Справа № 524/4439/17
Провадження № 1-кп/524/405/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2017 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3

законного представника потерпілої ОСОБА_4
представника потерпілої ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області матеріали кримінального провадження № 0002233 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кременчука Полтавської області, українки, громадянки України, не працюючої, на утриманні має неповнолітню дитину доньку ОСОБА_8 , 2006 року народження, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачена ОСОБА_7 , 31.05.2016 року близько 17 год. 10 хв. знаходячись на прилеглій території будинків АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , діючи з умислом, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, схопила рукою за волосся малолітню ОСОБА_9 , повалила на землю, після чого приклавши обоє рук до шиї, стискаючи їх навколо шиї, спричинила потерпілій тілесні ушкодження.
Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 600 від 27.06.2016 року у потерпілої ОСОБА_9 , з урахуванням даних медичної документації на її ім`я, виявлено тілесні ушкодження у вигляді: садна на шиї, які утворились від ударної дії твердого, тупого предмету, можливо у вказаний термін і при вказаних обставинах та за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В судовому засідання обвинувачена ОСОБА_7 вину в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень малолітній потерпілій не визнала та показала суду, що 31.05.2016 року близько 17-00 години знаходилась вдома. З вулиці забігла її донька ОСОБА_8 , вона була дуже пригнічена та схвильована. В неї почалась істерика. Пояснити конкретно що сталося вона не могла. Сумки з мобільним телефоном при ній не було, як їй вона пояснила, то залишила на вулиці. Через такий стан дитини, вона вийшла на вулицю в панічному стані з метою розібратися, що сталось. В дворі вона побачила ОСОБА_10 , дівчинку з якою товаришувала її донька. Напередодні у ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вже виникали конфлікти. Тому вона підійшла до ОСОБА_11 , кричала на неї, та намагалась примусити її піти до них додому, щоб прояснити ситуація і дізнатись, що сталось між дівчатами. Коли ОСОБА_13 не послухалась, то вона схопила її за футболку, припускає, що могла зачепити і волосся, а також нанести пошкодження у вигляді подряпин на шиї, при цьому. Підійшовши до під`їзду, вона погукала свою доньку ОСОБА_8 , та намагалась пояснити обом дівчатам, що сваритись не гарно. Після цього ОСОБА_13 пішла. Сама оцінює свій стан як сильне душевне хвилювання за свою дитину. Ніякого умислу саме на заподіяння тілесних ушкоджень у неї не було. Шкодує та просить вибачення за те, що ненавмисно в панічному стані могла спричинити тілесні ушкодження потерпілій. Цивільний позов не визнає.

Допитана малолітня потерпіла ОСОБА_9 суду показала, що в той день (точної дати назвати не може), гуляла в дворі разом з подругами ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Під час гри, вона та ОСОБА_8 посварились, тому ОСОБА_8 побігла додому, заливши сумку з телефоном на лавочці. Після цього до них вибігла мама ОСОБА_8 , почала дуже кричати, схватила її за волосся та повалила на землю, кричала та душила. Після цього вона змусила її взяти сумку ОСОБА_12 та піти до під`їзду, де живе ОСОБА_18 . Коли вийшла ОСОБА_18 , то її мама кричала та казала, що вони повинні бути дівчатами та дружити. Після цього вона її відпустила. Вона пішла до подруги ОСОБА_19 , і вже звідти зателефонували батькам. На обвинувачену ОСОБА_7 вказала, як на особу, що схопила її за волосся, потягнула до землі та душила.

Законний представник потерпілої ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що потерпіла ОСОБА_9 її донька. 31.05.2016 року їй зателефонувала ОСОБА_20 та сказала, що ОСОБА_10 побила мама ОСОБА_12 . Зі слів їй відомо, що її донька ОСОБА_21 та донька обвинуваченої ОСОБА_22 посварились. Софія ударила ОСОБА_10 , та їй ударила у відповідь. Після цього ОСОБА_8 побігла додому. Після цього вийшла мати ОСОБА_8 , звалила її доньку ОСОБА_10 на землю, кричала та душила. Цивільний позов зі змінами про стягнення моральної шкоди підтримала в повному обсязі та просила задовольнити.
В судовому засіданні допитана малолітня свідок ОСОБА_23 , яка пояснила, що в той день (точної дати назвати не може), вона разом з ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_24 та ОСОБА_17 гралися на вулиці. Соня та ОСОБА_13 щось не поділили та посварились. ОСОБА_18 розплакалась та побігла додому. Після цього вибігла мама ОСОБА_12 , схопила ОСОБА_10 за волосся та потягнула до землі та била її об землю. При цьому ОСОБА_13 лежала на землі та плакала. Мама ОСОБА_12 постійно кричала та ображала ОСОБА_10 . Після цього вона взяла її за руку та повела до під`їзду. Що там було вона не бачила. Після цього вийшла ОСОБА_13 та розповіла, що мама ОСОБА_12 казала, щоб вона просила вибачення перед її донькою. На обвинувачену ОСОБА_7 вказала, як на особу, що схопила ОСОБА_10 за волосся, кричала, потягнула на землю.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 пояснила, що 31.05.2016 року вона знаходилась вдома. В дворі гуляли діти, в тому числі і її донька ОСОБА_25 , донька обвинуваченої ОСОБА_8 та ОСОБА_21 . Оскільки вона проживає в будинку, що поряд з дитячою площадкою, то почула крик обвинуваченої ОСОБА_26 та дитини. При цьому обвинувачена наказувала дитині, щось взяти в зуби. Вона зробила зауваження, проте ОСОБА_26 ніяк не відреагувала. Коли вона вийшла, то побачила, що ОСОБА_21 плакала, волосся було розпатлане та була брудна. На її шиї вона бачила подряпини. Зі слів своєї доньки вона дізналась, що ОСОБА_18 та ОСОБА_13 посварились, ОСОБА_18 побігла до матері, яка вибігла та схопила ОСОБА_10 за волосся, сварила. Після цього вона зателефонувала мамі ОСОБА_27 та розповіла що сталось. Потім вже приїхала поліція. Їй також відомо, що сім`я ОСОБА_28 зверталась за медичною допомогою.
Також судом досліджені наступні письмові докази, а саме:
- витяг з кримінального провадження № 0002233 від 31.05.2016 року, згідно з яким 31.05.2016 року до СВ КВП надійшла заява від ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прож. АДРЕСА_5 , про те, що того ж дня, близько 17 год. 40 хв. сусідка з кв. АДРЕСА_6 біля будинку, за місцем мешкання шляхом нанесення ударів руками, спричинила тілесні ушкодження його донці ОСОБА_9 , 2006 р.н. Ступінь тілесних ушкоджень встановлюється.
- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 31.05.2017 року, ;
- світлокопія свідоцтва про народження ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
- висновок експерта № 600 від 02.06.2006 року, згідно з яким, на момент судово-медичної експертизи у неповнолітньої ОСОБА_9 , з урахуванням даних медичної документації на її ім`я, виявлені тілесні ушкодження у вигляді: садна на шиї, яке утворилося від ударної дії тупого твердого предмету, можливо в указаний термін і при вказаних обставинах у постанові, і за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.
- протокол проведення слідчого експерименту від 13.05.2017 року з фото таблицями;
- висновок експерта № 415 від 16.05.2017 року, згідно з яким покази неповнолітньої ОСОБА_9 , дані нею під час проведення слідчого експерименту щодо заподіяння їй тілесних ушкоджень, не суперечать об`єктивним судово-медичним даним, отриманих при судово-медичній експертизі гр. ОСОБА_9
- світлокопія свідоцтва про народження ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
- вимогою УОІ м. Полтава, згідно з яким гр. ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась.
- довідкою Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру, згідно з якою гр. ОСОБА_7 на обліку не значиться.
- довідкою Кременчуцького обласного наркологічного диспансеру, згідно з якою ОСОБА_7 на диспансерному обліку не перебуває.
Письмові показання інших свідків судом не досліджені, оскільки усі учасники судового розгляду відмовились від виклику в судове засіданні відповідних свідків, що позбавляє суд на підставі ст.ст. 7,23 КПК України можливості дослідити їх показання безпосередньо.
