АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/384/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1 Справа №629/4934/15-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисників-адвокатів - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинувачених - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора, обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 27 квітня 2017 року, -
В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеним вироком
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Горлівка Донецької області, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, не одружений, який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 24.09.2001 року Калінінським районним судом м. Горлівка Донецької області за ч. 3 ст. 81, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 45 КК України з відстрочкою виконання вироку на 1 рік зі сплатою штрафу 510 гривень;
- 07.07.2004 року Калінінським районним судом м. Горлівка Донецької області за ст.ст. 140 ч.2, 121 ч.2, 185 ч.2, 298 ч. 1, 185 ч.3, 304, 122 ч.1, 70 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 06.09.2007 року з Дзержинської ВК Донецької області (№ 2) на підставі постанови Дзержинського міського суду Донецької області умовно-достроково на не відбутий строк: 1 рік 11 місяців 6 днів;
- 26.06.2009 року Калінінським районним судом м. Горлівка Донецької області за ст. 187 ч. 2, 71 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна,
- 12.05.2010 року Центральноміським районним судом м. Горлівка Донецької області за ст. 185 ч. 3, 70 ч. 4 КК України до 9 років позбавлення волі,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м.Дзержинськ Донецької області, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимий
-17.08.2005 року Дзержинським міським судом Донецької області за ст.121 ч. 2 КК України до 7 років позбавлення волі, звільнений 17.08.2012 року з Дзержинської ВК Донецької області (№ 2) по відбуттю покарання,
засуджені за ч.2 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі кожний.
Вироком встановлено, що 05 жовтня 2015 року, приблизно о 19 год. 20 хв., ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 знаходилися біля магазину, який належить ПП «Пуга» та розташований за адресою: АДРЕСА_4 . В ході спільної розмови у них виник умисел на відкрите викрадення чужого майна, а саме грошових коштів з магазину ПП «Пуга». Реалізуючи свій злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, із застосуванням насильства яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, він разом з ОСОБА_10 зайшов до приміщення магазину ПП «Пуга». Знаходячись в магазині, ОСОБА_10 , за раніше обумовленим з ОСОБА_9 планом, почав утримувати руки продавця ОСОБА_11 , а ОСОБА_9 в цей час, діючи з корисливого мотиву, з метою наживи, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді завдання матеріальної шкоди потерпілому і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом на відкрите викрадення чужого майна, за попередньою змовою, відкрито заволодів грошовими коштами у сумі 3650 гривень, які знаходились у касі магазину, чим спричинили ПП «Пуга» майнову шкоду на вищевказану суму.
З місця скоєння злочину зникли, викраденим розпорядилися на свій розсуд.
Дії ОСОБА_9 кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Дії ОСОБА_10 кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Крім цього, 27.11.2017 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області постановлена ухвала, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_9 щодо застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році».
В апеляційних скаргах:
-прокурор просить скасувати вирок у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особам обвинувачених через м`якість, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 та ОСОБА_10 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 6 років позбавлення волі кожному. При цьому зазначив, що обвинувачені вчинили тяжкий злочин, не працюють, раніше судимі, міцних соціальних зв`язків не мають. Призначене міськрайонним судом покарання вважає недостатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення нових злочинів;
-обвинувачений ОСОБА_10 просить пом`якшити строк призначеного покарання. Зазначив, що має малолітню доньку в м.Торецьк Донецької області від цивільного шлюбу, його родина потребує допомоги;
-захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_8 просить змінити вирок та пом`кшити призначене її підзахисному покарання до 4 років позбавлення волі. Мотивуючи скаргу вказала, що потерпілим повернуті викрадені кошти, цивільний позов не заявлявся, обвинувачений розкаявся у скоєному, ОСОБА_12 раніше був судимий лише 1 раз, покарання відбув повністю. Вважає, що призначене ОСОБА_13 покарання є явно несправедливим, не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого через суворість;
-обвинувачений ОСОБА_9 зазначив, що вирок є незаконним та необгрунтованим, постановленим із суттєвим порушенням КПК України, його прав, побудований на припущеннях, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Звертає увагу, що під час проведення обшуку у нього було вилучено 150 грн., звідки взялися кошти в розмірі 1696 грн., які були виявлені в автомобілі, йому не відомо. При проведенні обшуку приймав участь у якості понятого ОСОБА_14 , який є сином потерпілої, в суді не були оглянуті речові докази грошові кошти, свідки не підтвердили його причетність до скоєння злочину. Вказав на наявність у нього ряду хронічних захворювань. Просить зарахувати у строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення за правилами ч. 5 ст. 72 КК України від 26.11.2015 р. з дня затримання до набрання вироком чинності. Також, ОСОБА_9 не погодився з ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 27.11.2017 року, якою відмовлено в задоволенні його клопотання про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році».
-захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 просить скасувати вирок за недоведеності винуватості її підзахисного та закрити кримінальне провадження стосовно ОСОБА_15 за ч. 2 ст. 186 КК України. Також вказала, що у разі, якщо суд не знайде підстав для закриття провадження, вона просить застосувати до ОСОБА_15 положення ст. 72 КК України при приєднанні невідбутої частини покарання за попереднім вироком та зарахувати строк попереднього ув`язнення у строк покарання за вироком від 12.05.2010 р. та негайно звільнити її підзахисного з-під варти, оскільки він перебуває під вартою понад встановлений строк. В обґрунтування скарги вказала, що вирок є необгрунтованим, вина у скоєнні злочину ОСОБА_15 не доведена. З посиланням на показання підзахисного зазначила, що ОСОБА_15 дійсно заходив до магазину, де сталося пограбування, але до початку вчинення злочину він з нього вийшов та нічого не знав про протиправні дії ОСОБА_12 . На думку захисника, протокол огляду місця події від 05.10.2015 року є недопустимим доказом по справі, оскільки при проведенні слідчої дії понятим було залучено ОСОБА_16 , який є близьким родичем потерпілої. Обвинувачення побудовано лише на показаннях потерпілої ОСОБА_11 , свідки не підтвердили вчинення злочину ОСОБА_15 , по справі судом не були оглянуті речові докази.

Заслухавши доповідь головуючого судді; з`ясувавши думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу державного обвинувача; обвинувачених та захисників, які підтримали свої апеляції; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно з ч.1 ст.404 КПК України рішення суду першої інстанції переглядається апеляційним судом в межах апеляційних скарг.
Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_9 вважають вину ОСОБА_15 у скоєнні інкримінованого йому злочину недоведеною; обвинувачений ОСОБА_10 та адвокат ОСОБА_8 просять пом`якшити призначене покарання; прокурор просить призначити більш суворе покарання обом обвинуваченим. Таким чином, апеляційним судом перевіряється вирок в частині обґрунтованості засудження ОСОБА_15 та правильності призначення покарання ОСОБА_13 щодо його зайвої суворості та обох обвинувачених щодо його надмірної м`якості.
При цьому, колегія суддів зазначає, що висновки районного суду про доведеність вини ОСОБА_9 в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, засновані на досліджених в судовому засіданні та викладених у вироку доказах, серед яких наступні.
Показання потерпілої ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона працює продавцем в цілодобовому магазині, графік її роботи з 19.00 год. до 08.00 год. Вона 05.10.2015 року прийняла зміну, приблизно в 19 год. 15 хв. до магазину зайшов незнайомий їй чоловік, це був ОСОБА_15 , запитав про каву, потім замовив два стаканчика кави, дві піци та два гамбургера. Він заходив кілька разів за замовленнями, кожного разу вона закривала касу і йшла робити каву, розігріла піцу. Чоловік розрахувався та вийшов з магазина. Потім зайшли обвинувачені разом, попросили зробити каву і коробку сірників. Вона зробила каву, підійшла до каси, відкрила її щоб дати здачу. В цей час один обвинувачений схопив її за руки, це був ОСОБА_12 , а другий перегнувся через стіл і з каси дістав гроші. Вона почала кричати, сподіваючись, що з вулиці хтось почує і прийде на допомогу. ОСОБА_12 їй сказав: «Закрий рота, бо уб`ю», він був в нормальному стані, вона не помітила, що він був п`яний чи тверезий. Обвинувачені вибігли з магазину, сіли в машину - темний джип, яку вона бачила біля магазину і на якій, як вона зрозуміла, приїхали обвинувачені, і поїхали. Вона вибігла на вулицю, відразу подзвонила в охорону, потім в поліцію. Вона бачила тільки частину реєстраційного номеру автомобіля АН47, решту цифр повідомили ОСОБА_17 і ОСОБА_18 , які знаходилися біля магазину. Всього з каси було викрадено 3650 гривень, це було встановлено наступного дня після інвентаризації, а каса здається кожного дня, про це є денні звіти по касі з фіксуванням суми грошових коштів.
