Справа № 362/3075/17
Провадження № 1-кп-20/18
В И Р О К
іменем України
05 січня 2018 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001543 від 02.10.2015 року, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Брічані Молдови, молдована, громадянина Молдови, неодруженого, не працюючого, в Україні не зареєстрованого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 121, частиною 2 статті 296, частиною 1 статті 186 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_7 вчинив хуліганство в складі групи осіб, умисно заподіяв тяжкі тілесні ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, а також скоїв грабіж за таких обставин.

01 жовтня 2015 року близько 21 години 00 хвилин неповнолітній ОСОБА_7 , разом з двома іншими неповнолітніми особами Особою 1 та Особою 2, матеріали стосовно яких виділені в окреме кримінальне провадження, будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись по вулиці Тракторній в місті Василькові Київської області, домовились вчинити хуліганські дії, а саме побити будь-кого з громадян, що не мають постійного місця проживання, щоб тим самим самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, показати свою зневагу до суспільства та існуючих правил поведінки.

Реалізуючи злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень будь-кому з громадян, ОСОБА_7 та Особа 1, Особа 2, матеріали стосовно яких виділені в окреме кримінальне провадження, прибули до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає наглядно знайомий ОСОБА_8 , 1986 р.н., який веде асоціальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями.

Знаходячись на території вищевказаного домоволодіння поряд з приміщенням погребу, ОСОБА_7 та Особа 1, Особа 2, матеріали стосовно яких виділені в окреме кримінальне провадження, побачили раніше незнайомого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який спав на землі на настилі з речей.

Після чого ОСОБА_7 та Особа 1, Особа 2, матеріали стосовно яких виділені в окреме кримінальне провадження, умисно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, намагаючись продемонструвати своє нехтування існуючими правилами і нормами поведінки та самоствердитися за рахунок приниження інших осіб, вчинили хуліганські дії, що супроводжувалися особливою зухвалістю та виразились в тому, що ОСОБА_7 та Особа 1, Особа 2, матеріали стосовно яких виділені в окреме кримінальне провадження, підійшли до ОСОБА_9 , який лежав на землі, та безпричинно, несподівано для потерпілого, діючи групою осіб, завдали йому численних ударів ногами по голові, тулубу та нижніх кінцівках.

Так, ОСОБА_7 завдав потерпілому численні, сильні удари ногою, не менше 6-7 ударів, по голові, а Особа 1, Особа 2, матеріали стосовно яких виділені в окреме кримінальне провадження, умисно, безпричинно завдали численні ударів ногами по різних частинах тулуба та кінцівках ОСОБА_9 .

В результаті нанесених ударів ОСОБА_9 втратив свідомість, а неповнолітній ОСОБА_7 та неповнолітні Особа 1, Особа 2, матеріали стосовно яких виділені в окреме кримінальне провадження, з місця скоєння кримінального правопорушення зникли.

Указаними насильницькими діями, ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми та забою головного мозку.

Того ж дня в результаті отриманих тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 втратив свідомість та помер за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 335 від 07.11.2015 року причиною смерті ОСОБА_9 ,1979 р.н. є тілесні ушкодження: садна в лівій надбрівній ділянці, лівій та правій виличних ділянках, на спинці носа, синці в обох очних ділянках,на підборідді з переходом в підщелепну ділянку, розрив верхньої губи, крововиливи під слизову оболонку нижньої губи, крововиливи в м`які тканини голови зліва, крововиливи під тверду та м`яку мозкові оболонки головного мозку, крововиливи у шлуночки головного мозку, забій головного мозку, синці на ногах. Смерть ОСОБА_9 настала внаслідок вищеописаного комплексу тілесних ушкоджень голови, який в сукупності являє собою закриту черепно-мозкову травму. Між даною травмою та смертю прямий причинний зв`язок. Вказана черепно-мозкова травма відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Крім зазначеної черепно-мозкової травми експертизою трупа було виявлено також садно на лівій боковій поверхні живота, неповний перелом під`язикової кістки зліва. Дані тілесні ушкодження спричинені від дії тупих предметів. Садно на животі, синці на ногах відносяться до легких тілесних ушкоджень. Неможливо дати судово-медичну оцінку перелому під`язичної кістки, оскільки в даному випадку має місце невизначеність клінічної картини, в зв`язку з тим,що смерть настала від черепно-мозкової травми. Виходячи з розвитку трупних явищ смерть гр. ОСОБА_9 настала за 8-24 год. до початку дослідження трупа. Судово-токсикологічним дослідженням крові трупа ОСОБА_9 виявлено етиловий спирт в концентрації 2,98%, що у живих осіб може відповідати сильному алкогольному сп`янінню.

Крім того, 01 жовтня 2015 року близько 21 години 00 хвилин неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з Особа 1, Особа 2, матеріали стосовно яких виділені в окреме кримінальне провадження, будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився на подвір`ї домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Після вчинення усіх протиправних дій відносно ОСОБА_9 , які виразились у нанесенні останньому тяжких тілесних ушкоджень, у ОСОБА_7 виник прямий умисел направлений на відкрите заволодіння чужим майном.

В подальшому, ОСОБА_7 реалізовуючи свій злочинний умисел, з корисливого мотиву та з метою особистого збагачення, усвідомлюючи, що його дії будуть помічені присутніми Особою 1, Особою 2, матеріали стосовно яких виділені в окреме кримінальне провадження, які не були обізнані про його злочинний умисел, оглянув кишені одягу ОСОБА_9 , який лежав без свідомості, та відкрито викрав з правої кишені брюк потерпілого мобільний телефон марки «Нокіа 6500» вартістю 1087 грн., яким ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винуватим себе у вчиненні вказаних злочинів визнав частково, а саме визнав повністю винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, не визнав вини у вчиненні інших інкримінованих злочинів показав, що 01.10.2015 року приблизно після 21-22 год. в м.Васильків Київської області він відпочивав та розпивав спиртні напої із раніше знайомими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а також з ще двома хлопцями, вони знімали на телефон відео, випили близько 1 л самогону, він особисто випив близько 300 г і був сильно п`яний, тому про що детально говорили він не пам`ятає, ОСОБА_10 запропонував когось побити, він та ОСОБА_11 погодились, а ОСОБА_12 та ОСОБА_13 з ними не пішли, втрьох вони прийшли у двір по вулиці Тракторній, де зі слів хлопців жив раніше незнайомий йому чоловік за призвіськом « ОСОБА_14 », якого ОСОБА_10 підозрював у крадіжці велосипеда, було темно, вони зайшли у незагороджений двір, ОСОБА_11 перший йшов із ліхтарем, він за ним, а останнім йшов ОСОБА_10 , вони зайшли у погріб, але там нікого не знайшли, повертаючись ОСОБА_11 повідомив їм, що виявив якогось чоловіка, який спав поблизу погріба та дерева, ОСОБА_11 перший став бити цього лежачого чоловіка, запитав у нього чому він не б`є, тоді він також приєднався до хлопців і втрьох вони наносили незнайомцю удари, зокрема він особисто наніс 5-6 ударів правою ногою у верхню частину правої ноги, живіт, один удар лівою ногою у праву ногу, але у район голови він не бив, оскільки стояв у цей час поблизу ніг, а інші хлопці біля верхної частини тіла, він бачив, як ОСОБА_10 бив ногами по ногам та голові потерпілого, а ОСОБА_11 бив ногами у верхню частину тулубу і голову, ОСОБА_10 взяв із кишеней потерпілого гроші, а він знайшов телефон, який залишив собі, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 бачили, як він взяв телефон, під час побиття ОСОБА_11 у раках тримав ліхтар, яким підсвічував, били втрьох ногами приблизно одну хвилину, потерпілий спав, при нанесенні ударів дещо хрипів, але не вставав і не отямився, після припинення побиття ОСОБА_11 перевірив і повідомив, що потерпілий живий, після цього вони втрьох вишли із двору та через деякий час розійшлися, під час нанесення ударів він усвідомлював, що із потерпілим не знайомий, причин його бити не було, а бив для самоствердження та через стан сильного сп`яніння, наміру заподіяти смерть він не мав, про наслідки своїх дій не думав, про скоєне вони нікому не розповідали, хоч наступного дня зустрічались, через декілька днів його допитали у поліції, після чого за вказівкою матері він поїхав у ОСОБА_15 , через деякий час приїхав, при затриманні тікав і здійснив спротив поліції, бо не зрозумів що це саме працівники поліції, вважає, що його обмовили ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , жалкує про скоєне хуліганство. Запевняв у відсутності намірів вчиняти правопорушення у подальшому.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні вказаного злочину повністю доведена показами потерпілого, свідків, письмовими і речовими доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_16 показала, що проживала із ОСОБА_9 громадянським шлюбом, має спільну дитину, останні роки життя потерпілий зловживав алкогольними напоями, не мав постійного місця проживання, спілкувався із алкоголіками, мав травму голови, часто втрачав свідомість, на початку жовтня 2015 року у день смерті він приходив до неї, обставини загибелі їй відомо зі слів інших осіб.

