Справа № 522/3336/17
УХВАЛА

02 листопада 2017 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

в ході розгляду у відкритому підготовчому судовому

засіданні обвинувального акту у кримінальному провадженні,

внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань

№ 0005027 від 06.07.2016 року відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину),

передбаченого ст. 361 ч. 1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
14.07.2017 року до Кілійського районного суду Одеської області з Апеляційного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005027 від 06.07.2016 року відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 361 ч. 1 КК України.

Ухвалою судді Кілійського районного суду Одеської області від 19.07.2017 року призначено підготовче судове засідання по розгляду вказаного обвинувального акту.

02.11.2017 року під час проведення підготовчого судового засідання прокурор Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , зазначив що обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню відносно обвинуваченого ОСОБА_4 відповідає вимогам ст. 291 КПК України, справа підсудна Кілійському районному суду Одеської області, та підлягає розгляду у відкритому судовому засіданні, підстави для повернення обвинувального акту відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_6 вважають, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, у зв`язку з чим підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

Захисник зазначив, що в обвинувальному акті існують наступні недоліки:

- не зазначені точні дата та час вчинення кримінального правопорушення, що вказує на неконкретність обвинувачення та не встановленням слідством обов`язкових для доказування елементів події кримінального провадження;

- не зазначено, що дійсно в результаті дій ОСОБА_4 мале місце несанкціоноване втручання в роботу мереж електрозв`язку, що призвело до спотворення процесу обробки інформації та до порушення встановленого порядку її маршрутизації, а лише має місце описування наявність обладнання, яке дає можливість здійснювати таке втручання, що жодним чином не вказує складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України, склад якого є матеріальним складом, тобто в обов`язковому порядку необхідно наявність факту задокументованого втручання в мережі зв`язку та їх порядок маршрутизації;

- обвинувальний акт (обвинувачення) містить неконкретні посилання на окремі нормативні документи без конкретизації, так в обвинуваченні є посилання на ст. ст. 33, 42 Закону України «про телекомунікації від 18.11.2003 року, при тому що ці статті мають багато частин та кожна частина свої пункти, різного змістовного навантаження, що також робить не зрозумілим суть обвинувачення;

- невірне зазначення місця проживання обвинуваченого.

Також захисник зазначив, що всупереч вимогам КПК України обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування вручений обвинуваченому не прокурором, а слідчим.

Заслухавши прокурора, захисника обвинуваченого та обвинуваченого, суд приходить до наступного.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно п. 12 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Відповідно до ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.

Так, згідно п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити анкетні відомості обвинуваченого, але в обвинувальному акті відносно ОСОБА_4 , як встановлено судом, невірно зазначена його адреса проживання та відомостіщодо його працевлаштування.

Європейського суду з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті п.п. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим статті 291 цього Кодексу.

В порушення положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в даному обвинувальному акті не конкретизовано в чому саме обвинувачуються ОСОБА_4 , не повною мірою розкрита суб`єктивна та об`єктивна сторони вчиненого ним злочину, що в свою чергу унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, і порушує право обвинуваченого на захист, яке гарантується кожній особі приписами п. «с» ч. 3 ст. 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», положення якої імплементовані у ст. 20 КПК України.

Судом достовірно встановлено що в обвинувальному акті існують наступні недоліки:

- не зазначені точні дата та час вчинення кримінального правопорушення, що вказує на неконкретність обвинувачення та не встановленням слідством обов`язкових для доказування елементів події кримінального провадження;

- не зазначено, чи дійсно в результаті дій ОСОБА_4 мале місце несанкціоноване втручання в роботу мереж електрозв`язку, що призвело до спотворення процесу обробки інформації та до порушення встановленого порядку її маршрутизації, а лише має місце описування наявність обладнання, яке дає можливість здійснювати таке втручання, що жодним чином не вказує нанаявність складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України, склад якого є матеріальним складом, тобто в обов`язковому порядку необхідно наявність факту задокументованого втручання в мережі зв`язку та їх порядок маршрутизації;

- обвинувальний акт (обвинувачення) містить неконкретні посилання на окремі нормативні документи без конкретизації, так в обвинуваченні є посилання на ст. ст. 33, 42 Закону України «про телекомунікації від 18.11.2003 року, при тому що ці статті мають багато частин та кожна частина свої пункти, різного змістовного навантаження, що також робить не зрозумілим суть обвинувачення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам, встановленим ст. 291 КПК України.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що в порушення вимог ст. 293 КПК України обвинувальний акт з додатками ОСОБА_4 і захиснику вручав не прокурор а слідчий ОСОБА_7 , про що є відповідні розписки

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК.

Зважаючи на встановлені обставини, суд постановляє ухвалу про повернення обвинувального акту прокурору для приведення його у відповідність з вимогами КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 291, 314 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005027 від 06.07.2016 року відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 361 ч. 1 КК України з додатками, повернути прокурору Одеської місцевої прокуратури № 3 юристу 1 класу ОСОБА_8 , для усунення встановлених в підготовчому судовому засіданні недоліків та приведення його у відповідність з положеннями ст. 291 КПК України, протягом розумного строку.

Копію ухвали направити прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_1