При апеляційному розгляді справи обвинувачений ОСОБА_15 не навів причини, через які потерпіла ОСОБА_11 може його обмовляти.
Показання потерпілої ОСОБА_14 , яка в судовому засіданні пояснила, що 05.10.2015 року вона поверталася з відрядження, коли їй на мобільний телефон подзвонила схвильована ОСОБА_19 та повідомила, що магазин пограбували, забрали з каси гроші. В зв`язку з тим, що вона сама не могла поїхати до неї, то послала своїх синів. Їй повідомили, що два чоловіка заходили кілька разів до магазину, замовляли каву, піцу, гамбургери, за третім разом забрали гроші. Каса була закрита, вранці зробили інвентаризацію, було з`ясовано, що викрали 3650 грн., слідчий повернув їй 2050 грн., більше вона нічого доповнити не може.
Показання свідка ОСОБА_20 , який в судовому засіданні пояснив, що він проживає в м. Дзержинськ Донецької області, підробляє водієм таксі на власному автомобілі. 02.10.2015 року йому на мобільний зателефонував чоловік на ім`я ОСОБА_21 , якого він декілька разів возив раніше по місту. Спочатку їздили по місту, потім ОСОБА_21 запропонував відвезти його та його знайомих на відпочинок на море. Він возив чотирьох осіб: ОСОБА_22 , ОСОБА_15 , ОСОБА_23 та дівчину ОСОБА_24 . За все платив ОСОБА_15 , за бензин, за їжу. Коли поверталися з моря, то зупинилися в Харківській області, в с. Катеринівка біля магазину, щоб відпочити та купити їжі. Груздов декілька разів ходив до магазину, приносив каву, гамбургери, піцу, в останній раз пішли разом з ОСОБА_25 . ОСОБА_15 вийшов з кавою в руці, потім вийшов ОСОБА_12 , вони сіли в машину і вони поїхали. І ОСОБА_15 , і ОСОБА_12 вели себе спокійно, не хвилювалися. Про гроші в машині ніхто не говорив. На блок-посту їх зупинили, перевірили документи. Тільки на блок-посту їм повідомили, що магазин був пограбований. Його, ОСОБА_22 та ОСОБА_24 відпустили, а ОСОБА_15 і ОСОБА_23 затримали, в машині знайшли гроші, точну суму не пам`ятає, десь 1800-1900 грн.
Показання свідка ОСОБА_26 , який в судовому засіданні пояснив, що в жовтні 2015 року, точної дати він не пам`ятає, він разом з товаришем знаходився біля магазину в с. Катеринівка, стояли спиною до входу. В магазин повільно зайшли двоє чоловіків, потім вони почули крик, але подумали, що це голос не з магазину, а по вулиці за магазином. З магазину вискочили двоє чоловіків, сіли в машину, яка стояла біля магазину і швидко поїхали. Вони підійшли до магазину, біля входу на підлозі побачили чотири купюри по 1 грн. Продавець ОСОБА_27 вся трусилася, сказала, що магазин обікрали, потім вона викликала поліцію. Продавець їм розповіла, що ці чоловіки декілька разів заходили до магазину, купували каву та їжу, а потім один з них тримав її за обидві руки, а другий забрав з каси гроші. Коли через 10-15 хвилин приїхала поліція, то їх допросили по даному факту.