Потерпілий ОСОБА_17 показав, що є племінником загиблого, який останні роки життя зловживав спиртними напоями, не мав постійного місця проживання, через травму голови була відсутня частина черепа, тому після трепанації частина голови була незахищена, витрати на поховання не відшкодовані, просив призначити максимальний строк покарання з огляду на особу обвинуваченого та характер вчинення злочину.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні показав, що приблизно о 21 год. на початку жовтня 2015 року він в м.Василькові поблизу місця свого проживання відпочивав із друзями, зокрема ОСОБА_10 , ОСОБА_19 та іншими, спільно вживали алкоголь, випили близько 1 л самогону, знімали себе на телефон, ОСОБА_19 запропонував когось побити, він погодився, ОСОБА_10 , ОСОБА_19 та він пішли по вулиці, вже згодом згадали про знайомого на призвісько « ОСОБА_14 », якого ОСОБА_19 не знав, ОСОБА_10 запропонував зайти саме до ОСОБА_20 , вони з ОСОБА_19 погодились, приблизно о 22 год. втрьох пішли у двір до «Шкета» по вул. Чкалова щоб спитати про викрадений у ОСОБА_10 велосипед, він та ОСОБА_10 у погрібі нікого не знайшли, поблизу погрібу виявили лежачого раніше не знайомого потерпілого, який спав на землі, ОСОБА_19 стояв біля голови потерпілого та вдарив першим, він та ОСОБА_10 також стали бити потерпілого ногами, він бачив, як ОСОБА_19 наніс 5-6 сильних ударів ногою потерпілому у голову, зокрема носком у скулу збоку, а потім 2-3 рази ступнею зверху вниз, при цьому іноді тримався за гілля дерева через стан сильного сп`яніння, він тримав ліхтар та наніс декілька ударів потерпілому у бедро та коліно, ОСОБА_10 бив ногою по ребрах, при цьому потерпілий не чинив спротиву, нанесення ударів лежачому потерпілому тривало 2-3 хв. і припинилось за пропозицією ОСОБА_10 , він по голові не бив, причин для побиття не було, вважає, що це сталося через стан алкогольного сп`яніння, після завершення побиття потерпілий дихав, хрипів, ОСОБА_19 забрав із кишені потерпілого старий кнопочний телефон, вони вийшли із двору та згодом розійшлися по домівкам, вирок відносно нього за вчинення хуліганства групою осіб набрав чинності.

