Справа № 286/261/18
У Х В А Л А
31 січня 2018 року м. Овруч
Слідчий суддя Овруцького районного суду в Житомирській області ОСОБА_1 ,
з секретарем ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши клопотання ст. слідчого СУ Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_4 , про арешт майна , -
ВСТАНОВИВ :
На вилучених предметах наявне нашарування пилу коричневого кольору, характерного утворенням внаслідок обробітку бурштину.
З огляду на викладене, з метою використання вилучених під час обшуку та огляду місця події речей та предметів, як доказу у кримінальному провадженні, забезпечення збереження речових доказів, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, для запобігання можливості їх приховування, використання, передачі та відчуження необхідно накласти на них арешт.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав.
Заслухавши думку прокурора та дослідивши надані докази, слідчий суддя встановив наступне.
При накладенні арешту повинні враховуватись одночасно його мета, завдання і підстави (ст.170 КПК України) та інші передбачені законом обставини (ст.173 КПК України).
Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
В ст. 173 КПК України законодавець закріпив, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Оцінюючи наявність підстав для накладення арешту, слідчий суддя вважає, що в судовому засіданні доведено існування розумних підозр вважати, що зазначені предмети, які фіксують відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме: три капронових мішки зеленого кольору, частково заповнених камінням неправильної форми, темно-коричневого кольору, дрібної фракції, зовні схожі на каміння бурштину-сирцю, загальною вагою близько 40 кг; предмет схожий на електронні ваги марки ASK SYSTEM ELECTRONIC SCALE; два предмета, схожі на ювелірні ваги, сірого кольору, без маркування; три предмета, схожі на електронні калькулятори; блокнот в обкладинці коричневого кольору з написами від руки в кількості 21 аркуш; предмети, схожі на два кухонні ножі, можуть бути доказами злочину і лише такий захід забезпечення кримінального провадження може забезпечити належне зберігання вказаного майна на час проведення досудового розслідування.
Обставини, за яких зазначене майно було вилучено, на думку слідчого судді, додатково підтверджують необхідність застосування арешту до нього для проведення розслідування. Зокрема, при вилученні зазначених предметів на них було наявне нашарування пилу коричневого кольору, характерного утворенням внаслідок обробітку бурштину.
Таким чином, аналізуючи правові відносини, що склалися, норми права, що їх регулюють, слідчий суддя приходить до переконання, що наявні достатні підстави вважати, що майно, щодо якого ставиться питання про арешт, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, відповідно про доведеність слідчим і прокурором необхідності такого арешту та задоволення клопотання.
Керуючись ст.ст.170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя -
УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.
Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявляти клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя

ОСОБА_1