Показання свідка ОСОБА_28 , який в судовому засіданні пояснив, що в жовтні 2015 року, точної дати він не пам`ятає, він разом з товаришем ОСОБА_17 знаходився на ганку магазину в с. Катеринівка, вони стояли спиною до входу в магазин і пили пиво. Почули крик продавця ОСОБА_27 , хтось вискочив з магазину. Вони зайшли до магазину, біля входу на підлозі побачили дрібні купюри, десь 3-4 штуки. Продавець ОСОБА_27 кричала, на наше запитання відповіла, що її пограбували, викликали поліцію. Коли через 10-15 хвилин приїхала поліція, то їх допросили по даному факту.
Показаннями свідка ОСОБА_29 , який в судовому засіданні пояснив, що в жовтні 2015 року він виїжджав з групою на блок-пост, де були затримані обвинувачені. В машині, яку затримали, знаходились крім водія три чоловіка та дівчина. Водія, одного з чоловіків та дівчину вони відпустили. Обвинувачених затримали, оскільки була орієнтировка про пограбування магазина в с. Катеринівка. Вони підходили під опис правопорушників, крім того, в машині були виявлені грошові купюри.
Протокол огляду місця події з фото таблицею від 05.10.2015 року, згідно якого місцем огляду є магазин ЧП « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в с. Катеринівка Лозівського району Харківської області за адресою: АДРЕСА_4 . Перед входом в магазин знаходяться грошові купюри номіналом 1 грн. в кількості 5 шт. Порядок в приміщенні магазину не порушений, по прямій від входу знаходиться прилавок, на якому знаходяться електроні ваги, з іншої сторони знаходиться шкафчик (видвіжний), в середині якого знаходяться грошові купюри по 200, 100, 10, 5 грн. На внутрішньої частині видвіжного шкафчика виявлений фрагмент пальця руки.
Протокол обшуку від 05.10.2015 року, згідно якого на даній ділянці місцевості, розташованої за адресою: с. Дубово Близнюківського району Харківської області, знаходиться автомобіль марки CHERY TIGGO, державний номер НОМЕР_1 , при огляді якого було виявлено: на передньому сидінні автомобіля три піци в кульках, два пластикові стакани. На задньому сидінні автомобіля були виявлені купюра номіналом 100 грн.; паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Горлівка Донецької області, серія НОМЕР_2 ; купюра номіналом 10 грн.; куртка сірого кольору. В пакеті з-під фотографій знаходяться гроші загальною сумою 1696 грн. Купюри: номіналом 200 грн. в кількості 4 шт., номіналом 50 грн. - 13 шт., номіналом 20 грн. - 18 шт., номіналом 10 грн. - 18 шт.,номіналом 5 грн. - 19 шт., номіналом 2 грн. - 4 шт., номіналом 1 грн. - 2 шт. Під час огляду багажного відділення автомобіля було виявлено військовий квіток на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зберігальна книжка на ім`я ОСОБА_10 , сертифікат нарколога та психіатра на ім`я ОСОБА_10 . На цьому огляд автомобіля було закінчено. Також біля автомобіля знаходились 4 чоловіка: ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , при огляді у них нічого не виявлено; у ОСОБА_9 при його огляді було виявлено мобільний телефон Самсунг, два ключі, в кармані куртки виявлено три купюри номіналом по 50 грн.; у чоловіка, який представився як ОСОБА_10 , нічого не виявлено.
Висновком експерта № 335-ЛЗ/15 від 08.10.2015 року, згідно якого у гр. ОСОБА_11 виявлене полосате садно на локтевої поверхні правого передпліччя в верхньої треті, яке утворилося від дії тупо загостреного предмету, яким могли бути нігті людини і могло бути спричинено у строк и при обставинах, вказаних потерпілою.
По ступеню тяжкості - це ЛЕГКЕ тілесне ушкодження (згідно пункту 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року.
