АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/2244/17 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 639/4563/17
Категорія: ч.2 ст.185, ч.1 ст. 357 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0001448 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 та заступника прокурора Харківської області ОСОБА_9 на вирок Жовтневого районного суду міста Харкова від 4 серпня 2017 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, яка не працює, не одруженої, яка зареєстрована та мешкає за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимої: 31 березня 2004 р. вироком Жовтневого районного суду м. Харкова за ч. 4 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців позбавлення волі; 16 липня 2009 р. вироком Московського районного суду м.Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки із застосуванням положень ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки; 10 березня 2011 р. вироком Московського районного суду м. Харкова за ст. 166 КК України, та на підставі норм ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років; 15 жовтня 2015 р. звільнена умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців 12 днів,
визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України, та призначено покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, за ч.1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки. Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі та встановлено випробувальний термін на 2 роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України, на ОСОБА_7 покладені наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання..
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 в якості матеріальної шкоди 2000 грв..
Питання про речові докази вирішено в порядку ст. 100 КПК України.
Як встановив суд, 19 травня 2017 р. у першій половині дня ОСОБА_7 , перебувала за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , коли до неї в гості прийшла її знайома ОСОБА_10 , у якої при собі була належна їй банківська кредитна карта ПАТ «Альфа-Банк» № НОМЕР_1 , яку остання залишила в кармані своєї сумки в одній із кімнат, а сама пішла до іншої кімнати. Через деякий час, о 20.00 год., коли ОСОБА_10 заснула вдома у ОСОБА_7 , то у останньої виник умисел на викрадення офіційного документу, про місце знаходження якого їй було відомо, а саме: банківської кредитної карти ПАТ «Альфа-Банк», виданої на ім`я ОСОБА_10 , з тим, щоб в подальшому зняти з її банківського рахунку грошові кошти. Далі ОСОБА_7 усвідомлюючи, що за її діями ніхто не спостерігає, відшукала у кармані сумки ОСОБА_10 банківську кредитну картку ПАТ «Альфа-Банк», № НОМЕР_1 , а потім таємно заволоділа нею та поклала її собі до кишені куртки. Після цього ОСОБА_7 , таємно викравши офіційний документ, з місця скоєння злочину зникла. 19 травня 2017 р. о 20.00 год. ОСОБА_7 , продовжуючи свої дії, маючи при собі викрадену банківську кредитну картку ПАТ «Альфа-Банк» на ім`я ОСОБА_10 , бажаючи заволодіти грошовими коштами, належними останній, цілеспрямовано прийшла до банкомату «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_10 , прийшла до вказаного банкомату, що розташований за адресою: м. Харків, вул.. Профсоюзний бульвар, б. 64-а. Надалі ОСОБА_7 , зняла з банківської кредитної картки ПАТ «Альфа-Банк» на ім`я ОСОБА_10 № НОМЕР_1 у банкомату «ПриватБанк» грошові кошти у сумі 2000 грв. Після цього ОСОБА_7 , звернувши на свою користь викрадені грошові кошти, з місця скоєння злочину зникла та в подальшому розпорядилася ними на власний розсуд та причинила своїми діями потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду 2000 грв.
В апеляційній скарзі заступник прокурора Харківської області ОСОБА_9 ставить питання про скасування вироку в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, ухвалення нового вироку та призначення їй покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, за ч.1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень та остаточно призначити покарання із застосуванням положень ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 років позбавлення волі, зі звільненням обвинуваченої від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України. В обґрунтування своєї апеляційної вимоги прокурор вказує на те, що суд призначаючи обвинуваченій покарання у виді обмеження волі за ч.1 ст. 357 КК України, не врахував той факт, що обвинувачена на утриманні має неповнолітню дитину. Відповідно до норм КК України, такий вид покарання як обмеження волі до жінок, які мають дітей віком до 14 років не застосовується. Крім того, на думку прокурора, при призначенні покарання ОСОБА_7 , суд не врахував дані про особу обвинуваченої, а саме те, що ОСОБА_7 шкоду завдану злочином потерпілій не відшкодувала, раніше неодноразово судима, звільнялася від відбування покарання на підставі положень ст. 75 КК України. Такі відомості, на думку прокурора, говорять про стійку антисоціальну поведінку обвинуваченої, внаслідок чого покарання призначене судом першої інстанції є занадто м`яким, а суду апеляційної інстанції необхідно ухвалити вирок, яким призначити ОСОБА_7 більш тяжке покарання, що відповідає положенням п.1 ч.1 ст. 420 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 просить вирок районного суду в частині призначеного обвинуваченій покарання за ч.1 ст. 357 КК України змінити, вважати ОСОБА_7 засудженою за ч.1 ст. 357 КК України до штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, в іншій частині апелянт просить залишити вирок без змін. В обґрунтування своїх апеляційних вимог, апелянт зазначає, що обвинувачена на утриманні має неповнолітню дитину. Відповідно до норм КК України, такий вид покарання як обмеження волі до жінок, які мають дітей віком до 14 років не застосовується. Отже на думку прокурора, внаслідок зазначеної обставини, вирок необхідно змінити та призначити обвинуваченій покарання за ч.1 ст. 357 КК України у виді штрафу.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, та вважав за необхідне змінити вирок, а також думку обвинуваченої, яка вважала за можливе пом`якшити їй покарання, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 та заступника прокурора Харківської області ОСОБА_9 належить задоволити частково, з наступних підстав.

