Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/3074/17
Провадження № 1-кс/723/3680/17
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 листопада 2017 року

Слідчий суддя Сторожинецького районного суду
Чернівецької області ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

слідчого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сторожинець клопотання слідчого СВ Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженця с. Михальча Сторожинецького району та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,

підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 263 ч.1 КК України

В С Т А Н О В И В :
Слідчий Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_6 (в подальшому слідчий), звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Сторожинецької місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 посилаючись на те, що в провадженні знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001155 від 12.11.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 263 ч.1 КК України.

Зазначив, що підозрюваний ОСОБА_4 в 2017 року точної дати не встановлено, незаконно здобув бойову ручну гранату марки «Ф-1», яку незаконно зберігав по місцю свого проживання в АДРЕСА_1 .

12.11.2017 року під час конфлікту, який виник між ним та його матір`ю ОСОБА_7 та працівниками поліції, останній застосував вказану гранату, здійснивши кидок гранати в сторону власного городу, внаслідок чого вона здетонувала та відбувся вибух.

Слідчий стверджує що підставою для внесення клопотання є наявність в діях ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч.1 КК України. Вважає, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення яке відноситься до тяжких злочинів, про що зібрано достатньо доказів, він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з огляду на тяжкість покарання, може незаконно впливати на потерпілу, свідків та на даний час не проведено всі необхідні слідчі дії, не встановлені всі обставини кримінального правопорушення, а тому перебуваючи на волі підозрюваний матиме змогу знищити, спотворити сліди, предмети, речі, які зберегли на собі сліди злочину. При обранні запобіжного заходу необхідно врахувати обставини передбачені ст. 178 КПК України: вагомість вказаних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, які на даний час доводять причетність ОСОБА_4 до даного злочину; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення у якому він підозрюється; репутацію підозрюваного, зокрема те, що він зловживає спиртними напоями.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 порушив основні цінності суспільства, з метою забезпечення охорони загальносуспільних прав та інтересів інших громадян існує необхідність в обранні підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримали, прокурор подав доповнення до клопотання, обґрунтовуючи наявність ризику п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, - переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та або суду, тим, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, так як будь-якої альтернативної міри покарання за вчинення даного злочину законом не передбачено.

Наявність ризику п.2 ч.1 ст. 177 КПК України обґрунтовується наступним: не всі необхідні слідчі дії проведені, не всі обставини кримінального правопорушення встановлені, зокрема на даний час не проведено обшук житла ОСОБА_4 , а також інших приміщень, де б останній міг зберігати вогнепальну зброю чи боєприпаси, які привіз з зони антитерористичної операції.

Наявність ризику п.3 ч.1 ст. 177 КПК України можливість незаконно впливати на свідків, обґрунтовується тим, що підозрюваний та свідки є близькими родичами, раніше неодноразово застосовував до них насильство, з метою перешкодити зясування істини. На даний час продовжується зясування обставин події злочину і цілком можливо, що ОСОБА_4 буде повідомлено про підозру в інших кримінальних правопорушень, тому з метою уникнення відповідальності за ці злочини підозрюваний може впливати на свідків.

Наявність ризику п.4 ч.1 ст. 177 КПК України можливість перешкоджати досудовому розслідуванню іншим чином, оскільки не завершені слідчі дії, слідством не встановлено, яким чином підозрюваний здобув даний боєприпас.

Наявність ризику п.5 ч.1 ст. 177 КПК України може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній вже раніше вчиняв злочини, негативно характеризується за місцем проживання.

Підозрюваний ОСОБА_4 в ході судового розгляду клопотання, не заперечував свою винуватість в скоєнні злочину передбаченого ст. 263 ч.1 КК України, щиро розкаюється у вчиненому, заперечує проти обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки потребує кваліфікованої медичної допомоги після однорічного перебування в зоні антитерористичної операції. Просить обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_5 також не погодилась із клопотанням і просила застосувати інший м`якший запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, якими прокурор обґрунтовує свої доводи, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; - незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В ході розгляду клопотання встановлено, що 12.11.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001155 внесено запис про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 263 ч.1 КК України з приводу того, що підозрюваний ОСОБА_4 в 2017 році, точної дати не встановлено, незаконно здобув бойову ручну гранату марки «Ф-1», яку незаконно зберігав по місцю свого проживання в АДРЕСА_1 .

12.11.2017 року під час конфлікту, який виник між ним та його матір`ю ОСОБА_7 та працівниками поліції, останній застосував вказану гранату, здійснивши кидок гранати в сторону власного городу, внаслідок чого вона здетонувала та відбувся вибух.

13.11.2017 року ОСОБА_4 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.263 ч.1 КК України, тобто в носіння, зберігання, придбання, передача чи збут вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу. Підозрюваному також вручено письмове повідомлення про підозру та пам`ятка про його процесуальні права і обов`язки.

Тобто обгрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч.1 КК України є очевидною і доказаною в суді прокурором в межах заявленого і розглядуваного клопотання.