Садно на локтевої поверхні правого передпліччя в верхньої треті по своєї локалізації не виключає можливості свого утворення під час самозахисту гр. ОСОБА_11 (т. 1 а.с.171);
Відеозапис проведення слідчого експерименту від 09.10.2015 року за участю підозрюваного ОСОБА_10 , дослідженим в судовому засіданні, на якому обвинувачений ОСОБА_10 показав на місці та поясняв, що він разом з водієм, ОСОБА_33 , дівчиною ОСОБА_34 та ОСОБА_21 їхали з Полтави додому. Зупинилися біля магазину, ОСОБА_21 вийшов купити кофе, їжі. Потім ще раз ходив до магазину, він теж зайшов разом з ним, купив коробку сирників. Коли жінка-продавець відкрила касу, він вихопив з каси гроші і вибіг з магазину, сів в машину і вони поїхали в напрямку Слов`янська. ОСОБА_15 був в магазині разом з ним, він вийшов першим, а він з грошима за ним. ОСОБА_15 не бачив грошей, він був спиною до нього і вже виходив. Руки продавця він не тримав. Про те, що він забрав гроші розповів вже у машині. На блок-посту їх зупинили, застосовували психологічне насилля, він погодився з показаннями, тому що хотів, щоб дівчину відпустили додому.
Відеозапис проведення одночасного допиту від 28.11.2015 року між підозрюваним ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , дослідженим в судовому засіданні, на якому зафіксовано, що під час одночасного допиту ОСОБА_10 поясняв, що 05.10.2017 року він в с. Катеринівка зайшов до магазину, щоб купити сірники. Продавець подала йому коробок сірників, а коли відкрила касу, він вихопив з неї гроші, вийшов з магазину, сів в машину і вони поїхали. Він нікому нічого не розповідав. В той час, коли він купував сірники і забирав гроші, ОСОБА_15 в магазині не було. ОСОБА_10 заперечував, що він тримав потерпілу за руки. Потерпіла ОСОБА_11 не погодилася з поясненнями ОСОБА_10 та пояснила, що 05.10.2017 року в магазин спочатку заходив двічі інший чоловік, чорнявий. Заходив сам, в перший раз купував кофе, гамбургери і піцу. В другий раз він купував кофе і гамбургери. В третій раз він зайшов і замовив кофе, разом з ним зайшов ОСОБА_12 , попросив сірники. Вона спочатку зробила кофе, а потім дала сірники, а коли відкрила касу, щоб дати здачу, то ОСОБА_12 схопив її за руки, а інший чоловік вихопив гроші з каси. Крім того, що її тримали за руки, іншого насилля не застосовували, тільки ОСОБА_12 крикнув, щоб вони закрила рота. Коли вона заступила на зміну, в касі було біля 4500 гривень, після грабежу залишилося десь 2000 грн., скільки було викрадено точно сказати на момент допиту не могла.
Відеозапис проведення одночасного допиту від 28.11.2015 року між підозрюваним ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , дослідженим в судовому засіданні, на якому зафіксовано, що під час одночасного допиту ОСОБА_9 поясняв, що 05.10.2017 року вони зупинилися біля магазину в с. Катеринівка, він зайшов до магазину, щоб купити кофе, піцу. Коли їжу з`їли, то він пішов до магазину ще раз і купив кофе, гамбургери. Через хвилин 15 він знов пішов за кофе, гамбургерами і напитком, потім вони стояли біля машини, ОСОБА_12 попросив у нього сірники, але у нього їх не було. ОСОБА_12 пішов до магазину купити коробку сірників, його не було хвилини 3, потім він вийшов, сів в машину і вони поїхали. Потерпіла ОСОБА_11 не погодилася з поясненнями ОСОБА_9 та пояснила, що 05.10.2017 року в магазин спочатку заходив двічі ОСОБА_15 , заходив сам, в перший раз купував кофе, гамбургери і піцу. В другий раз він купував кофе і гамбургери. В третій раз він зайшов і замовив кофе, разом з ним зайшов ОСОБА_12 , попросив сірники. Вона спочатку зробила кофе та віддала його ОСОБА_15 , а потім дала сірники ОСОБА_13 , а коли відкрила касу, щоб дати здачу, то ОСОБА_12 схопив її за руки, а ОСОБА_15 вихопив гроші з каси. Крім того, що її тримали за руки, іншого насилля не застосовували. ОСОБА_9 заперечував, що він був присутній в магазині під час викрадення грошей, наполягав, що він був на вулиці біля машини.
