УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Запоріжжя скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрлото-Київ» на бездіяльність прокурора прокуратури Запорізької області у кримінальному провадженню № 0000233, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді надійшла скарга ТОВ «Укрлото-Київ» на бездіяльність прокурора прокуратури Запорізької області у кримінальному провадженні № 0000233, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.

В обґрунтування доводів скарги заявник посилається на те, що 11.09.2017 року в приміщенні, за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, б.218, на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.09.2017 року проведено обшук, під час якого було вилучено належне ТОВ «Укрлото-Київ» майно, а саме: пристрої візуалізації розіграшу білетів державних лотерей оператора ТОВ «М.С.Л.»: системні блоки 43 шт., монітори 43 шт., клавіатури 43 шт., комп`ютерні миші 43 шт., маршрутизатора 12 шт., вайфайроутери 2 шт., сейф 1 шт., термопринтери 2 шт., флешносій 1 шт., барабан с кульками 1 шт., блоки живлення 2 шт., спектр-перехідник 1 шт., сканер для штрих коду 1 шт., мобільні телефони 2 шт., пиво в пляшках 82 шт., коньяк в пляшках 3 шт., горілка в пляшках 2 шт., грошові кошти 2639 грн.

Заявник зазначає, що на вилучення зазначеного у скарзі майна, за допомогою якого здійснювалася законна діяльність ТОВ «Укрлото-Київ» з розповсюдження білетів державних лотерей, та яке не містить ознак його використання шляхом надання клієнтам закладу для заняття гральним бізнесом, ухвалою слідчого судді дозвіл не надавався, а тому дане майно вважається тимчасово вилученим майном, на яке арешт не накладався.

На думку заявника, вищезазначене тимчасово вилучене під час обшуку майно не має жодного відношення до розслідування кримінального провадження, а тому представник заявника просить зобов`язати слідчого повернути ТОВ «Укрлото-Київ» тимчасово вилучене майно.

У судовому засіданні представник заявника підтримала доводи, викладені у скарзі та просила скаргу задовольнити у повному обсязі.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти вимог скарги і просив у задоволенні скарги відмовити, посилаючись на те, що в ході проведення обшуку було встановлено обставини, які вказують на те, що вилучене майно використовувалося для заняття гральним бізнесом, для підтвердження яких необхідно провести спеціальні експертизи.

Вивчивши матеріали скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Частина 1 ст. 24 КПК України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватись під час обшуку, огляду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами ст. 169 КПК України.

Статтею 169 КПК України закріплений вичерпний перелік випадків, коли тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучене.

Тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у випадку: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Вимогами ч. 7 ст. 236 КПК України передбачено, що при обшуку слідчий, прокурор мають право оглядати та вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження, при цьому вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, вважаються тимчасово вилученими.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Запорізькій області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000233 від 25.08.2016 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 01.09.2017 року надано дозвіл на проведення обшуку з метою виявлення та вилучення: ігрових автоматів (комп`ютерів та їх складових частин), які надаються для гри клієнтам закладу, техніки та документів, грошових коштів, здобутих від незаконного ігорного бізнесу, мобільних телефонів, сім-карт мобільних операторів.

Таким чином, враховуючи встановлені в ході розгляду скарги обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що вилучене в ході обшуку майно, а саме: пристрої візуалізації розіграшу білетів державних лотерей оператора ТОВ «М.С.Л.»: системні блоки 43 шт., монітори 43 шт., клавіатури 43 шт., комп`ютерні миші 43 шт., маршрутизатори 12 шт., вайфайроутери 2 шт., термопринтери 2 шт., флешносій 1 шт., барабан с кульками 1 шт., блоки живлення 2 шт., спектр-перехідник 1 шт., сканер для штрих коду 1 шт., мобільні телефони 2 шт. не є тимчасово вилученим, оскільки на його вилучення надавався дозвіл, тому вилучене майно не потребувало арешту.

