Номер провадження: 11-сс/785/1872/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
представника потерпілих ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника начальника відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 14.11.2017 року, якою стосовно:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Тбілісі Республіки Грузія, громадянина України, з вищою освітою, працюючого директором КУ КПНЗ Одеський МДОСК «Вікторія» раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
- якому оголошено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 270 КК України продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави,
встановив:
Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_12 у кримінальному провадженні №0003888 від 16.09.2017 року та продовжений строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 на 60 днів, тобто до 12.01.2018 року.
Окрім того, визначено розмір застави, як запобіжного заходу, у розмірі 80 розмірів мінімальної заробітної плати, а саме 128 000 грн..
У задоволенні клопотання захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу на особисту поруку було відмовлено.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 270 КК України, який згідно приписів ч. 4 ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів.
Обґрунтованість підозри, на даній стадії досудового розслідування, на думку слідчого судді підтверджується залученими до матеріалів клопотання висновком експерта №1113-3057/2017, висновком експерта №1112-18/2017, висновком експерта №1111-3047/2017, копією припису №73 про усунення порушень законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки.
Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , було забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та уникнення ризиків щодо можливості переховування підозрюваного від органу досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на свідків чи потерпілих, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також запобігання вчиненню іншого кримінального правопорушення.
Обставини кримінального провадження істотно не змінились, оскільки тривають слідчі (розшукові) дії, проводяться експертизи з питань, що мають ключове значення для провадження в цілому, свідки не були допитані в порядку ст.225 КПК України, що на думку слідчого судді, свідчить про наявність перелічених вище ризиків.
Окрім того, слідчий суддя зазначив, що врахування стану здоров`я обвинуваченого при вирішенні питання про обрання, продовження або зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має важливе значення для забезпечення гарантування права особи на свободу і права на життя. Питання щодо можливості застосування тримання під вартою до обвинуваченого за медичним критерієм, досить часто є підставою для зміни запобіжного заходу. Проте наявність різноманітних захворювань має бути належним чином підтверджена медичною документацією.
Також слідчий суддя послався на Європейську Конвенцію про захист прав людини та основних свобод та практику ЄСПЛ згідно з якою, однією із підстав порушення п. 1 ст. 5 Конвенції у справі «Барило проти України» (рішення ЄСПЛ від 16.05.2013 року) стало те, що у заявниці було наявне тяжке захворювання (третя група інвалідності), у зв`язку з чим вона потребувала спеціального лікування, дієти та постійного медичного нагляду.
Із наданих стороною захисту документів, в тому числі з листа ДУ «Одеської установи виконання покарань №21» вбачається, що ОСОБА_7 з 13.10.2017 року по момент складення листа, знаходиться у медико-санітарній частині установи на стаціонарному лікуванні. Також до підозрюваного тричі викликались бригади швидкої допомоги у зв`язку із нестабільним (кризовим) проходженням артеріальної гіпертонії на фоні перенесеного інфаркту міокарда. В результаті обстежень встановлено діагноз: ІХС: стабільна стенокардія ФК І, постінфарктний кардіосклероз, стенозіруючий коронарний атеросклероз. В умовах медико-санітарної частини УПВ, відсутні можливості надання спеціалізованої кардіологічної допомоги, якої потребує підозрюваний.
З листа Одеського національного медичного університету від 26.10.2017 року, вбачається, що ОСОБА_7 , в період з 2012 року по 2017 рік сім разів знаходився на стаціонарному лікуванні в кардіологічних відділеннях. Також ОСОБА_7 є інвалідом II групи загального захворювання, що підтверджується довідкою медико-соціальної-експертної комісії №297583 від 07.03.2017 року.
Окрім того у підозрюваного ОСОБА_7 наявна родина, тобто стійкі соціальні зв`язки, він позитивно характеризується за місцем роботи та як член громадської організації «Одеська Вірменська Громада», нагороджений почесною відзнакою Одеського міського голови «Подяка» від 15.01.2010 року та знаком «Відмінник освіти України» - Міністерством освіти і науки України.
За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає задоволенню, але реалізовуючи свої повноваження, слідчий суддя визнав за необхідне визначити розмір застави у межах передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.
Відповідно до квитанції №ПН 399112 від 14.11.2017 р. захисником ОСОБА_8 була внесена застава за підозрюваного ОСОБА_7 в сумі 128 000 грн. (т.3 а.п. 50) та, в цей же день, він був звільнений з ДУ «Одеська установа виконання покарань №21» під заставу.