Зазначені показання потерпілих, свідків, письмові докази по справі, відеоматеріали узгоджуються між собою, не містять у собі суперечностей, які б могли поставити під сумнів їх правдивість та достовірність.
Наведені та вказані у вироку докази були належним чином оцінені судом першої інстанції при прийнятті рішення по справі, є належними, допустимими та у своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_9 за вказаним обвинуваченням, а доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_15 та його захисника адвоката ОСОБА_35 не спростовують висновки, що були покладені в основу обвинувального вироку за ч. 2 ст. 186 КК України.
По справі здобуто докази, що були отримані у встановленому законом порядку, є належними та допустимими, у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_9 у скоєнні злочину, за яким його засуджено, поза розумним сумнівом.
Крім цього, міськрайонним судом перевірена версія обвинуваченого ОСОБА_15 , що він не був присутнім при вчиненні злочину ОСОБА_25 . При цьому, дана версія ОСОБА_15 та його захисника не підтвердилася, судом обґрунтовано, переконливо із посиланням на докази викладено висновок, згідно із яким злочин було вчинено обвинуваченим ОСОБА_25 та ОСОБА_15 у групі.
Адвокатом ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_9 в суді першої інстанції, як й в апеляціях ставилося питання про недопустимість доказу протоколу огляду місця події від 05.10.2015 року у зв`язку з участю при проведенні слідчої дії у якості понятого сина потерпілої ОСОБА_36 .
При цьому, міськрайонний суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання недопустимим доказом протоколу від 05.10.2015 року.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду 1-ї інстанції, оскільки при отриманні зазначеного доказу не було істотно порушено права та свободи обвинувачених, що гарантовані Конституцією та законами України, та згідно із положеннями ст. 87 КПК України, в якій викладено умови, за яких доказ визнається недопустимим, підстави для задоволення клопотання обвинуваченого й захисника відсутні.
Крім цього, захисник ОСОБА_15 - адвокат ОСОБА_7 вказує на те, що судом не оглянуті в судовому засіданні речові докази по справі грошові кошти. З цього питання слід зазначити, що міськрайонний суд у постановленому вироку при обґрунтуванні висновку про наявність вини обвинувачених у скоєнні інкримінованого їм злочину, не посилається на речові докази вилучені грошові кошти.
До того, ж згідно зі ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
По справі, окрім протоколу огляду місця події від 05.10.2015 р., наявні інші докази, які, кожен окремо та в сукупності, підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_15 у скоєнні злочину.
Наведене спростовує доводи апеляції обвинуваченого ОСОБА_15 та адвоката ОСОБА_35 про недоведеність вини ОСОБА_15 у скоєнні кримінального правопорушення.
Стосовно доводів апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_37 , захисника ОСОБА_8 , прокурора про неправильне призначення обвинуваченим покарання через його найву суворість/м`якість, колегія суддів зазначає наступне.
При призначенні покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його суспільну небезпечність, дані про особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , врахував тяжкість скоєного злочину, ступінь його суспільної небезпечності, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, військовозобов`язаний, не одружений, за місцем проживання характеризується негативно, не працює.
Відповідно до ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , судом не встановлено.
Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнав рецидив злочинів.
Щодо посилання захисника ОСОБА_38 про наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_37 , апеляційний суд зазначає наступне.
Потерпілим були повернуті викрадені кошти після їх вилучення працівниками правоохоронних органів; щире каяття ОСОБА_12 по справі відсутнє, адже останній дає показання про вчинення злочину самостійно, а не в групі з ОСОБА_15 , що не відповідає об`єктивним даним по справі, які були встановлені належними та допустимими доказами.
Таким чином, висновок суду першої інстанції про відсутність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 є правильним, не встановлені такі обставини й під час апеляційного розгляду справи.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , міськрайонний суд також врахував тяжкість скоєного злочину, ступінь його суспільної небезпечності, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, перебуває у цивільному шлюбі, не працює.
Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 27 від 09.02.2017 року ОСОБА_9 тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, слабоумством, іншим хворобливим станом психіки в період часу, який відноситься до інкримінованого йому діяння, не страждав і в теперішній час не страждає. Виявляв раніше та виявляє в теперішній час емоційно нестійким розладом особистості. В період часу, який відноситься до інкримінованого йому діяння, ОСОБА_9 міг віддавати собі звіт в своїх діях (бездіяльності) і керувати ними. В теперішній час за своїм психічним станом ОСОБА_9 також може віддавати собі звіт в своїх діях (бездіяльності) і керувати ними. В застосуванні відносно нього примусових мір медичного характеру не потребує.
Також враховані дані ДУ «Харківська установа виконання покарань (№ 27)» від 11.04.2017 року про стан здоров`я Груздова, згідно із якими останній страждає на гіпертонічну хворобу І-ІІ стадії, 2 ступеню СН0; хронічний вірусний гепатит «С»; параумбілікальну грижу, на теперішній час стан здоров`я ОСОБА_9 стабільний в цілому задовільний.
Відповідно до ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , суд визнав наявність хронічних захворювань: гіпертонічна хвороба, хронічний вірусний гепатит «С», параумбілікальна грижа.
Відповідно до ст.67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнав рецидив злочинів.
Таким чином, міськрайонний суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення, а саме 5 років позбавлення волі з його реальним відбуванням.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо виду та розміру призначеного покарання, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення нових злочинів. При призначенні покарання судом дотримано вимог ст. 65 КК України, призначено покарання, що відповідає тяжкості вчиненого злочину, ступеню його суспільної небезпечності, особам обвинувачених та принципам законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації.
Наявність у обвинуваченого ОСОБА_10 малолітньої дитини від цивільного шлюбу у м. Торецьк Донецької області документально не підтверджена, а тому апеляційний суд не враховує дану обставину при перевірці вироку суду.
При цьому, згідно з ч. 2 ст. 92 КПК України обов`язок щодо доказування даних, що характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.
Вказані обставини спростовують доводи обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_8 , прокурора про неправильне призначення обвинуваченим покарання та необхідність скасування або зміни вироку в цій частині, у зв`язку з чим вони задоволенню не підлягають.
Крім цього, обвинувачений ОСОБА_9 в доповненні до апеляційної скарги не погодився з ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 27.11.2017 року, якою відмовлено в задоволенні його клопотання про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році».
Апеляційний суд при цьому зазначає, що згідно зі ст. 9 вказаного закону, амністія не застосовується до осіб, зазначених у ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», де вказано, що амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких злочинів.
ОСОБА_9 має 3 судимості за вчинення умисних тяжких злочинів, а тому застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» заборонено.
Стосовно апеляційної вимоги адвоката ОСОБА_7 про зарахування ОСОБА_15 строку попереднього ув`язнення за попереднім вироком від 12.05.2010 року, колегія суддів зазначає, що покарання ОСОБА_15 призначено за іншим кримінальним провадженням, принципи поглинання, складання покарань, призначення покарань за сукупністю вироків не застосовувалося, а тому підстав для задоволення зазначеної вимоги немає.
Щодо клопотань обвинувачених про застосування до них положень ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26.11.2015 року та зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання за правилами даної норми закону до набрання вироком чинності, колегія суддів зазначає наступне.
Законом України від 18 травня 2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього увязнення» частину 5 статті 72 Кримінального кодексу України викладено в такій редакції: «Попереднє увязнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті." Зазначений закон набрав чинності 20 червня 2017 року, а тому підстав для застосування до обвинувачених зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання із розрахунку день за два відповідно після 20.06.2017 року, немає, а до цієї дати таке зарахування застосовується.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що кримінальне провадження судом першої інстанції розглянуто повно та всебічно, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, порушень кримінального процесуального закону, прав обвинувачених, які б могли перешкодити суду ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення, не встановлено, у зв`язку з чим апеляційні скарги учасників розгляду залишаються без задоволення, а вирок міськрайонного суду без змін.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , прокурора, захисників-адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 27 квітня 2017 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 без змін.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції закону від 26.11.2015 р.) зарахувати в строк покарання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 строк попереднього ув`язнення з 06 жовтня 2015 р. по 20 червня 2017 року із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а в подальшому - день за день.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженими, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їм копії ухвали.

Головуючий суддя
Судді: