Номер провадження: 11-сс/785/447/18
Номер справи місцевого суду: 514/121/18, 1-кс/514/41/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.04.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , подану в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Тарутинського районного суду Одеської області від 06 лютого 2018 року про арешт вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000039 від 03 лютого 2018 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Тарутинського районного суду Одеської області від 06 лютого 2018 року задоволено клопотання слідчого СВ Тарутинського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 та накладено арешт на майно вилучене під час проведення огляду місця події 03 лютого 2018 року, а саме на:

- рукав зі стрічкою, який упакований в паперовий конверт;

- два відрізки мотузки салатового кольору, які упаковані в паперовий конверт;

- грошові кошти у сумі 80 гривень, які упаковані в паперовий конверт;

- сумку чорного кольору, яка упакована в картонну коробку;

- пластмасові хомути чорного кольору в кількості 4 штуки, які упаковані в паперовий конверт;

- металевий предмет зовні схожий на насадку від перфоратора, який упакований в картонну коробку;

- плоску викрутку з гумовим руків`ям, яка упакована в картонну коробку;

- металевий предмет зовні схожий на монтировку, який упакований у картонну коробку;

- папілярні візерунки на липких стрічках в кількості 3 штук, які упаковано в паперовий конверт;

- прозору пластикову пляшку з биркою «Боржомі», на котрій наявні 5 фрагментів папілярних візерунків пальців рук та 1 фрагмент папілярних візерунків долоні руки, які упаковано в паперовий конверт;

- змиви на марлевому тампоні з поверхні холодильника, які упаковані в паперовий конверт;

- грошові кошти в сумі 580 доларів США, які упаковано в паперовий конверт;

- грошові кошти в сумі 90 євро, які упаковані в паперовий конверт;

- грошові кошти в сумі 226 гривень, які упаковано в паперовий конверт;

- грошові кошти в сумі 80 доларів США та 5 євро, які упаковано в паперовий конверт;

- грошові кошти в сумі 100 гривень, які упаковано в паперовий конверт;

- предмет зовні схожий на складний швейцарський ніж, який паперовий конверт;

- перчатки сірого кольору, в кількості одна пара, упаковано в паперовий конверт;

- предмет зовні схожий на пластиковий хомут, який упакований в паперовий конверт;

- автомобіль марки «TOYOTA YARIS», д.р.н. НОМЕР_1 сріблястого кольору.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на грошові кошти у розмірі 580 доларів США, 90 євро, 226 гривень, 80 доларів США, 5 євро, 100 гривень, автомобіль марки «TOYOTA YARIS», д.р.н. НОМЕР_1 сріблястого кольору та зобов`язати прокурора повернути вилучене майно власнику.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, а саме:

- автомобіль та грошові кошти на які накладено арешт, не розглядалися в якості речового доказу у кримінальному провадженні у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України;

- власник майна не має жодного відношення до вказаного кримінального провадження оскільки не є підозрюваним або обвинуваченим, або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого.

Прокурор в судове засідання апеляційного суду Одеської області не з`явився. Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлявся належним чином.

До початку апеляційного розгляду засобами електронного зв`язку надіслав заяву, в якій просив провести судове засідання в режимі відеоконференції з Тарутинським районним судом Одеської області.

З технічних причин провести судове засідання в режимі відеоконференції не виявилось можливим.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно з ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

За таких обставин та з огляду на вимоги ч.1 ст.172 та ч.4 ст.405 КПК України, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без участі прокурора, оскільки його неявка не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_6 , який підтримав свою апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується забезпечення права на оскарження судових рішень.

Згідно до положень ч.1 ст.117 КПК України пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч.2 ст.395 КПК України, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З наданих до апеляційного суду матеріалів вбачається, що власник арештованого майна ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 не були присутніми в судовому засіданні під час розгляду слідчим суддею клопотання про арешт тимчасово вилученого майна. Матеріали провадження не містять будь-яких відомостей стосовно дати отримання ними копії оскаржуваної ухвали.

За таких обставин, з метою забезпечення права власника майна та його захисника на доступ до суду, яке випливає з п.1 ст.6 Європейської конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» і є невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Тарутинського районного суду Одеської області від 06 лютого 2018 року був пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Частиною 1 ст.404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.2 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Положення даної норми КПК України узгоджуються зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Зі змісту клопотання слідчого СВ Тарутинського ВП Арцизського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , що 03 лютого 2018 року в період часу з 09:00 годин до 10:00 годин невстановлені особи, шляхом відтиску віконної рами проникли до домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , звідки таємно викрали грошові кошти, які належать ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За даним фактом 03 лютого 2018 року були внесені відомості до ЄРДР за № 0000039 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

03 лютого 2018 року в ході проведення огляду місця події, а саме ділянки місцевості, що являє собою грунтово-трав`янисте покриття, пророщене молодими деревами, яка знаходиться на відстані 100 метрів в північно-східному напрямку від смт.Тарутине Одеської області виявлено та вилучено наступне майно: рукав зі стрічкою, який упакований в паперовий конверт; два відрізки мотузки салатового кольору, які упаковані в паперовий конверт; грошові кошти у сумі 80 гривень, які упаковані в паперовий конверт; сумка чорного кольору, яка упакована в картонну коробку; пластмасові хомути чорного кольору в кількості 4 штуки, які упаковані в паперовий конверт; металевий предмет зовні схожий на насадку від перфоратора, який упакований в картонну коробку; плоска викрутка з гумовим руків`ям, яка упакована в картонну коробку; металевий предмет зовні схожий на монтировку, який упакований у картонну коробку, які мають значення речових доказів.

Крім цього, 03 лютого 2018 року за усною згодою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під відеофіксацію за допомогою відеокамери марки «PANASONIC» був проведений огляд місця події, в ході якого був оглянутий транспортний засіб, а саме легковий автомобіль марки «TOYOTA YARIS», д.р.н. НОМЕР_2 , сріблястого кольору, який знаходився на ділянці автомобільної дороги Т 1644 35 км + 300 м КПП Лісне Малоярославець Перший Тарутинського району Одеської області, напрямком руху в південно-західну сторону (смт. Березине).

В ході проведеного огляду в вищезазначеному транспортному засобі було виявлено та вилучено: грошові кошти в сумі 580 доларів США, які упаковано в паперовий конверт; грошові кошти в сумі 90 євро, які упаковані в паперовий конверт; грошові кошти в сумі 226 гривень, які упаковано в паперовий конверт; грошові кошти в сумі 80 доларів США та 5 євро, які упаковано в паперовий конверт; грошові кошти в сумі 100 гривень, які упаковано в паперовий конверт; предмет зовні схожий на складний швейцарський ніж, який упакований в паперовий конверт; перчатки сірого кольору, в кількості одна пара, які упаковано в паперовий конверт; предмет зовні схожий на пластиковий хомут, який упакований в паперовий конверт.

Звертаючись до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на вилучене під час проведення огляду майно, грошові кошти та автомобіль атомобіль марки «TOYOTA YARIS», д.р.н. НОМЕР_1 сріблястого кольору, слідчий обґрунтував його тим, що вилучене майно могло зберегти на собі сліди злочину, є речовими доказами у кримінальному провадженні та має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя погодився з доводами слідчого, викладеними в його клопотанні про арешт майна та задовольнив його.

Проте, суд апеляційної інстанції не може погодитися з такими висновками слідчого судді, оскільки вважає, що клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам, передбаченим ч.2 ст.171 КПК України та не містить достатньої інформації, яка б надала слідчому судді можливість ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Так, відповідно до ч.2 ст.171 КПК України - у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Натомість, клопотання слідчого не відповідає вищезазначеним вимогам КПК України.

Так, у клопотанні взагалі не зазначено, хто є власником арештованого майна, а тому числі і арештованого автомобілю та не надано жодних документів, які підтверджують право власності на вилучене майно.

Крім того, слідчий у клопотанні формально визначив підстави і мету відповідно до положень ст.170 КПК України для накладення арешту на вищезазначене майно.

Накладаючи арешт на майно, вилучене під час проведення огляду, слідчий суддя жодним чином не обґрунтував твердження про те, що арештоване майно відповідає критеріям, визначеним в ст.98 КПК України, а лише формально зазначив, що є достатні підстави вважати, що вилучені речі можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Разом з цим жодного доказу на підтвердження даних фактів, в тому числі які вказували на існування обставин, які б підтверджували твердження слідчого та прокурора і могли б слугувати підставою для накладення арешту на речі, грошові кошти та автомобіль «TOYOTA YARIS», матеріали досудового провадження не містять.

Слідчий у клопотанні не обґрунтував, яке взагалі відношення до вказаного кримінального провадження має громадянин ОСОБА_7 , якій не є у вказаному кримінальному провадженні ані підозрюваним, ані обвинуваченим.

Крім того, слідчий не зазначив, яке є необхідність у накладенні арешту на автомобіль марки «TOYOTA YARIS», які вказаний автомобіль може містити відомості, що в подальшому можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Також до клопотання слідчого не додано належних доказів, які б підтверджували, що усі речі, в тому числі грошові кошти, які були вилучені під час проведення огляду автомобіля, визнано речовими доказами в даному кримінальному провадженні.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, яка встановлює, які об`єкти, у відповідності до положень КПК України, можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Абзацом 2 ч.4 ст.170 КПК України встановлено, що арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України, а саме:

1) одержане внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна;

2) призначалося (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення;

3) було предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;

4) було підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого про арешт майна не дав належну оцінку його невідповідності вимогам, передбаченим статтею 171 КПК України та передчасно вирішив питання про арешт майна.

Більш того, в порушення вимог ч.1 ст.171 КПК України, слідчий суддя розглянув клопотання слідчого без виклику власника майна, чим грубо порушив його процесуальні права, в тому числі надати пояснення та представити необхідні докази, що призвело до не повного з`ясування всіх обставин кримінального провадження та передчасного прийняття рішення про необхідність накладення арешту на майно.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

До клопотання слідчого не було додано доказів, що обґрунтовують доводи клопотання та необхідність такого ступеня втручання у право власності третіх осіб.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст.171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Пункт 1 ч. 1 ст. 411 КПК України передбачає, що судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали якою клопотання слідчого про арешт майна підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

Керуючись статями 170-173, 309, 376, 405, 407, 409, 411, 412, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:
Поновити захисну ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Тарутинського районного суду Одеської області від 06 лютого 2018 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 задовольнити частковою

Ухвалу слідчого судді Тарутинського районного суду Одеської області від 06 лютого 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого Тарутинського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 та накладено арешт на вилучене в ході огляду місця події майно, у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000039 від 03 лютого 2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, клопотання слідчого СВ Тарутинського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 про арешт майна повернути прокурору процесуальному керівнику для усунення недоліків зазначених в мотивувальній частині ухвали.

Встановити строк для усунення недоліків в 72 години з моменту отримання копії ухвали апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4