Провадження № 1-кс/520/1176/13
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.10.2013 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси Федулеєва Ю.О. при секретарі Орлової Ю.Є., за участю прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_1, слідчого ВР ДТП СУ ГУМВС України в Одеській області Пазюкової О.Г., захисника підозрюваного- адвоката ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого ВР ДТП СУ ГУМВС України в Одеській області Пазюкової О.Г., погодженого з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_1 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, який має неповнолітню дитину, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4

підозрюваного у скоєнні злочину, передбаченому ст. 286 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, 18.11.2012 приблизно о 15.25 годині водій ОСОБА_3 грубо порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме пунктів 2.3. «б»; 2.9. «а»; 12.3, 16.11, 33 (вимоги дорожніх знаків 2.1, 4.10, 5.7.2) Правил дорожнього руху України, які зобовязують водія:

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний:

б) «Бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

2.9. «Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин»;

п.12.1 «При виборі у встановлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості перевезеного вантажу й стан транспортного засобу, щоб мати можливість постійно контролювати його рух і безпечний управляти їм»;

п.16.11 «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху».

п. 33 «Дорожні знаки»:

- знак пріоритету 2.1 «дати дорогу»: водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що підіжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі.

Порушення виразилися у тому, що в зазначений день та час водій ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, тим самим позбавивши себе можливості адекватно сприймати навколишню дорожню обстановку та контролювати рух керованого ним транспортного засобу, керуючи технічно справним автомобілем НОМЕР_1 та здійснюючи рух на освітленій ділянці по асфальтованому, сухому дорожньому покриттю проїжджої частини вулиці 8-го Березня в місті Котовськ, Одеської області, зі сторони вул. Леніна, в напрямку вул. Луначарського, наближаючись до перехрестя нерівнозначних доріг вулиць 8-го Березня та Котовського, при наявності дорожнього знаку «дати дорогу», виїхав на вул. Котовського, маючи намір здійснити проїзд перехрестя в прямому напрямку, не поступився дорогою автомобілю НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, який рухався по вул. Котовського, з боку вул. Урицького, в напрямку вул. 50-ти річчя Жовтня, в наслідок чого, в районі будинку № 49 на вул. 8-го Березня, трапилось зіткнення цих транспортних засобів, від чого вони були відкинуті на лівий тротуар, де автомобіль «ГАЗ-2402», р.н. ВН 0312 АТ скоїв наїзд на пішоходів ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 18 від 15.12.2012, ОСОБА_5 заподіяні наступні тілесні ушкодження: двосторонній перелом обох гілок лонних кісток; повне розходження повздошно-крижового зчленування; вогнищеві темно-червоні крововиливи у м'які тканини поперекової області зліва і справа; очаговий крововилив у навколониркову клітковину ліворуч та підтримуючу зв'язку печінки, які згідно п.п. 2.1.2, 2.1.3 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Згодом ОСОБА_5 від отриманих травм та травматичного шоку померла в Котовській ЦРЛ.

Пішоход ОСОБА_6, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 477 від 15.03.2013, в наслідок ДТП отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозоку; ссаднин обличчя; закритої травми грудної клітини у вигляді поперечного перелому правої ключиці в середній третині зі зміщенням кісткових відламків; забоїв м'яких тканин; уламкового перелому променевої кістки правого передпліччя в нижній третині зі значним зміщенням кісткових відламків, які згідно п.п. 2.2.2, 4.6 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Водію автомобіля швидкої допомоги ОСОБА_4, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 38 від 19.02.2013 внаслідок пригоди заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритого подвійного перелому лівого стегна у верхній та середній третині, які згідно п.п. 2.2.2, 4.6 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Пасажир автомобіля швидкої допомоги ОСОБА_7, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 41 від 22.02.2013 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав тілесні ушкодження у вигляді: Черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозоку, забиті рани голови, садно тім'яної області голови, забиття грудної клітини, крайовий відрив верхньо-переднього кута човноподібної кістки зліва, забита рана правого колінного суглоба, які згідно п.п. 2.2.2, 4.6 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

У причинному зв'язку з виникненням аварійної ситуації, її розвитком і настанням шкідливих наслідків перебувають необережні дії водія ОСОБА_3, що виразилися в порушенні ним вимог 2.3. «б»; 2.9. «а»; 12.3, 16.11, 33 (вимоги дорожніх знаків 2.1, 4.10, 5.7.2) ПДР України.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого та тілесні ушкодження середньої тяжкості.

27.11.2012 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000215 внесені відповідні відомості про вчинене кримінальне правопорушення, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

08.10.2013 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_3, мотивуючи клопотання тим, що підозрюваний вчинив тяжке кримінальне правопорушення, при обтяжуючих обставинах, а саме в стані алкогольного спяніння, яке за законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, та неможливістю запобігання цим ризикам шляхом застосування більш мяких запобіжних заходів.

Прокурор підтримав клопотання слідчого, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та достатніми для застосування найбільш суворого заходу до підозрюваного.

Захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання слідчого, мотивуючи це тим, що підозрюваний має постійне місце реєстрації, офіціально працевлаштований, має на утриманні неповнолітню дитину, позитивно характеризується, відшкодовує шкоду потерпілим. Окрім того, у разі якщо підозрюваному буде обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, він не зможе надавати належну допомогу потерпілим. У звязку з вищевикладеним, захисник просить суд обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобовязання.

Підозрюваний ОСОБА_3 під час розгляду клопотання був ознайомлений з правами та просив не брати його під варту, а обрати йому запобіжний захід - особисте зобовязання.

З боку підозрюваного скарг на незаконні дії відносно нього з боку працівників органів МВС не надходили, інших заяв та клопотань не було.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, пояснення підозрюваного, захисника, а також вислухавши думку слідчого, прокурора, вважаю, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобовязаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Приймаючи до уваги дані, які містяться в наданих суду матеріалах, зокрема, - протоколом огляду місця ДТП від 18.11.2013 та схемою до нього, показами підозрюваного ОСОБА_3;показами потерпілого ОСОБА_8;показами потерпілого ОСОБА_4; висновком судово-медичної експертизи загиблої ОСОБА_5;висновком судово-медичної експертизи потерпілої ОСОБА_6;висновком судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_4,висновком судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_7,висновком медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння ОСОБА_3;висновком судової транспортно- трасологічної експертизи;висновком судової автотехнічної експертизи, вважаю доведеним у судовому засіданні прокурором наявність обґрунтованої підозри в скоєні ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України.

Беручи до уваги, що підозрюваний перебуваючи у стані алкогольного спяніння вчинив тяжкий злочин, який спричинив смерть особи, може зникнути та переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків. В звязку з викладеним, вважаю ризик, передбачений п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, доведеним.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_3 у разі визнання винуватим, а також надані прокурором матеріали, вважаю неможливим запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м'яких запобіжних заходів.

Обставин, які є перешкодою для застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, не має.

Вважаю доцільним, з урахуванням того, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке спричинило загибель людини, а саме ОСОБА_5, відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України, не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 209 КПК України, при визначенні часу затримання ОСОБА_3 належить прийняти до уваги час його фактичного затримання.

На підставі встановленого, керуючись ст. ст. 132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Застосувати до ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ОСІ УДДВП в Одеській області.

Строк дії ухвали становить 60 (шістдесят днів) і обчислюється з моменту фактичного затримання.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Виконання ухвали покласти на слідчого ВР ДТП СУ ГУМВС України в Одеській області Пазюкової О.Г.

Апеляційна скарга, на ухвалу може бути подана протягом п'яти днів з дня її проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя Федулеєва Ю. О.