Продовжуючи вирішення питань зазначених в ст.194 КПК України, а саме щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор, слідчий суддя встановив, що в розглядуваному клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також безпосередньо в судовому засіданні прокурор зазначив про наявність пяти, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України ризиків, а саме те, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати, або спотворити будь-яку з речей; незаконно впливати на потерпілого і свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати іншим чином; та вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Вивчивши зазначені ризики, на який посилається слідчий та прокурор, слідчий суддя знаходить що ризики передбачені пунктами 1, 2, 4, 5 ч.1 ст.177 на які посилається прокурор в суді не знайшли свого підтвердження, виходячи з такого.

Посилаючись на наявність ризику щодо переховування від органів досудового розслідування, ініціатор клопотання обґрунтовує його тяжкістю злочину передбаченого ст. 263 ч.1 КК України, за вчинення якого безальтернативно передбачено покарання від 3 до 7 років внаслідок чого підозрюваний може умисно переховуватись як на території України так і за її межами, з метою уникнення покарання.

На думку слідчого судді вказаний ризик не доведений суду та до того ж суперечить вимоги п.п.3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини.

В рішеннях цього органу у справах «Летельє проти Франції», «Мансур проти Туреччини», «Мамедова проти Росії», зазначено, що ймовірність переховування особи не може оцінюватися лише на основі покарання, що загрожує даній особі, при цьому слід враховувати й інші релевантні обставини, які ж або можуть підтвердити ймовірність втечі або ж зробити її незначною.

Тобто, ризики не можуть оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Не підтверджені також і ризики щодо можливості підозрюваного ОСОБА_4 вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється. оскільки у 2006 році кримінальна справа була закрита за зміною обстановка, а у 2011 році ОСОБА_4 був звільнений за Законом України «Про амністію»

Вказані судимості, у відповідності до вимог ст. 89 КК України, є погашеними і не можуть мати правового значення у разі вчинення нового злочину.

При цьому, на думку слідчого судді, поєднання вказаних ймовірних дій підозрюваного, а саме вчинення нового кримінального правопорушення та продовження вже вчиненого є неправильним і недоведеним, належними доказами.

Щодо раніше неодноразово застосованого насильства до своїх родичів підозрюваним ОСОБА_4 , слідчому судді не надано доказів.

Разом з тим, слідчий суддя знаходить, що ризик щодо можливості перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, має місце в цьому кримінальному провадженні виходячи із того, що не всі слідчі дії проведені.

При цьому не підтвердження інших ризиків, на які посилається слідчий та прокурор, слідчий суддя оцінює зважаючи на вимоги п. 2 ч.1 ст.194 КПК України, щодо існування хоча б одного ризику передбаченого в ст.177 КПК України.

Згідно вимог ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї ж статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про застосування такого запобіжного заходу, слідчий суддя вважає, що саме такий запобіжний захід, як домашній арешт, на даному етапі досудового розслідування, є найбільш доцільним та ефективним засобом для запобігання встановленому в суді ризику.

При цьому слідчий суддя враховує, що обґрунтування клопотання прокурора стосується ухилення підозрюваного від кримінальної відповідальності та необхідності забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а тому слідчий суддя враховуючи відповідні вимоги ч.5 ст.194 КПК України вважає, що на підозрюваного слід покласти обов`язок прибувати до слідчого з визначеною ним періодичністю, з наданням можливості пройти курс реабілітації, як учаснику АТО,

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, згідно положень ст.181 КПК України, полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний час доби. При цьому під житлом у значенні, що використано в цій статті, на думку слідчого судді, по відношенню до житла підозрюваного ОСОБА_4 , слід розуміти будинок приватної форми власності з усіма приміщеннями, в яких постійно чи тимчасово проживає підозрюваний, включаючи приміщення, не призначені для проживання, які є складовою будинку.

З огляду на те, що в сім`ї де проживає підозрюваний проживає його мати, з якою і відбувся конфлікт на грунті непорозумінь щодо спадкового майна, слідчий суддя вважає, що домашній арешт щодо ОСОБА_4 , на наступні два місяці, має бути обмежений нічним періодом часу, який має починатися о 20,00 годині вечора і закінчуватися 07 годиною ранку

Керуючись ст.ст.177, 178, 181, 182, 183, 184, 194, 196, 197, 206, 395, 492 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання слідчого та прокурора в частині застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у виді тримання його під вартою, відмовити за недоведеністю всіх обставин встановлених в ч.1 ст.194 КПК України.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту строком 60 (шістдесят) днів із забороною залишати будинок АДРЕСА_1 , в період часу з 20,00 години вечора до 07,00 години ранку.

Покласти, строком на два місяці, на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки:

-прибувати до слідчого в кримінальному провадженні, прокурора або суду із встановленою ними періодичністю;

-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання;

-не відвідувати торгівельні заклади де продаються алкогольні напої на розлив.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту підлягає негайному виконанню після її оголошення, а затриманий ОСОБА_4 негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти.

Ухвалу передати для виконання до Сторожинецького відділу національної поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області.

Строк дії ухвали рахувати з 16 години 30 хвилин, 15 листопада 2017 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя: