АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/5754/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 грудня 2017 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

представників власника майна ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС 4-го відділу 1-го управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 , яке погоджене із прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , про накладення у кримінальному провадження № 0000281, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 липня 2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 359, ч. 2 ст. 361 КК України, арешту на майно, яке було тимчасово вилучене під час обшуку 23 березня 2017 року за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_11 , а саме на грошові кошти в розмірі 58965 доларів США і 450 євро.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про поновлення йому строку на оскарження ухвали слідчого судді, просить скасувати цю ухвалу та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання старшого слідчого про накладення арешту на вищевказані грошові кошти.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження прокурор ОСОБА_6 зазначає, що розгляд клопотання про арешт майна був проведений за відсутності прокурора.

Стосовно ухвали слідчого судді, то прокурор ОСОБА_6 вважає її незаконною та необґрунтованою. Зокрема, прокурор вважає, що висновки слідчого судді під час прийняття рішення про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Так, апелянт вказує, що 24 березня 2017 року вказані грошові кошти і квитанції про здійснення валютно-облікових операцій було оглянуто та визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, виходячи з того, що є достатні підстави вважати, що вони були набуті кримінально протиправним шляхом, оскільки жодного підтвердження законності їх набуття ОСОБА_11 не було надано. Також прокурор стверджує, що в ході досудового розслідування було отримано показання свідків, інформацію від оперативного підрозділу та інші матеріали провадження, які свідчать, що вилучені кошти були отримані від незаконної діяльності службових осіб ТОВ «Ю-Контрол», а саме несанкціонованого втручання в роботу автоматизованих систем адміністраторів державних реєстрів та подальшого розповсюдження не санкціоновано отриманої інформації, у тому числі з обмеженим доступом. Крім того, автор апеляції звертає увагу, що на своєму офіційному сайті «youcontrol.com.ua» службові особи ТОВ «Ю-Контрол» також зазначили, що вищевказані грошові кошти є майном компанії, а не інших фізичних осіб. При цьому апелянт запевняє, що орган досудового розслідування не порушив вимог п. 5 ст. 171 КПК України, а саме в частині строків подання клопотання про арешт тимчасового вилученого майна, як зазначив слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі. Зокрема, прокурор звертає увагу, що на вищевказане майно за рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 20 червня 2017 року за клопотанням органів досудового розслідування було накладено арешт, який у подальшому був скасований ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 18 липня 2017 року. Водночас, як зауважує апелянт, у своєму клопотанні орган досудового розслідування звертається з клопотанням про арешт майна відповідно до вимог Глави 17 КПК України, оскільки вказане майно не являється тимчасово вилученим, а питання щодо його арешту ініційовано з метою збереження речових доказів та відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Далі в апеляційній скарзі прокурор наголошує, що 06 жовтня 2017 року у даному кримінальному провадженні було визнано потерпілими ДП «НАІС» та ДП «ІРЦ» і в рамках кримінального провадження отримано від останніх цивільні позови до ТОВ «Ю-Контрол» на загальну суму 6 млн. 475 тис. гривень, що є сумою завданих збитків означеним державним підприємствам внаслідок протиправної діяльності службових осіб ТОВ «Ю-Контрол». Крім того, на думку автора апеляції, безпідставним є посилання слідчого судді на відсутність осіб, яким у кримінальному провадженні було повідомлено про підозру, оскільки чинним кримінальним процесуальним законодавством передбачено можливість накладення арешту на майно з підстав, встановлених п. 1, 3, 4 ст. 170 КПК України (конкретна частина цієї статті не приводиться).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, поясненняпрокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення представників власника майна ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді прокурор ОСОБА_6 не пропустив з огляду на положення абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, але його апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів провадження, ГСУ СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000281, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 липня 2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 359, ч. 2 ст. 361 КК України.

Органи досудового розслідуванням вважають встановленим, що в період з 2015 року по теперішній час представники спеціальних та розвідувальних органів РФ, діючи за попередньою змовою з невстановленими представниками створених на Україні суб`єктів господарювання, вчиняють незаконний збут та використання електронно-обчислювальних машин, мобільних телефонів та програмного забезпечення російського виробництва, які відносяться до спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації. При цьому органи досудового розслідування стверджують, що до вищевказаного протиправного механізму безпосередньо причетні службові особи ТОВ «Ю-КОНТРОЛ» ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які, використовуючи та застосовуючи програмне забезпечення, яке має ознаки СТЗ, безпосередньо вчиняють негласне та несанкціоноване втручання в роботу автоматизованих систем та комп`ютерних мереж державної форми власності: «Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських об`єднань» Міністерства юстиції України, «Єдина автоматизована інформаційна система Державної фіскальної служби України» Державної фіскальної служби України, «Єдиного державного реєстру судових рішень» Державної судової адміністрації України та інших органів державної влади і вчиняють несанкціоновані дії щодо інформації Міністерства юстиції України, Державної фіскальної служби України, Державної судової адміністрації України та інших органів державної влади, у тому числі з обмеженим доступом, яка накопичується, обробляється, зберігається та циркулює в зазначених автоматизованих системах, а саме її негласне копіювання для подальшого несанкціонованого розповсюдження та збуту, в тому числі іноземним компаніям.

Так, ОСОБА_16 і ОСОБА_13 розроблена комп`ютерна програма Інформаційно-аналітична система пошуку і обробки інформації у сфері господарської та інших видів діяльності «YOUCONTROL», яка має ознаки СТЗ та за допомогою якої негласно та несанкціоновано отримують інформацію (у тому числі з обмеженим доступом) з ЄДР, ЄАІС ДФСУ, ЄДРСР для подальшого несанкціонованого розповсюдження та збуту, в тому числі іноземним компаніям.

ОСОБА_11 отримано свідоцтво про реєстрацію авторського права № 64969 від 19 квітня 2016 року на «Інформаційно-аналітичну систему пошуку і обробки інформації у сфері господарської та інших видів діяльності «YOUCONTROL» та свідоцтво про реєстрацію авторського права № 67967 від 27 вересня 2016 року на складений твір «Збірник зображень сторінок інтерфейсу інформаційно-аналітичної системи пошуку і обробки даних інформації у сфері господарської та інших видів діяльності «YOUCONTROL».

Службовими особами ТОВ «Ю-КОНТРОЛ» ОСОБА_17 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 здійснюється адміністрування «Інформаційно-аналітичної системи пошуку і обробки інформації у сфері господарської та інших видів діяльності «YOUCONTROL» і інформації (у тому числі з обмеженим доступом), яка була негласно отримана з ЄДР, ЄАІС ДФСУ, ЄДРСР шляхом використання означеного спеціалізованого програмного забезпечення.

Директор ТОВ «Ю-КОНТРОЛ» ОСОБА_11 укладає з суб`єктами господарської діяльності та фізичними особами ліцензійні договори на право використання «Інформаційно-аналітичної системи пошуку і обробки інформації у сфері господарської та інших видів діяльності «YOUCONTROL», за допомогою якої здійснюється негласне і несанкціонованого втручання в роботу автоматизованих систем та комп`ютерних мереж державної форми власності, а також незаконний збут і розповсюдження інформації, яка належить органам державної влади, у тому числі і з обмеженим доступом, не маючи на це відповідних дозвільних документів, виданих контролюючими органами України.

У подальшому ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , здійснюють перерозподіл отриманих грошових коштів з рахунків ТОВ «Ю-КОНТРОЛ» на власні приватні розрахункові рахунки.

Крім того, органи досудового розслідування вважають встановленим, що інформація, яка отримана у результаті несанкціонованого втручання в роботу автоматизованих систем та комп`ютерних мереж Міністерства юстиції України, Державної фіскальної служби України, Державної судової адміністрації України та інших органів державної влади, незаконно збувається та розповсюджується за допомогою програмного забезпечення «YOUCONTROL» і складається з контактних відомостей (адреса/місце проживання та номер телефону), а також інформації, з якої можна дізнатися про статус особи підприємця (чи не перебуває в процесі припинення), види діяльності підприємця, рух реєстраційної справи (реєстрація, зміна відомостей), реєстраційний номер платника єдиного внеску, реєстраційний номер облікової картки платника податків, наявність ліцензій, наявність або відсутність податкового боргу, відомості щодо єдиного податку (ставку податку, групу), відомості про накладення та зняття арештів на рахунки та майно. Така сукупність відомостей про особу, відповідно до рішення Конституційного суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012 та згідно з визначенням, наведеним у статті 2 Закону України «Про захист персональних даних», може бути віднесена до персональних даних фізичної особи. Таким чином, на них поширюються загальні вимоги щодо обробки (тобто збір, накопичення, поширення, зміна, реєстрація, поновлення, використання, знеособлення, видалення тощо) персональних даних, визначені в Законі України «Про захист персональних даних». Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про інформацію», персональні дані віднесені конфіденційної інформації, тобто інформації з обмеженим доступом.

23 березня 2017 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1 , співробітниками СБУ було виявлено та вилучено грошові кошти у розмірі 58965 доларів США та 450 євро, які не були зазначені в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку.

Відповідно до листа ДКІБ СБ України № 30/1/4-1997 від 24 березня 2017 року, означені вилучені грошові кошти були отримані ОСОБА_11 внаслідок здійснення вищезазначеної злочинної діяльності, легалізовані шляхом укладання ряду фіктивних нематеріальних договорів та переведені в іноземну валюту. Іноземна валюта призначалася для схиляння посадових і службових осіб органів виконавчої влади (адміністраторів та володільців державних реєстрів) до вчинення кримінальних правопорушень, фінансування та матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення.

В ході досудового розслідування, як вказують органи досудового розслідування, адвокат ОСОБА_11 ОСОБА_8 зазначав, що вказані грошові кошти є власністю батьків ОСОБА_11 та жодного відношення до діяльності компанії не мають, проте дана інформація не знайшла свого підтвердження. Натомість, в ході досудового розслідування отримано показання свідків, інформацію від оперативного підрозділу та інші матеріали провадження, які свідчать, що вищевказані вилучені кошти були отримані від незаконної діяльності службових осіб ТОВ «Ю-Контрол», а саме несанкціонованого втручання в роботу автоматизованих систем адміністраторів державних реєстрів та подальшого розповсюдження не санкціоновано отриманої інформації, у тому числі з обмеженим доступом. Окрім цього, на своєму офіційному сайті «youcontrol.com.ua» службові особи ТОВ «Ю-Контрол» також зазначили, що вищевказані грошові кошти є майном компанії, а не інших фізичних осіб.

06 жовтня 2017 року у даному кримінальному провадженні було визнано потерпілими ДП «НАІС» та ДП «ІРЦ» і в рамках кримінального провадження отримано від останніх цивільні позови до ТОВ «Ю-Контрол» на загальну суму 6 млн. 475 тис. гривень, що є сумою завданих збитків означеним державним підприємствам внаслідок протиправної діяльності службових осіб ТОВ «Ю- Контрол».

24 березня 2017 року вказані грошові кошти і квитанції про здійснення валютно-облікових операцій було оглянуто та визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим, як стверджують органи досудового розслідування, є достатні підстави вважати, що вони набуті кримінально протиправним шляхом.

13 жовтня 2017 року (фактично датоване 06 жовтня 2017 року) старший слідчий в ОВС 4-го відділу 1-го управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення у кримінальному провадження № 0000281 арешту на майно, а саме на грошові кошти в розмірі 58965 доларів США і 450 євро. Це клопотання мотивовано необхідністю забезпечити збереження речових доказів та з огляду на те, що воно відповідає критеріям, зазначеним у п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Ухвалою слідчого суддіШевченківського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2017 року в задоволенні цього клопотання старшого слідчого було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні даного клопотання старшого слідчого, внесеного в межах кримінального провадження № 0000281, про накладення арешту на грошові кошти в розмірі 58965 доларів США і 450 євро, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення слідчого ОСОБА_9 , власника майна ОСОБА_19 , його представників ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та,дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку про відсутність достатніх доказів та правових підстав для накладення арешту на зазначені грошові кошти, оскільки в клопотанні та в доданих до нього документах старший слідчий не довів, що вилучені грошові кошти є тими матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Крім того, слідчий суддя, всупереч ствердженням апелянта, правильно вказав, що прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було тимчасово вилучене під час обшуку 23 березня 2017 року, лише 13 жовтня 2017 року, тобто поза межами строку, встановленого ч. 5 ст. 171 КПК України. При цьому слід наголосити, що зазначені грошові кошти мали бути повернуті ОСОБА_19 ще в квітні 2017 року, коли ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 03 квітня 2017 року було відмовлено в задоволенні клопотання органу досудового розслідування про накладення на них арешту.

Що стосується посилання прокурора на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20 червня 2017 року, якою нібито за клопотанням органів досудового розслідування було накладено арешт на вказані грошові кошти, який у подальшому був скасований ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 18 липня 2017 року, то це не відповідає дійсності, оскільки зазначеною ухвалою слідчого судді вирішувалося питання не про накладення арешту на майно, а було зобов`язано уповноважену службову особу органу досудового розслідування повернути ОСОБА_19 вилучені під час обшуку 23 березня 2017 року за адресою: АДРЕСА_1 , грошові кошти в розмірі 58965 доларів США і 450 євро, а також квитанції про здійснення валютно-обмінних операцій (арк. 115 судового провадження). Таке ж рішення було прийнято і слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва у відповідній ухвалі від 01 серпня 2017 року, в якій обов`язок повернути ОСОБА_19 вилучені під час обшуку 23 березня 2017 року за адресою: АДРЕСА_1 , грошові кошти в розмірі 58965 доларів США і 450 євро було покладено на прокурора Генеральної прокуратури України, що здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000281 (арк. 116 124 судового провадження). Однак, ні уповноважена службова особа, в якої перебуває кримінальне провадження № 0000281, ні прокурор Генеральної прокуратури України, що здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000281, не виконали до теперішнього часу зазначені судові рішення, а в черговий раз звернулися з клопотанням про накладення арешту на вищезгадані грошові кошти, у зв`язку з чим слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі обґрунтовано вказав, що органи досудового розслідування звернулися 13 жовтня 2017 року до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно поза межами строку, встановленого ч. 5 ст. 171 КПК України.

З урахуванням цього колегія суддів вважає, що слідчий суддя, всупереч ствердженням прокурора, обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС 4-го відділу 1-го управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 про арешт вищевказаного майна.

Правильність такого рішення випливає також і з наступного.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Між тим, старший слідчий, ставлячи питання про накладення арешту на майно, хоча і додав до клопотання постанову старшого слідчого в ОВС 4-го відділу 1-го управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 про визнання грошових коштів речовим доказом, однак у вказаній постанові не зазначено підстав для прийняття такого рішення. Так, в цій постанові, як і в клопотанні старшого слідчого, містяться лише нічим не підтверджені припущення органу досудового розслідування, що службові особи ТОВ «Ю-КОНТРОЛ» ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , використовуючи та застосовуючи програмне забезпечення, яке має ознаки СТЗ, безпосередньо вчиняють негласне та несанкціоноване втручання в роботу автоматизованих систем та комп`ютерних мереж державної форми власності: «Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських об`єднань» Міністерства юстиції України, «Єдина автоматизована інформаційна система Державної фіскальної служби України» Державної фіскальної служби України, «Єдиного державного реєстру судових рішень» Державної судової адміністрації України та інших органів державної влади і вчиняють несанкціоновані дії щодо інформації Міністерства юстиції України, Державної фіскальної служби України, Державної судової адміністрації України та інших органів державної влади, у тому числі з обмеженим доступом, яка накопичується, обробляється, зберігається та циркулює в зазначених автоматизованих системах, а саме її негласне копіювання для подальшого несанкціонованого розповсюдження та збуту, в тому числі іноземним компаніям. Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вищевикладених обставин матеріали судового провадження не містять, а показання співробітників СБ України, допитаних в якості свідків, які безпосередньо виконували доручення слідчого у кримінальному провадженні, фактично є рапортами про виконання цих доручень, оскільки в них не приведено, з яких джерел їм стала відома така інформація, та вони в своїх показаннях дають висновки, які притаманні процесуальним документам слідчого, а саме що є достатньо підстав вважати вилучені 23 березня 2017 року у ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1 , співробітниками СБУ грошові кошти у сумі 58965 доларів США і 450 євро речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Оскільки переконливі докази вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 359, ч. 2 ст. 361 КК України, за якими здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000281, в матеріалах даного судового провадження відсутні, то доводи прокурора про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали слід визнати безпідставними.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Враховуючи встановлені факти та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого суддіШевченківського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС 4-го відділу 1-го управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 , погодженого із прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , про накладення у кримінальному провадження № 0000281, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 липня 2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 359, ч. 2 ст. 361 КК України, арешту на майно, яке було тимчасово вилучене під час обшуку 23 березня 2017 року за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_11 , а саме на грошові кошти в розмірі 58965 доларів США і 450 євро, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4