Справа № 366/1872/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1091/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 28 28.09.2017

УХВАЛА
Іменем України
28 вересня 2017 року. м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 , суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 , за участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою прокурора на вирок Іванківського районного суду Київської області від 20 липня 2017 року яким,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в перерахунку становить 850 гривень.

Цим же вироком вирішено питання про речові докази.

Згідно вироку, 9 червня 2017 року приблизно о 13 годині ОСОБА_7 , працюючи на посаді охоронника загону охорони № 3 у ДСП «Чорнобильський спецкомбінат», перебуваючи у м. Чорнобиль по вул. Кірова 34-Б поруч із закинутим гаражем, знайшов дев`ять металевих труб, які привласнив собі і завантажив до салону автомобіля марки «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , заховавши їх під заднє пасажирське крісло, маючи на меті перемістити їх за межі зони відчуження без передбаченого законом дозволу та проведення дозиметричного контролю до місця свого проживання у с. Сукачі Іванківського району Київської області для використання у господарстві.

Того ж дня, близько 16 години 10 хвилин, ОСОБА_7 , не залишаючи умислу на переміщення за межі зони відчуження промислової продукції - металевих труб, виїхав на завантаженому автомобілі у напрямку КІШ «Дитятки» до постійного місця проживання.

Під час переміщення металевих труб за межі зони відчуження, при перетині контрольно-перепускного пункту «Дитятки», 9 червня 2017 року о 16 годині 30 хвилин, під час огляду автомобіля марки «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , працівниками поліції у салоні, під заднім пасажирським кріслом, було виявлено вказані металеві труби, загальною вагою 13 кг, які були вилучені до Відділу поліції зони Чорнобильської АЕС ГУ НП в Київській області.

Не погоджуючись з рішенням суду прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить вирок суду першої інстанції змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та відповідно до ст. 96-1 КК України застосувати спеціальну конфіскацію в дохід держави щодо автомобіля «Volkswagen Golf», який визнано речовим доказом по справі.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, вважає, що вказаний вирок Іванківського районного суду Київської області стосовно ОСОБА_7 є незаконним у зв`язку порушенням судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до незастосування закону України про кримінальну відповідальність, який підлягав застосуванню (ст. 96-1 КК України) щодо спеціальної конфіскації засобу вчинення злочину, а саме, автомобіля «Volkswagen GOLF» д.н.з. НОМЕР_1 , який визнано речовим. У матеріалах кримінального провадження наявні речові докази, щодо яких необхідно ухвалити процесуальне рішення при вирішенні кримінального провадження, в тому числі щодо автомобіля марки «Volkswagen GOLF» д. н. з. НОМЕР_1 , який органом досудового розслідування переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , до прийняття рішення судом. Відповідно до ст. 96-1 КК України здійснюється спеціальна конфіскація, що полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину. В даному кримінальному провадженні судом встановлено та доведено кримінально - карані діяння засудженого що підпадають під ознаки умисного злочину - середньої тяжкості тобто ч. 1 ст. 267-1 КК. На думку прокурора, наявні обґрунтовані підстави для зміни обвинувального вироку суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції відповідно до вимог ст.ст. 407-409 КПК України, яким необхідно вирішити питання щодо застосування спеціальної конфіскації в дохід держави відносно речового доказу - автомобіля «Volkswagen GOLF» д.н.з. НОМЕР_1 ., який визнано речовим доказом - засобом вчинення кримінального правопорушення.

ОСОБА_7 подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких просить залишити без змін вирок суду першої інстанції, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення. Зазначає, що автомобіль марки «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_2 був придбаний за спільні сімейні кошти з ОСОБА_8 . Це ОСОБА_9 підтвердила в судовому засіданні під присягою. Крім того, цей факт я підтверджую довідкою Ладижицької сільської ради № 793 від 08.09.2017 року. І як зазначив у вироку суд першої інстанції, в силу ст. 74 СК України, зазначений транспортний засіб є об`єктом права спільної сумісної власності його, ОСОБА_7 , та його дружини ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого, який просив не конфісковувати автомобіль який є їх спільною власністю з дружиною, оскільки він сам є постраждалим від аварії на ЧАЕС, має цілий ряд захворювань, дружина хворіє на онкологію, на автомобілі він має можливість як особисто відвідувати лікувальні заклади так і постійно доставляти на лікування дружину, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 267-1 КК України учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, а тому у відповідності до вимог ст. 404 КПК України, апеляційною інстанцією не перевіряються.

При призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення, дані, що характеризують особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного, наявність пом`якшуючої обставини щире каяття та відсутність обставин що обтяжують покарання.

Крім того, судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_7 раніше не судимий, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на обліках у нарколога та психіатра не перебуває, працює, має на утриманні дружину - інваліда 3 групи, постраждалу внаслідок ЧАЕС категорії 1.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при призначені покарання ОСОБА_7 в повній мірі дотримався вимог ст.ст. 50, 65 КК України та призначив останньому покарання що за своїм видом та розміром є справедливим та необхідним і достатнім для його виправлення, та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону України про кримінальну відповідальність, який підлягав застосуванню (ст. 96-1 КК України), слід зазначити наступне.

Відповідно до положень ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених КК України, за умови вчинення умисного злочину або суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшуканні, виготовленні, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Приймаючи рішення суд першої інстанції виходи з того, що автомобіль є спільною власністю подружжя і був використаний водієм не за призначенням.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Натомість, як вбачається з постанови про визнання речовими доказами від 10 червня 2017 року автомобіль «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_2 не визнано знаряддям чи предметом злочину.

Крім того, слід зазначити, що згідно ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «З захисту прав і основних свобод людини», а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Згідно зі статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції з захисту прав людини, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Перша і найбільш важлива вимога зазначеної правової норми полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на повагу до власності має бути законним. Також передбачається, що держава уповноважена здійснювати контроль за використанням власності шляхом забезпечення виконання законів.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».

Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) Суд встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

На думку колегії суддів, в даному випадку застосування спеціальної конфіскації порушує вимоги статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції з захисту прав людини, оскільки покарання яке передбачене санкцією у виді штрафу істотно нижче ніж вартість конфіскованого майно, тобто не спів розмірне між собою, а тому в цій частині вирок зміні не підлягає.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_7 та правильність прийнятого ним рішення в частині залишення автомобіля «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_2 , в користуванні ОСОБА_7 ..

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення.

Вирок Іванківського районного суду Київської області від 20 липня 2017 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст.. 15, ч.1 ст. 267-1 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спецiалiзованого суду України з розгляду цивiльних i кримiнальних справ протягом трьох місяців з дня оголошення судового рішення.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4