Справа 556/476/18
Номер провадження 1-кс/556/78/2018

У Х В А Л А
Іменем України
16.04.2018 року смт.Володимирець
Володимирецький районний суд Рівненської області в особі слідчого
судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
ВСТАНОВИВ:
Слідчий Володимирецького ВП Варашського ВП ГУНП у Рівненській області ОСОБА_5 за погодженням прокурора Володимирецького відділу Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно.
Клопотання обґрунтовується тим, що у ході досудового розслідування з`ясовано, що 14 квітня 2018 року до Володимирецького ВП Варашського ВП ГУНП в Рівненській області надійшов рапорт начальника СРГПП №4 Володимирецького ВП- ОСОБА_6 про те, що 14.04.2018 року, приблизно о 06:30 год., на автодорозі між с. Суховоля та с.Стара Рафалівка, Володимирецького району було зупинено сідловий тягач марки «DAF», модель FT CF 85 430, реєстраційний номер НОМЕР_1 до якого причеплено загальний напівпричіп з реєстраційним номером НОМЕР_2 , в якому знаходиться деревина породи сосна, документи про походження якої не відповідають дійсності.
Водій вищевказаного транспортного засобу надав товарно-транспортну накладну на перевезення пиломатеріалів, а саме дошки обрізної наступних розмірів: 30x150 в кількості 8 метрів кубічних, 30x100 в кількості 3 метри кубічних, 30x70 в кількості 11 метрів кубічних, 50x50 в кількості 5 метрів кубічних. Водій автомобіля пояснив, що завантажив вищевказану деревину в с. Чабель, Сарненського району, Рівненської області та мав намір відвезти її до м. Львів, однак від дачі письмових пояснень водій, згідно ст. 63 Конституції України відмовився.
Слідчим Володимирецького ВП Варашського ВП ГУНП в Рівненській області було проведено огляд місця події, в ході якого сідловий тягач марки «DAF», модель FT CF 85 430, реєстраційний номер НОМЕР_1 , до якого причеплено загальний напівпричіп з реєстраційним номером НОМЕР_2 , в якому знаходяться пиломатеріали, а саме обрізна дошка, були вилучені до Володимирецького відділення поліції.
На думку слідчого накладення арешту на вказане майно дасть можливість забезпечення позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав вважати, що воно є речовим доказом у кримінальному провадженні та для забезпечення цивільного позову.
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та пояснив, що за наведених у клопотанні обставин на транспортний засіб та пиломатеріали має бути накладений арешт.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав частково та просив його задовольнити в частині накладення арешту на пиломатеріали з підстав наведених у клопотанні.
Власник лісопродукції будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи у судове засідання не з`явився про причини неявки суду не повідомляв.
Слідчий суддя вивчивши матеріали клопотання, заслухавши думку слідчого, прокурора, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання частково виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Зазначені вимоги закону слідчим дотримані.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Ч.1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні обєкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були обєктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати зокрема: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Такі дії за даним фактом органами досудового розслідування кваліфіковані за ст. 198 КК України.
За змістом ч.11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно з ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Ч.5 ст. 171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Клопотання про арешт майна подане слідчим у строк, передбачений ч.5 ст. 171 КПК України. Існує сукупність підстав і розумних підозр вважати, що вилучене майно, а саме пиломатеріали є предметом злочину та доказом вчинення кримінального правопорушення. Вони підлягатимуть дослідженню в рамках кримінального провадження (огляду за участю спеціаліста з метою визначення шкоди довкіллю чи ін.), а в разі доведення вини підлягатимуть конфіскації, відповідно до санкції ст. 100 КПК України.
Вказане майно відповідає критерію, зазначеному у п.4 ч.2 ст. 167 КПК , набуло статусу тимчасово вилученого майна на підставі протоколу огляду від 14.04.2018 року, є речовим доказом відповідно до постанови від 14.04.2018 року, тому незастосування арешту може призвести до його приховування, знищення, пошкодження, псування, втрати, передачі, відчуження.
Таким чином, зважаючи на законність проведення огляду місця події, в ході якого було виявлено та вилучено пиломатеріали, про що є достатні підстави стверджувати виходячи з досліджених слідчим суддею матеріалів, і який в наслідок цього може бути використаний як речовий доказ при доведенні вини особи у вчиненні злочину, клопотання в цій частині підлягає задоволенню, вказане майно арешту, що в свою чергу забезпечить збереження речового доказу до завершення кримінального провадження та ухвалення остаточного судового рішення.
Згідно науково-практичного коментаря КК України, злочин, передбачений ст. 198 КК України є заздалегідь не обіцяне придбання або збут чи зберігання майна, завідомо здобутого злочинним шляхом.
З вказаного випливає, що не може визнаватися засобом вчинення злочину, транспортний засіб, який застосовувався для перевезення незаконно добутого, і таким чином, не використовувався для виконання об`єктивної сторони даного злочинного (в конкретному випадку, для незаконної порубки лісу).
Оскільки автомобіль сідловий тягач марки «DAF», модель FT CF 85 430, реєстраційний номер НОМЕР_1 до якого причеплено загальний напівпричіп з реєстраційним номером НОМЕР_2 , в якому знаходиться деревина породи сосна не є ні предметом, ні засобом вчинення кримінального правопорушення він не підпадає під ознаки тимчасово вилученого майна (ст. 167 КПК), а отже, арешту не підлягає.
В свою чергу, доводи слідчого та прокурора про те, що автомобіль сідловий тягач до якого причеплено загальний напівпричіп, необхідно залишити на зберігання на території Володимирецького ВП Варашського ВП ГУНП у Рівненській області є непереконливими на нічим не підтверджено в судовому засіданні.
Таким чином, клопотання слідчого в частині накладення арешту на автомобіль сідловий тягач марки «DAF», модель FT CF 85 430, реєстраційний номер НОМЕР_1 до якого причеплено загальний напівпричіп з реєстраційним номером НОМЕР_2 , відповідності із ст. 173 КПК України, обумовлює відмову в задоволенні клопотання про арешт майна, оскільки не доведена необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись Керуючись ст.ст. 170-173, 175, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Накласти арешт на майно вилучене 14.04.2018 року під час огляду на автодорозі між с. Суховоля та с.Стара Рафалівка, Володимирецького району, а саме: дошку обрізну розмірів: 30x150 в кількості 8 метрів кубічних, 30x100 в кількості 3 метри кубічних, 30x70 в кількості 11 метрів кубічних, 50x50 в кількості 5 метрів кубічних, які вилучені до Володимирецького ВП Варашського ВП ГУНП у Рівненській, із шляхом заборони користування, відчуження власником чи іншими особами.
У накладенні арешту на автомобіль сідловий тягач марки «DAF», модель FT CF 85 430, реєстраційний номер НОМЕР_1 який належить на праві власності ОСОБА_7 , до якого причеплено загальний напівпричіп з реєстраційним номером НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_8 , та перебувають у володінні ОСОБА_9 1972 р.н., та знаходяться на майданчику тимчасового вилучення транспортних засобів Володимирецького ВП Варашського ВП ГУНП у Рівненській відмовити.
Копію ухвали вручити (направити) прокурору, слідчому, володільцю майна та його представнику, іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1