Оскільки встановлення у вилученій комп`ютерній техніці, засобах зв`язку та документах наявності ознак знарядь вчинення кримінального правопорушення, як підстави для визнання майна речовими доказами у кримінальному провадження, потребують спеціальних знать спеціаліста та експертного дослідження, які час розгляду скарги не проведено, підстави вважати вилучене майно таким, що не містить ознак, визначених ст. 98 КПК України, відсутні.

У зв`язку з цим, скарга в частині оскарження дій прокурора щодо неповернення зазначеного майна є необґрунтованою, тому підстави для повернення вилученого в ході обшуку майна, на вилучення якого надавався дозвіл слідчим суддею, відсутні.

Вирішуючи питання щодо підстав для повернення заявнику іншого вилученого в ході обшуку майна, слідчий суддя виходить з наступного.

Статтею 9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч. 5, ч. 7 ст. 236 КПК України, обшук на підставі ухвали слідчого судді повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети обшуку. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171 ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Частиною 5 ст. 171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасового вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуте особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до протоколу обшуку від 11.09.2017 року, вбачається, що під час проведення слідчої дії - обшуку за адресою: АДРЕСА_1 в тому числі було вилучено наступне майно: сейф 1 шт., пиво в пляшках 82 шт., коньяк в пляшках 3 шт., горілка в пляшках 2 шт., щодо яких відсутні підстави вважати, що вони здобуті злочинним шляхом, дозвіл на вилучення яких ухвалою слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку не надавався. Таке майно, відповідно до ст. 169 КПК України, вважається тимчасово вилученим.

Крім того, в ході проведення обшуку було вилучено грошові кошти, у сумі 2 639,00 гривень, щодо яких прокурором не надано обґрунтованих доказів, з урахуванням яких можливо було б дійти висновку, що зазначені грошові кошти здобуті саме злочинним шляхом, у зв`язку з чим слідчий суддя приходить до висновку, що вилучені грошові кошти, відповідно до ст. 169 КПК України, є тимчасово вилученим майном.

Як вбачається з наданих слідчому судді матеріалів, прокурор, відповідно до вимог ст. 171 ч. 5 КПК України, не звертався до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на вказане майно, дозвіл на вилучення якого ухвалою слідчого судді не надавася, а також на вилучені грошові кошти у строки, визначені КПК України, арешт на зазначене майно не накладався, тому вказане майно та грошові кошти є тимчасово вилученим майном, а отже, будь-які інші підстави щодо позбавлення власника права користуватися та розпоряджатися вилученим майном, на даний час відсутні.

Відповідно до ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.05.2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21.02.1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Враховуючи те, що прокурор не звертався із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна до слідчого судді та не надав жодних доказів, які б вказували на необхідність подальшого утримання вилученого майна, дозвіл на вилучення якого ухвалою про обшук не надавався, а також грошових коштів, які не містять ознак майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, слідчий суддя вважає, що на підставі п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України, вилучене майно, а саме: сейф 1 шт., пиво в пляшках 82 шт., коньяк в пляшках 3 шт., горілка в пляшках 2 шт., грошові кошти 2639 грн., підлягають поверненню особі, у якої вони були вилучені.

За викладених обставин, скарга підлягає частковому задоволенню, в частині повернення майна, щодо якого встановлені ознаки тимчасово вилученого майна, що відповідає положенню ст. 167 КПК України, та, на яке органом досудового розслідування арешт не накладався. В іншій частині підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрлото-Київ» на бездіяльність прокурора прокуратури Запорізької області у кримінальному провадженню № 0000233, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна задовольнити частково.

Зобов`язати прокурора прокуратури Запорізької області, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні за № 0000233 від 25.08.2016 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, повернути представнику ТОВ «Укрлото-Київ» тимчасово вилучене в ході проведення обшуку 11.09.2017 року за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 218, належне йому майно, а саме: сейф 1 шт., пиво в пляшках 82 шт., коньяк в пляшках 3 шт., горілка в пляшках 2 шт., грошові кошти у сумі 2 639 (дві тисячі шістсот тридцять дев`ять) гривень.

В іншій частині скаргу залишити без задоволення.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1