Інших належних доказів на обґрунтування обвинувачення чи його спростування, які б заперечували вказані висновки, суду не подано.
Відповідно до ст.. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Оцінюючи показання малолітньої потерпілої та свідків, які були допитані безпосередньо в судовому засіданні, суд надає їм віри, оскільки вони є послідовними, узгоджуються між собою та знаходяться в об`єктивному зв`язку із матеріалами кримінального провадження, стверджуються іншими об`єктивними доказами.
Таким чином, оцінивши в сукупності всі фактичні обставини справи, суд приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення і її дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 125 КК України умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень.
Не визнання вини обвинуваченою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення навмисно - суд розцінює як таке, що спрямоване на уникнення від відповідальності. Надані у судовому засіданні покази обвинуваченої щодо обставин інкримінованого злочину суд оцінює критично як такі, що спрямовані на уникнення від кримінальної відповідальності та повністю спростовані дослідженими у судовому засіданні доказами.
При призначенні покарання суд враховує положення ст. 50 КК України, відповідно до якого покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.
Призначаючи міру покарання обвинуваченій суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, а саме: те, що скоєне кримінальне правопорушення віднесене до категорії невеликої тяжкості.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої, передбачених ст. 66 КК України судом не встановлено.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченої, передбаченою ст. 67 КК України судом визнано вчинення злочину щодо малолітньої особи.
Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , суд бере до уваги обставини вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що злочин вчинено щодо малолітньої особи, його наслідки, особу обвинуваченої, яка вперше притягається до кримінальної відповідальності, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 призначити їй покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст. 125 КК України.
Щодо вимог цивільного позову про відшкодування моральної шкоди, судом встановлено наступне.
У відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені в ст. 1167 ЦК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до вимоги чинного законодавства України особа, якій завдано збитків, має також право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди враховуються вимоги розумності та справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року із послідуючими змінами, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного життя. Суд при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди повинен врахувати стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи.
Пунктом 11.4 вказаної Постанови, зазначається, що відповідно до ст. 137 ЦПК України у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, крім інших вимог, передбачених цією статтею, має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.
Спричинення легких тілесних ушкоджень, в будь-якому разі має негативні фізичні та психологічні наслідки для потерпілого у справі.
Розглядаючи вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої діями обвинуваченої, суд враховує положення ч. 2 ст. 23 ЦК України.
Однак, розмір моральної шкоди, про який просить законний представник потерпілої в розмірі 69120 гривен є надто завищений, не відповідає реально спричиненій шкоді та наслідкам, що настали.
Внаслідок одержаних легких тілесних ушкоджень, малолітня потерпіла дійсно перенесла, як фізичну біль, так і психологічні страждання в зв`язку з ушкодженням здоров`я, звичного нормального способу життя, зазнання образи. Тому, враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, те, що кримінальне правопорушення вчинено умисно, характер та глибину моральних страждань малолітньої потерпілої, їх наслідки й інші негативні впливи внаслідок отриманого тілесного ушкодження, суд вважає, що позов в цій частині слід задовольнити частково, та з урахуванням вимог розумності і справедливості розмір відшкодування моральної шкоди визначити у розмірі 5000 грн.., при цьому суд виходить з наступних критеріїв: тягаря скоєного, об`єму душевних страждань, понесених потерпілою і вважає, що дана сума відшкодування моральної шкоди відповідає принципам розумності та справедливої сатисфакції, закріплених у ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також сталій практиці Європейського Суду з прав людини.
Таким чином, цивільний позов законного представника потерпілої про стягнення моральної шкоди необхідно задовольнити частково та стягнути з обвинуваченої ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь законного представника потерпілої ОСОБА_4 - 5000 грн.
Речові докази - відсутні.
Процесуальних витрат по справі не має.
Міра запобіжного заходу до ОСОБА_7 - не застосовувалася.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_7 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Цивільний позов задоволити частково. Стягнути із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 5000 гривень моральної шкоди.
В решті вимого цивільного позову-відмовити.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом 30 діб з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1