Провадження №: 1-кп/752/514/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2018 року м. Київ Голосіївський районний суд м. Києва у складі
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2 ,
потерпілого - ОСОБА_3 ,
за участю прокурора - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0006293 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вишневе, Києво-Святошинського району, Київської обл., громадянина України, студента 3-го курсу Боярського коледжу екології і природокористування, неодруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, -
встановив:
ОСОБА_6 , 11.07.2017 приблизно о 04.30 год., знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Касіяна. 2 поблизу під`їзду № 5, побачив як із під`їзду вказаного будинку виходить чоловік, яким виявився ОСОБА_3 , який на плечі ніс рюкзак чорного кольору, ціна якого складає 400 грн. 00 коп., в якому знаходились: паспорт громадянина України, виданий на його ім`я, ідентифікаційний код, виданий на його ім`я, медична книжка, грошові кошти в сумі 50 грн. 00 коп., та флеш-накопичувач, ціна якого складає 100 грн. 00 коп. В цей момент ОСОБА_6 підбіг до ОСОБА_7 та бризнув йому перцевим газовим балончиком "Кобра-1Н" із отруйною речовиною подразливої дії в обличчя. ОСОБА_7 зрозумів що на нього здійснено напад та почав тікати. В свою чергу ОСОБА_6 почав переслідувати останнього та наздогнавши, повалив його із ніг. ОСОБА_3 , впавши колінами на асфальт випустив з рук власний рюкзак, перевернувшись на спину однією рукою він закрив обличчя, а іншою лежачи на спині відмахувався від нападів ОСОБА_6 , який у свою чергу щоб подавити опір останнього, повторно бризнув в обличчя потерпілому ОСОБА_3 , перцевим газовим балончиком та скориставшись моментом схопив рюкзак, який лежав на асфальті, з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріальної шкоди в розмірі 550 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду визнав повністю та пояснив, що ОСОБА_3 образив його подругу та він хотів його провчити. Коли побачив ОСОБА_3 біля під`їзду будинку АДРЕСА_2 , підійшов до нього та розпилив балончик в сторону обличчя, після чого останній почав тікати. Переслідуючи ОСОБА_3 і наздогнавши, повалив його із ніг, та коли ОСОБА_3 дістав ніж, повторно бризнув балончиком а в подальшому забрав рюкзак. В подальшому, його було затримано а рюкзак із всім вмістом вилучено та повернуто потерпілому.
ОСОБА_6 цивільний позов не визнав, зазначив, що всі речі були повернуті потерпілому. Одночасно вважає, що цивільний позов не підтверджений жодними документами, а моральна шкода потерпілому не була завдана. Обвинувачений просить його суворо не карати, у вчиненому щиро кається, обіцяє стати на шлях виправлення, та попросив пробачення у ОСОБА_3 .
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.
Тобто, ОСОБА_6 визнається винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу.
При призначенні ОСОБА_6 покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до злочинів тяжкого ступеню, обставини вчинення злочину, відсутність тяжких наслідків від вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, тяжкий стан його здоров`я, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття у вчиненому та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 187 КК України.
Разом з тим, враховуючи дані про особу обвинуваченого, обставини справи, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і його можна звільнити від відбування покарання із випробуванням, із покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Суд переконаний, що таке покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання ОСОБА_6 та запобігання вчинення ним нових злочинів.
Вирішуючи питання про цивільний позов, що був заявлений в судовому засіданні, суд виходив з наступного.
Обвинувачений цивільний позов не визнав повністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне відмовити в стягненні з ОСОБА_6 суми коштів у розмірі 5 000 грн. за спричинення матеріальної шкоди потерпілому у зв`язку із її недоведеністю.
Крім того, цивільний позивач в судовому засіданні не був позбавлений права надати докази, проте не довів обставини заподіяння йому майнової шкоди, пов`язаної з тим, що тривалий час перебуваючи на лікуванні тим самим був позбавлений можливості займатись професійною діяльністю.
Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди суд виходив з наступного. Порядок та правові підстави відшкодування моральної шкоди визначаються ст. 23 Цивільного кодексу України.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Таким чином, будь-який факт протиправної поведінки щодо особи має наслідком отримання даною особою моральної шкоди, оскільки вона впевнена, що її права захищаються законом і є непорушними (ст. 21 Конституції України).
Тому обов`язок відшкодування моральної шкоди виникає із самого факту протиправної поведінки щодо потерпілого і надання додаткових доказів не потребує. Цілком зрозуміло, що протиправна поведінка обвинуваченого по відношенню до потерпілого викликала в нього обурення, фізичні та душевні страждання, що підтверджує сам потерпілий ОСОБА_7 .
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Визначаючи ступінь вини заподіювача, суд визначив, що порушення є умисним, оскільки обвинувачений усвідомлював суспільно-небезпечних характер свого діяння.
Таким чином, виходячи із вищезазначеного, керуючись вимогами розумності і справедливості, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди відповідачем, із врахуванням розміру, заявленого позивачем, підлягає стягненню у розмірі 7 000,00 грн.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України та на підставі ст. 23, 1167 Цивільного кодексу України, суд, -
ухвалив:
визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком 1 (один) рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відшкодування моральної шкоди в сумі 7 000 грн. (сім тисяч гривень). В решті позовних вимог відмовити.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:
-газовий балончик, чорного кольору, який складається з металевого балону чорного кольору, чорної пластикової кришки, пластикової кнопки червоного кольору, переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_8 залишити у ОСОБА_8 за належністю.
-газовий балончик, «КОБРА-1Н», помаранчевого кольору, який складається з металевого балону помаранчевого кольору, білої пластикової кришки, пластикової кнопки червоного кольору та марлева пов`язка, синього кольору, передані до камери зберігання Голосіївського УП ГУНП у м. Києві знищити.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_1