Згідно вимог норм ст.ст. 404, 421 КПК України, колегія суддів переглядає судове рішення стосовно ОСОБА_7 в межах апеляційних скарг прокурора у кримінальному провадженні та заступника прокурора Харківської області ОСОБА_9 , а тому у зв`язку з тим, що апелянти не оспорюють формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, юридичну оцінку скоєного злочинного діяння кваліфікацію дій обвинуваченої, а також фактичні обставини кримінального провадження - вирок в цій частині не перевіряється.

На думку колегії суддів апеляційні доводи апелянтів, які стосуються необхідності зміни вироку в частині призначеного обвинуваченій покарання за ч.1 ст. 357 КК України, шляхом його пом`якшення не позбавлені правових та фактичних підстав.

Як вбачається з пояснень обвинуваченої, які надавалися нею при апеляційному розгляді, вона, не оспорюючи свою винуватість у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України, кваліфікацію своїх дій, а також правильністю встановлених судом у вироку фактичних обставин злочинних діянь, зазначила про сприяння своїми правдивими показаннями встановленню істини по справі. Крім того зазначила про те, що має неповнолітню дитину і зробила для себе відповідні висновки на майбутнє щодо необхідності дотримання вимог закону та про неприйнятність протиправної поведінки в майбутньому.

Зазначені обвинуваченою обставини знайшли своє підтвердження в порядку повторного дослідження в суді апеляційної інстанції обставин, стосовно даних про її особу, встановлених під час досудового розслідування та судового розгляду в суді першої інстанції.

З огляду на викладене та з урахуванням наявних у кримінальному провадженні даних, колегія суддів погоджується з визнанням та врахуванням при призначенні обвинуваченій покарання на підставі норм ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 : активне сприяння розкриттю злочину. Обставини, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлені, що не оспорюється прокурорами.

Крім того судом першої інстанції під час судового розгляду було правильно встановлено, що обвинувачена ОСОБА_7 має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11 , копія свідоцтва про народження якої містяться в матеріалах кримінального провадження (Т.1 арк. 50). Такі дані були також підтверджені обвинуваченою ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду.

Відповідно до ч.3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок, і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років.

Отже колегія суддів погоджується з доводами апеляційних скарг апелянтів про те, що такий вид покарання як обмеження волі, який суд призначив обвинуваченій за ч.1 ст. 357 КК України - не може застосовуватися до ОСОБА_7 , що є підставою для суду апеляційної інстанції для зміни вироку та пом`якшення призначеного судом першої інстанції покарання за ч.1 ст. 357 КК України, на підставі п.4 ч. 1 ст. 408 КПК України

Перевіряючи вирок в частині апеляційних доводів прокурора про необхідність призначення обвинуваченій більш суворого покарання за ч.2 ст. 185 КК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив та врахував дані про особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують покарання, та призначив обвинуваченій ОСОБА_7 за ч.2 ст. 185 КК України покарання в межах санкції зазначеної статті. Таке покарання, на думку колегії суддів, відповідає особі обвинуваченої та ступеню тяжкості вчиненого нею злочину. В своїй апеляційній скарзі, прокурор, не навів додаткових обставин, які не були враховані судом першої інстанції та могли б свідчити про обґрунтованість вимог прокурора в частині необхідності призначення обвинуваченій більш суворого покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Отже, колегія суддів, дотримуючись вимог ст.ст. 12, 50, 53,61, 65, КК України та принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, дійшла висновку про необхідність зміни вироку суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст. 357 КК України, шляхом його пом`якшення.
Погоджуючись з правильністю призначеного судом покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, колегія суддів вважає за необхідне пом`якшити призначене покарання за ч.1 ст. 357 КК України до штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Остаточне покарання за ч.2 ст. 185 та ч.1 ст. 357 КК України належить призначити обвинуваченій ОСОБА_7 на підставі норм ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 3 років позбавлення волі. з подальшим звільненням обвинуваченої від відбування призначеного покарання з випробуванням, на строк 2 роки на підставі положень ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. При визначенні такого виду і розміру остаточного покарання з подальшим звільненням обвинуваченої від відбування покарання, колегія суддів враховує те, що обвинувачена офіційно не працює, на обліках у нарко- та психо- диспансерах не знаходиться, раніше судима, характеризується задовільно, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11 , обставину, що пом`якшує покарання - активне сприяння розкриттю злочину що передбачено п. 1 ч. 1 ст.66 КК України та відсутність обставин, що обтяжують покарання передбачених ст. 67 КК України. Крім того, колегією суддів, при призначенні такого остаточного покарання, також враховується і ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відноситься до категорії злочинів невеликої і середньої тяжкості.

На думку колегії суддів таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нею нових злочинів.

На підставі викладеного та керуючись статтями : 404, 405, 407 ч.1 п. 2, 408 ч.1 п. 4, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 та заступника прокурора Харківської області ОСОБА_9 задоволити частково.

Вирок Жовтневого районного суду міста Харкова від 4 серпня 2017 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 , в частині призначеного покарання - змінити.

Пом`якшити покарання ОСОБА_7 за ч.1 ст. 357 КК України до штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 ( вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, передбачених ч.1 ст. 357 та ч.2 ст. 185КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо вона протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на неї судом обов`язки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженою ОСОБА_7 - в той самий строк з дня отримання нею копії судового рішення.

Судді

________________ ________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4