Свідок ОСОБА_21 показав, що приблизно о 21 год. 01.10.2015 року він в м.Василькові поблизу місця свого проживання відпочивав із друзями, зокрема ОСОБА_11 , ОСОБА_19 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , спільно вживали алкоголь, випили близько 1 л самогону, знімали себе на телефон, ОСОБА_19 запропонував когось побити, він погодився, ОСОБА_11 , ОСОБА_19 та він пішли по вулиці, вже згодом згадали про знайомого на призвісько « ОСОБА_14 », якого ОСОБА_19 не знав, він запропонував зайти саме до «Шкета», на що хлопці погодились, приблизно о 22 год. втрьох пішли у двір до «Шкета» по вул. Чкалова щоб спитати про викрадений у нього велосипед, у погрібі нікого не знайшли, поблизу погрібу ОСОБА_19 виявив лежачого раніше не знайомого потерпілого, який спав на землі, ОСОБА_19 стояв біля голови потерпілого та першим вдарив кулаком у обличчя, він та ОСОБА_10 також стали бити потерпілого ногами, він бачив, як ОСОБА_19 наніс близько 5 сильних ударів ногою потерпілому у голову та верхню частину тулуба, зокрема у скулу збоку, а також Ніцу 2-3 рази вдарив кулаком, ОСОБА_11 тримав ліхтар та наніс 5-6 ударів потерпілому по ногам, він вдарив ногою 4-5 разів по ногам, бедру, при цьому потерпілий не чинив спротиву, нанесення ударів лежачому потерпілому тривало близько 5 хв. і припинилось за його пропозицією, він по голові не бив, причиною для побиття слугувало бажання самоствердитись, після завершення побиття потерпілий дихав, хрипів, ОСОБА_19 забрав із кишені потерпілого телефон, однак про те, щоб щось забирати вони завчасно не домовлялись, надалі вони вийшли із двору та згодом розійшлися по домівкам, вирок відносно нього за вчинення хуліганства групою осіб набрав чинності.

Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні показав, що восени 2015 року він відпочивав разом із ОСОБА_19 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ще одним другом, хлопці пили алкоголь, знімали себе на відео, домовлялись про те, щоб кудись піти і когось побити, точно він не пам`ятає, він із другом пішов пити каву, коли повернувся ОСОБА_19 , ОСОБА_11 і ОСОБА_10 вже не було, куди вони пішли він не знав.

Представники служби у справах дітей ОСОБА_25 , ОСОБА_26 в судовому засіданні вважали можливим виправлення обвинуваченого без відбуття покарання, а представник ювенальної превенції ОСОБА_27 неможливим.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні вказаного злочину також підтверджується поданими суду письмовими і речовими доказами, зокрема:

-протоколом огляду місця події від 02.10.2015 року, яким підтверджуються результати огляду земельної ділянки під АДРЕСА_1 , де виявлено труп ОСОБА_9 , який знаходився лежачи на спині між підвалом та будинком та ілюстративною таблицею до нього (том 1 а.с. 193-209);

-протоколом огляду місця події від 02.10.2015 року, яким підтверджуються результати огляду в приміщенні моргу Васильківської ЦРЛ Київської області, де на металевій каталці знаходиться труп ОСОБА_9 та ілюстративною таблицею до нього (том 1 а.с. 210-213);

-протоколом огляду місця події від 02.10.2015 року, яким підтверджуються результати огляду особистих речей ОСОБА_21 (том 1 а.с. 214);

-протоколом огляду місця події від 02.10.2015 року, яким підтверджуються результати огляду особистих речей ОСОБА_18 (том 1 а.с. 215);

-протоколом огляду місця події від 13.10.2015 року, яким підтверджуються результати огляду особистих речей ОСОБА_7 та вилучений у нього належний ОСОБА_9 мобільний телефон (том 1 а.с. 216-220);

-висновком експерта №335 від 07.12.2015 року, відповідно до якого: При судово-медичній експертизи трупа громадянина ОСОБА_9 1979 року народження, виявлено тілесні ушкодження: садна в лівій надбрівній ділянці, лівій та правій виличних ділянках, на спинці носа, синці в обох очних ділянках, на підборідді з переходом в підщелепну ділянку, розрив верхньої губи, крововиливи під слизову оболонку нижньої губи, крововиливи в мякі тканини голови з ліва, крововиливи під тверду та м`яку мозгові оболонки головного мозку, синці на ногах. Смерть ОСОБА_9 настала від вищеописаного комплексу тілесних ушкоджень голови, який в сукупності являє собою закриту черепно-мозкову травму. Між даною травмою та смертю прямий причинний зв`язок. Вказана черепно-мозкова травма відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознаками небезпеки для життя в момент заподіяння.Крім зазначеної черепно-мозкової травми експертизою трупа було виявлено також садно на лівій боковій поверхні живота, неповний перелом підязикової кістки зліва. Дані тілесні ушкодження від дії тупих предметів. Садно на животі, синці на ногах відносяться до легких тілесних ушкоджень. Неможливо дати судово-медичну оцінку перелому підязикової кістки, оскільки в даному випадку має місце невизначеність клінічної картини, в зв`язку з тим, що смерть настала від черепно-мозкової травми. Виходячи з розвитку трупних явищ смерть громадянина ОСОБА_9 настала за 8-24 години до початку дослідження трупа. Судово-токсикологічним дослідженням крові трупа ОСОБА_9 виявлено етиловий спирт в концентрації 2,98о/оо, що у живих осіб може відповідати сильному алкогольному сп`янінню. (том 1 а.с. 222-223);

-висновками експерта № 4-04/2223 від 20.01.2016 року, № 3-02/1848 від 20.11.2015 року, № 6-2/1092 від 04.02.2016 року, № 6-02/1093 від 08.02.2016 року, № 6-02/1090 від 03.02.2016 року, № 6-02/1091 від 09.02.2016 року, № 6-02/1086 від 25.01.2016 року, № 6-02/1085 від 26.01.2016 року, № 6-02/1084 від 25.01.2016 року, № 6-02/1088 від 02.02.2016 року, № 6-02/1087 від 03.02.2016 року, № 6-02/1089 від 02.02.2016 року, № 214 від 03.12.2015 року, № 213 від 25.11.2015 року, № 216 від 03.12.2015 року, № 138 від 29.05.2017 року, якими підтверджуються результати експертизи речей із місця події (т.1 а.с.226-231, 234-236, 242-245, том 2 а.с.1-4, 8-11,16-19, 24-26, 32-35, 40-42, 47-50, 55-58, 63-65, 69-72, 76-81,85-89, 132-133, 137);

-протоколом огляду речей від 09.11.2015 року, яким підтверджується результати огляду телефона ОСОБА_18 та оглянутого відеозапису у ньому (том 2 а.с.92);

-протоколом проведення слідчого експерименту з застосуванням фотозйомки та відеозапису від 18.11.2015 року з участю підозрюваного ОСОБА_21 , який показав та на місці вчинення кримінального правопорушення вказав, яким чином він наносив удари своїми ногами по кінцівках ніг потерпілого ОСОБА_9 та які дії по нанесенню тілесних ушкоджень вчиняв ОСОБА_18 разом з ОСОБА_7 (том 2 а.с. 100-106, 170-180);

-протоколом проведення слідчого експерименту з застосуванням фотозйомки та відеозапису від 10.11.2015 року з участю ОСОБА_18 , який показав та на місці вчинення кримінального правопорушення вказав, яким чином він наносив удари своїми ногами по кінцівках ніг потерпілого ОСОБА_9 та які дії по нанесенню тілесних ушкоджень вчиняв ОСОБА_21 разом з ОСОБА_7 (том 2 а.с. 181-189);

-протоколом огляду речових доказів від 13.06.2017 року, яким підтверджуються результати огляду належних ОСОБА_7 речей (том 2 а.с.194);

-висновком судово-психіатрічного експерта № 258 від 17.05.2017 року, яким підтверджується те, що на час вчинення злочину ОСОБА_7 міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, на психічне захворювання не страждав (том 2 а.с.124-126);

-постановами про об`єднання та виділення матеріалів досудового розслідування у кримінальні провадження, витягами із ЄРДР, іншими процесуальними рішеннями щодо досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні (том 1 а.с.129-192);

-відтвореним в судовому засіданні під час огляду речових доказів відеозаписом з мобільного телефона ОСОБА_18 , де зафіксовано як ОСОБА_7 у стані сп`яніння домовляється із іншими особами вчинити хуліганство шляхом побиття неконкретизованих осіб.

