься до осіб, зазначених у ч. 4 ст. 86 КК України,ст. 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та ст. 9 цього Закону).
Тож суд приходить до висновку, що саме сукупність вищезазначених умов може бути підставою для застосування ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» до особи, яка їм відповідає.
З долучених до клопотання подорожних листів автомобіля під керуванням ОСОБА_6 вбачається, що останній в період з вересня 2014 року по лютий 2015 року здійснював поїздки в зону проведення АТО з метою доставки волонтерської допомоги бійцям ЗСУ та добровольчих батальйонів.
Однак, відомостей про отримання засудженим ОСОБА_6 статусу учасника бойових дій суду надано не було. Засуджений ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що статус учасника бойових дій у зв`язку з участю в антитерористичній операції він не отримував.
В матеріалах клопотання також містяться подяки від Дніпропетровського військового госпіталю, батальйону патрульної міліції особливого призначення «Свята Марія», ВС «Відкрите серце» на ім`я ОСОБА_6 за волонтерську допомогу.
Вище зазначені документи характеризують особу засудженого та є свідченням його активної громадської позиції, але не надають статусу учасника бойових дій, як того вимагають положення ст. 2 ЗУ «Про амністію у 2016 році».
Як встановлено в судовому засіданні, останній не набув статусу учасника бойових дій, що виключає можливість застосування до нього положень ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році». Надані захисником докази про здійснення засудженим ОСОБА_6 волонтерської допомоги, перебування в зоні проведення антитерористичної операції не свідчать про набуття особою статусу учасника бойових дій. Саме тому положення статті 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» до засудженого ОСОБА_6 не можуть бути застосованими, а клопотання захисника задоволенню не підлягає.
Посилання захисника на те, що в Законі України «Про амністію у 2016 році» мова йде не тільки про учасників бойових дій, а й інших осіб, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення та перебували в районах її проведення не приймаються судом до уваги, оскільки саме сукупність вищезазначених умов, передбачених ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» може бути підставою для застосування цього закону. Інші категорії осіб, на яких поширюється дія даного закону передбачені в статті 1 цього закону та перелічені за алфавітним показником за літ. а) - є).
На підставі ст.ст. 85, 86 КК України, Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд -
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_7 з доповненнями адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про застосування до нього ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтоводський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Жовтоводського

міського суду ОСОБА_1