Справа № 192/1612/17
Провадження № 1-кп/192/55/18
В И Р О К
Іменем України
"31" січня 2018 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000562, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 серпня 2017 року, відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Звонецьке на Дніпрі, Солонянського району, Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , має середню освіту, пенсіонера, інваліда третьої групи, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 в період часу з 20 липня 2017 року по 30 липня 2017 року в денний час доби, керуючись умислом направленим на таємне викрадення чужого майна із корисливих мотивів, з метою особистої наживи, прийшов до території домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_5 , де реалізуючи свій злочинний умисел, шляхом демонтажу таємно викрав 3 металеві стовбці, що слугували опорами в паркані, довжиною 1,8 м кожен, діаметром 100 мм, вартістю 225 грн. кожен, загальною вартістю 675 грн., що належить ОСОБА_5 , після чого з викраденим з місця злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілому шкоду на суму 675 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_3 , з 01 серпня 2017 року по 20 серпня 2017 року в денний час доби, керуючись умислом направленим на таємне викрадення чужого майна із корисливих мотивів, вчинене повторно, прийшов до земельної ділянки АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 , де реалізуючи свій злочинний умисел, шляхом демонтажу таємно повторно викрав 10 металевих стовбців, що слугували опорами в паркані, довжиною 2,5 м кожен, діаметром 80 мм, вагою 174,75 кг, вартістю 5 грн. 85 коп. за 1 кг, загальною вартістю 1022 грн. 29 коп., що належать ОСОБА_6 , після чого з викраденим з місця злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілому шкоду на загальну суму 1022 грн. 29 коп.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та своїми показаннями підтвердив вказані обставини скоєних ним кримінальних правопорушень.

Показав, що в двадцятих числах липня 2017 року, він прибув в АДРЕСА_2 , де вирішив викрасти 3 металеві стовбці, які були опорами паркану. Після того, як він їх демонтував, він здав стовбці на металобрухт за 800 грн. В подальшому, десь в серпні 2017 року, він викрав, в с. Звонецьке на Дніпрі, Солонянського району, Дніпропетровської області 10 стовбців для паркану, які також здав на металобрухт за 200 грн.

Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в судове засідання не з`явилися, повідомлялися про час та місце судового засідання належним чином. Представник потерпілого ОСОБА_5 , надала суду письмову заяву, згідно якої просила справу розглядати у відсутність потерпілого ОСОБА_5 (а.с. 45). З`ясувавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проводити судовий розгляд у відсутність потерпілих, суд ухвалив проводити судовий розгляд у їх відсутність.

Дії ОСОБА_3 , по епізоду крадіжки майна ОСОБА_5 , кваліфікуються за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Дії ОСОБА_3 по епізоду крадіжки майна ОСОБА_6 , кваліфікуються за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Заслухавши думку учасників судового провадження, які визнали фактичні обставини злочинів і їх не оспорюють, пересвідчившись в правильності розуміння учасниками судового провадження змісту фактичних обставин злочинів, в добровільності їх позиції, роз`яснивши обмеження щодо оскарження таких обставин, суд визнав, у відповідність до ч. 3 ст. 349 КПК України, недоцільним дослідження доказів на підтвердження фактичних обставин злочинів та обмежитись лише дослідженням відомостей, що характеризують особу обвинуваченого.

Суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого в інкримінованих йому злочинах.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який є пенсіонером по інвалідності, раніше не судимий, є інвалідом третьої групи, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо.

З урахуванням обставини справи, що пом`якшує покарання: обвинувачений повністю визнав свою вину, має намір дотримуватися законослухняної поведінки, що свідчить про щире каяття обвинуваченого, відсутністю обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України та за ч. 2 ст. 185 КК України у виді арешту на строк в межах санкцій даних статей.
Призначаючи основне покарання за сукупністю злочинів, суд, у відповідність до ч. 1 ст. 70 КК України, вважає, що слід застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Крім цього, суд враховує, що прокурором було заявлено клопотання про застосування до обвинуваченого положень п. г ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки обвинувачений є інвалідом третьої групи. Обвинувачений проти застосування положень Закону України «Про амністію у 2016 році» відносно нього не заперечував.

Таким чином, враховуючи, що обвинувачений визнається винуватим у вчиненні умисних злочинів середньої тяжкості, вчинених до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році», обмежень передбачених ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» і ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» немає, тому клопотання прокурора підлягає задоволенню і обвинуваченого слід звільнити від відбування призначеного покарання.

На підставі вищевикладеного, керуючись Законом України «Про амністію у 2016 році», ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 , винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 185 КК України у виді одного місяця арешту;

-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді трьох місяців арешту.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді арешту строком три місяці.

Клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання на підставі п. г ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання на підставі п. г ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, направити потерпілим.

Головуючий: суддя ОСОБА_1