Оцінюючи зібрані по справі докази на предмет доведеності зазначених сторонами кримінального провадження обставин, суд приймає до уваги приписи ч.1 ст.94 КПК України, якою встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Аналіз свідчень обвинуваченого та свідків в суді, зважаючи на рівень їх аргументованості, переконливості та послідовності, а також інших факторів, дає підстави вважати покази обвинуваченого в частині підтвердження факту спричинення частини виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень саме ним правдивими і послідовними, оскільки вони узгоджуються із висновками експертиз та показами свідків, однак покази обвинуваченого щодо обставин та механізму спричинення потерпілому тілесних ушкоджень неправдивими, непослідовними, протирічливими, оскільки вони суперечать сукупності наявних у справі доказів, зокрема висновкам експертиз, письмовим і речовим доказам, тому покази свідків можуть покладатись в основу вироку в частині підтвердження конфлікту та спричинення тілесних ушкоджень саме обвинуваченим, а також щодо механізму їх заподіяння, оскільки вони є взаємоузгодженими і переконливими. Покази обвинуваченого в частині заперечень нанесення ударів потерпілому саме в голову залишились не підтвердженими жодним доказом, однак спростовуються сукупністю зібраних доказів, зокрема показами свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_21 , висновками експертиз.

При наданні оцінки правдивості показань обвинуваченого суд враховує їх протирічливість, процесуальну поведінку, зокрема ухилення обвинуваченого від слідства, перебування у розшуці, внаслідок чого інші співучасники вчиненого за його участю хуліганства засуджені чинним вироком суду, а будь-яких доказів на спростування показів ОСОБА_18 та ОСОБА_21 про нанесення саме ОСОБА_7 ударів у голову потерпілого, від яких він помер, стороною захисту не подано.

Також суд враховує те, що хоч обвинувачений не визнав себе винуватим у скоєнні грабежу, але в суді факт вчинення відповідного діяння не заперечив, визнав факт відкритого заволодіння телефоном потерпілого, а відповідні обставини вчинення цього злочину підтвердились під час судового розгляду сукупністю доказів, зокрема показами свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_21 , це також узгоджується із вилученням телефону саме у ОСОБА_7 .

Частково неправдиві показання обвинуваченого суд вважає способом захисту, який направлений на уникнення від відповідальності за скоєний особливо тяжкий злочин і пом`якшення відповідальності за інші злочини.

За таких обставин, суд вважає повністю доведеними викладені у обвинуваченні відомості про обставини, механізм заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, а також винність у їх умисному заподіянні саме обвинуваченого.

За наслідками оцінки доказів та встановлених судом обставин при кваліфікації діянь обвинуваченого суд враховує наступне.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» №10 від 22.12.2006 року,- за ознаками особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особи побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації з руху громадського транспорту тощо, або таке яке особа тривалий час уперто не припиняла.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №10 «Про судову практику у справах про хуліганство» хуліганством визнають учиненим групою осіб і кваліфікують за ч. 2 ст. 296 КК України у разі участі в злочинних діях декількох (двох і більше) виконавців незалежно від того, яка форма співучасті (ст. 28 КК України) мала місце. Кваліфікація за цією ознакою дій осіб, які вчинили злочин за попередньою змовою або організованою групою, не виключає зазначених обставин такими, що обтяжують покарання (п. 2 ч. 1 ст. 67 КК).

Відповідно до п. 14 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України при призначенні покарання за хуліганство суди зобов`язані в кожному конкретному випадку і стосовно кожного підсудного неухильно додержувати вимоги ст. 65 КК щодо загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи його законності, обґрунтованості та індивідуалізації.

Суди мають призначати, як правило суворі міри покарання особам, які вчинили хуліганство із заподіянням потерпілим значної фізичної або матеріальної шкоди. Разом з тим, доцільно застосовувати міри покарання, не пов`язані з позбавленням волі, а за наявності підстав зазначених в статті 69 КК і більш м`які покарання ніж передбачено законом, щодо осіб, які вчинили менш небезпечні діяння та можуть бути виправлені без ізоляції від суспільства.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» №5 від 16.04.2004 року, - звернути увагу судів на те, що вони при призначенні покарання неповнолітнім повинні суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання такого засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація. Неповнолітній вік особи, яка вчинила злочин, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 66 КК України є обставиною, яка пом`якшує покарання. Вона обов`язково має враховуватись при призначенні покарання незалежно від того, чи досяг підсудний на час розгляду справи повноліття. Залежно від конкретних обставин справи суди повинні враховувати як такі, що пом`якшують покарання, й інші обставини, перелічені в ч. 1 вказаної статті, а також обставини, хоча і не зазначені у законі, але які знижують ступінь суспільної небезпечності злочину чи особи (наприклад, втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність іншою особою, примирення з потерпілим тощо).

Відповідно до постанови судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 04.10.2012 року №5-17кс12,- норми, передбачені частиною першою статті 296 КК України хуліганство (основний склад злочину) визначають обсяг (стан, зміст, певну сукупність) суспільних відносин, які охороняються їх дією, й водночас визначають умови, характер, підстави застосування заходів примусу до суб`єктів, які порушили встановлений ними обов`язок утримуватися від учинення дій певного змісту.

Об`єктом захисту цих норм є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством, і призводять до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

За зовнішнім виявом (набором фактів) хуліганство певним чином схоже на ряд інших діянь, зокрема найбільше на ті з них, які посягають на здоров`я, честь та гідність людини, її майно.

Однак схожість цих діянь не завжди може бути підставою для визнання їх однаковими (рівнозначними).

Правильну кримінально-правову оцінку хуліганства та відмежування його від, зокрема, посягань проти життя і здоров`я людини, а звідси визначення однаковості чи неоднаковості застосування норми закону про кримінальну відповідальність, належить проводити за сукупністю ознак суспільно небезпечного діяння, які згідно із законом про кримінальну відповідальність охоплюються поняттям склад злочину і визначають діяння як злочинне та кримінально каране.

В основі відмежування хуліганства від злочинів проти здоров`я, крім інших ознак, перебувають об`єкт злочину, який значною мірою визначає правову природу (характер) кожного із цих діянь та їхню суспільну небезпечність, і така ознака суб`єктивної сторони злочину, як його мотив.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та інші зазначені вище об`єкти захисту. Зміст та спрямованість цього діяння висновуються із характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між такою особою та потерпілим.

Особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості. Спонуки вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони, здебільшого, позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.

Як встановлено судом обвинувачений та дві особи, відносно яких виділено матеріали в окреме провадження, будучи в стані алкогольного сп`яніння домовились вчинити хуліганські дії, а саме, побити будь-кого з громадян, щоб тим самим самоутвердитись за рахунок приниження інших осіб, показати свою зневагу до суспільства та існуючих правил поведінки. Мотивом вчинення ОСОБА_7 хуліганських дій була явно неповага до суспільства та існуючих правил поведінки з застосуванням фізичного насильства, які полягають у причинній зумовленості, їх бажання показати свою ніби вищість, пов`язану з неповагою особи потерпілого ОСОБА_9 , його людської гідності та байдуже ставлення до законів та правил поведінки.

Враховуючи вище вказане, суд приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб.

Під час судового розгляду було встановлено, а обвинуваченим не спростовуються обставини, які вказують на те, що саме ОСОБА_7 відкрито, у присутності ОСОБА_18 та ОСОБА_21 заволодів мобільним телефоном, належним ОСОБА_9 , при цьому він не домовлявся про це із ними завчасно, не повідомляв про виникнення у нього відповідного умислу вже на місці події, після скоєння діяння розпорядився викраденим на власний розсуд без узгодження із іншими, а саме залишив телефон собі для власного користування.

За таких обставин, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_7 відкритого заволодіння чужим майном одноособово.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Обвинувачення за ч.2 ст.121 КК України пред`явлено лише одному ОСОБА_7 , згідно обвинувачення цей злочин вчинено одноособово без групи осіб, інші учасники подій 01.10.2015 року до кримінальної відповідальності на нанесення тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть ОСОБА_9 не притягувались і не засуджувались, зібрані стороною обвинувачення докази стороною захисту не спростовані, тому суд позбавлений можливості надавати правову оцінку наявності в діях інших осіб складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, а судовий розгляд проводився лише в межах висунутого ОСОБА_7 обвинувачення, в тому числі за ч.2 ст.121 КК України.

Згідно п.22 постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.

Суд вважає доведеним нанесення зазначених у обвинувальному акті тілесних ушкоджень, від яких настала смерть ОСОБА_9 саме ОСОБА_7 у зазначений обвинувальним актом спосіб, оскільки це переконливо доводиться сукупністю досліджених судом доказів.

Доводи захисту про можливість нанесення смертельних ударів іншими особами, а не обвинуваченим, є припущеннями, сумнівними, не підтвердженими будь-якими доказами, тому не можуть покладатись в основу вироку.

За таких обставин, суд вважає повністю доведеними викладені у обвинуваченні відомості про обставини, механізм заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, а також винність у їх умисному заподіянні саме обвинуваченого.

Оскільки умисел обвинуваченого був направлений на заподіяння тілесних ушкоджень без конкретизації ступеню їх тяжкості, відповідальність він повинен нести за фактично спричинені тілесні ушкодження, а саме за заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть.

Суд вважає, що дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковані:

-за ч.2 ст.121 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразились в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого;

-за ч.1 ст.186 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж);

-за ч.2 ст.296 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразились в хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, його особу та відношення до скоєного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання, досудову доповідь органу з питань пробації.

При призначенні неповнолітньому обвинуваченому покарання, крім передбачених у статтях 65-67, 104 КК України обставин, суд відповідно до ч. 1 ст. 103 КК України враховує також умови його життя та виховання, рівень розвитку й інші особливості його особи.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд вважає вчинення злочину неповнолітнім.

Обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховуючи тяжкість та характер кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є неповнолітнім, не має зареєстрованого місця місце проживання в Україні, не має місця роботи, в Україні перебуває без достатніх правових підстав, не має міцних соціальних зв`язків, враховуючи думку потерпілих, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, оскільки такий вид покарання є достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

При визначенні строку покарання слід застосовувати приписи ч.3 ст.102 КК України.

При призначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів слід застосувати принцип часткового складання призначених за кожен злочин покарань.

При цьому суд вважає неможливим застосування ст.ст. 76, 104 КК України і звільнення обвинуваченого від відбування призначеного цим вироком покарання за умови виконання певних обов`язків, оскільки його виправлення неможливе без відбування покарання.

Підстав для застосування положень ст.ст. 69, 69-1 КК України суд не вбачає.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою слід залишити без змін, оскільки ризики, які приймались до уваги судом при його обранні, не зменшились і не відпали.

Цивільний позов не пред`являвся.

Речові докази мобільний телефон, який зберігається у потерпілого слід йому залишити як законному володільцеві, матеріали іншої справи та диск із відеозаписом слід залишити при матеріалах кримінального провадження; а одяг та взуття, які зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів Васильківського ВП ГУ НП в Київській області слід знищити як такі, що не представляють цінності.

Судові витрати слід стягнути із обвинуваченого в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України суд,

З А С У Д И В :
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 121, частиною 1 статті 186, частиною 2 статті 296 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання:

-за частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі строком на сім років,

-за частиною 1 статті 186 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі строком на два роки,

-за частиною 2 статті 296 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі статтей 70,72 Кримінального кодексу України призначити ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань у виді позбавлення волі строком на вісім років.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу ОСОБА_7 залишити тримання під вартою в державній установі «Київський слідчий ізолятор», продовживши строк тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Час відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 26 травня 2017 року, зарахувавши йому в термін відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 26 травня 2017 року по 05 січня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законами №270-VI від 15.04.2008, №838-VIII від 26.11.2015 року).
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення експертиз в розмірі 13 841 гривня 64 копійки.

Речові докази мобільний телефон марки «Нокіа 6500» залишити ОСОБА_17 , матеріали справи № 362/274/16-к на 41 аркуші та 4 CD-диски залишити у матеріалах кримінального провадження, куртку чорного кольору, джинсові брюки та одну пару кросівок сірого кольору знищити.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1