1Справа № 335/866/18 1-кп/335/359/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 березня 2018 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Алтинівка, Кролевецького району, Сумської області, не одруженого, військовослужбовця строкової служби військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч.3 ст.406 КК України;-
У цій же військовій частині, з 30 травня 2017 року в посаді старшого стрільця-навідника 3 відділення гранатометного взводу 1 батальйону оперативного призначення проходив строкову військову службу ОСОБА_6 .
Згідно вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, дія Статуту поширюється на Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, Національну гвардію України та на інші військові формування, створені відповідно до законів України, Державну спеціальну службу транспорту, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Відповідно до ст.ст. 29-32 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України солдати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у відносинах підлеглості не знаходились.
Відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 49, 50, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. З, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_5 зобов`язаний додержуватись Конституції і Законів України, бути прикладом високої культури, скромності та витримки, з повагою відноситись до спів службовців, поважати чужу гідність, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення інших, додержуватись визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство.
Однак, діючи у порушення наведених вище вимог Статутів, солдат ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, за викладених обставин.
30 вересня 2017 року приблизно о 20 год. 30 хв. солдат ОСОБА_5 , виконуючи службові обов`язки та перебуваючи у розташуванні казарменого приміщення 2-го відділення 1 -го взводу оперативного призначення роти оперативного призначення 1-го батальйону військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , запропонував солдату ОСОБА_7 допомогти йому перенести ліжко на що останній відповів відмовою. В свою чергу ОСОБА_5 в присутності іншого військовослужбовця строкової служби, діючи в порушення вищенаведених статутних вимог, усвідомлюючи протиправність своїх дій, порушуючи порядок взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності відносин підлеглості, наніс солдату ОСОБА_7 один удар лівою ногою в область живота зліва, спричинивши останньому закриту тупу травму живота, розрив селезінки, внутрішньочеревну кровотечу середнього ступеня тяжкості, тобто тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння і такі, що спричинили втрату органу - видалення селезінки хірургічним шляхом - тяжкі наслідки.
03 жовтня 2017 року о 03 год. 00 хв. солдату ОСОБА_7 у міській клінічній лікарні №5 екстреної та швидкої допомоги виконано спленектомія (видалення селезінки).
При викладених вище обставинах, солдат ОСОБА_5 , 30 вересня 2017 року приблизно о 20 год. 30 хв., виконуючи службові обов`язки та перебуваючи у розташуванні казарменого приміщення 2-го відділення 1-го взводу оперативного призначення роти оперативного призначення 1-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у виді спричинення шкоди здоров`ю і тілесних ушкоджень солдату ОСОБА_7 , і свідомо припускаючи їх настання, тобто діючи у формі непрямого умислу, умисно наніс останньому один удар лівою ногою в область живота зліва, чим умисно спричинив солдату ОСОБА_7 тяжке тілесне ушкодження у виді закритої травми живота у вигляді розриву селезінки з крововиливом в порожнину очеревини, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння і таке, що спричинило втрату органу - видалення селезінки хірургічним шляхом.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, за ознаками умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння і таке, що спричинило втрату органу; і за ч.3 ст.406 КК України, за ознаками порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності відносин підлеглості, що заподіяло тяжкі наслідки.
22.01.2018 року між прокурором військової прокуратури Запорізького гарнізону ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участі захисника ОСОБА_4 , була укладена угода про визнання винуватості, відповідно до вимог ст. 472 КПК України.
Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 1 ст. 121, ч.3 ст.406 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, підозрюваний беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 , з урахуванням того, що він беззастережно визнав себе винним, щиро покаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, надав допомогу потерпілому безпосередньо після вчинення злочину, вибачився перед потерпілим, позитивно характеризується, за ст.406 ч.3 КК України із застосуванням ст.69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на два роки; за ч.1 ст.121 КК України із застосуванням ст.69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на один рік 6 місяців. Відповідно до ст.70 КК України сторони вважають за можливе призначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на два роки. Відповідно до ст.62 КК України враховуючи обставини у справі та особу засудженого, сторони вважають за можливе замінити покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки на тримання у дисциплінарному батальйоні строком на два роки.
Згідно з письмовою заявою потерпілого ОСОБА_9 від 06.12.2017 року потерпілий ОСОБА_9 надав згоду військовому прокурору Запорізького гарнізону ОСОБА_3 на укладання угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди у яких беруть участь потерпілі не допускається, крім випадків надання потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким кримінальним правопорушенням; і за ч.3 ст.406 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України є також тяжким кримінальним правопорушенням.
При цьому судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє права визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам кримінального процесуального законодавства.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором військової прокуратури Запорізького гарнізону ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_5 та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.
Керуючись ст.ст. 314, 469, 472, 473, 474 475 КПК України суд, -
Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.121, ч.3 ст.406 КК України і призначити йому покарання:
- за ч.3 ст.406 КК України із застосуванням ст.69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на два роки;
- за ч.1 ст.121 КК України із застосуванням ст.69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на один рік 6 місяців;
Відповідно до ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш
суворим призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки.
Відповідно до ст.62 КК України замінити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні строком на два роки.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом 30-ти днів з дня його проголошення:
- засудженим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.
Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому.
Суддя ОСОБА_1