Прокурор у апеляційній скарзі зазначив, що ухвала слідчого судді є незаконною з таких підстав:
- слідчий суддя врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, наявність ризиків, але не врахував, що судовими рішеннями, в тому числі суду апеляційної інстанції, вже встановлена неможливість визначення розміру застави, адже дії підозрюваного призвели до загибелі трьох малолітніх дітей;
- під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою, зазначені вище обставини не змінились, що й визнав слідчий суддя в ухвалі, але, за відсутності клопотань сторони захисту та обвинувачення, незаконно визначив розмір застави;
- слідчий суддя, порушивши вимоги ст.ст. 183, 199 КПК України, фактично обрав підозрюваному новий запобіжний захід.
Посилаючись на такі доводи, прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою продовжити стосовно підозрюваного строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб без визначення застави.
На апеляційну скаргу прокурора сторона захисту подала заперечення (т.3 а.п.67-74), в яких просила ухвалу слідчого судді залишити без змін, посилаючись на наступне.
- ризики, зазначені слідчим у клопотанні, нічим не підтверджені, а є лише припущеннями;
- підозра, висунута ОСОБА_7 є помилковою, передчасною та суперечить диспозиції ст. 270 КК України, кваліфікація дій підозрюваного є невірною;
- при застосуванні будь-якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 слід врахувати, що він є дипломованим педагогом із 26 річним стажем роботи, нагороджувався грамотами та подяками, має постійне місце реєстрації, міцні соціальні зв`язки, за місцем проживання характеризується позитивно, також він є інвалідом другої групи, за час знаходження в УВП йому чотири рази викликалась швидка допомога, у зв`язку з чим, стан його здоров`я погіршився та він перебував на стаціонарному лікуванні в МКЛ №1;
- визначення розміру застави було правом слідчого судді та, у зв`язку з тим, що фактично клопотання слідчого було задоволено, то не має предмету оскарження, оскільки застава як самостійний запобіжний захід оскарженню не підлягає.
При цьому ухвала слідчого судді підозрюваним ОСОБА_7 , та його захисниками, в тому числі щодо необґрунтованості підозри, та заявлених ризиків, не оскаржувалась.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисників, які заперечували проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновків про таке.
В судовому засіданні представник потерпілих - ОСОБА_11 підтримала позицію прокурора та просила продовжити відносно ОСОБА_7 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою посилаючись на те, що ризики не зменшились, оскільки підозрюваний може впливати на свідків по кримінальному провадженню.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Разом з тим, слідчий суддя, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 зазначених вимог закону не дотримався.
Відповідно до приписів ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:
1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Згідно із ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
При цьому, ч. 5 ст. 199 КПК України передбачає, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.270 КК України, як порушення встановлених законодавством вимог пожежної безпеки, якщо воно спричинило загибель людей, майнову шкоду в особливо великому розмірі, що згідно з ч. 4 ст. 12 КК України, є тяжким злочином.
Як видно з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя визнав обгрунтованою підозру ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 270 КК України, а також визнав доведеними ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які на теперішній час не зменшились.
Разом з тим, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, сторона захисту заявила про сумніви щодо обгрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення.

При розгляді зазначеної апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21 квітня 2011 р., заява № 42310/04 суд повторює, що термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
На переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 270 КК України, підтверджується зібраними по справі письмовими доказами, копії яких долучені до матеріалів клопотання, та дослідженими в суді апеляційної інстанції, а саме:
- висновками експерта №1113-3057/2017, №1112-3048/2017, №1111-3047/2017, згідно з якими смерть малолітніх ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , перебуває у прямому причинному зв`язку з термічними опіками шкіри та дихальних шляхів, які вони отримали дією відкритого полум`я;
- правилами пожежної безпеки в ОМДОСК «Вікторія» затвердженими директором ОСОБА_7 ,
- наказом №58 від 23.06.2014 року про укладення трудового договору із ОСОБА_7 з 23.06.2014 року на посаду директора ОМДОСК «Вікторія»;
- трудовим договором з керівником навчального закладу від 23.06.2014 року;
- статутом ОМДОСК «Вікторія», в якому визначені повноваження та обов`язки директора закладу;
- наказом №13 від 09.01.2017 року про перевірку готовності КПНЗ «Одеський МДОСК «Вікторія»» до роботи в відпочинковий та оздоровчий сезон 2017 року;
- актом від14.02.2017 року перевірки готовності КПНЗ «Одеський МДОСК «Вікторія»» до роботи в відпочинковий та оздоровчий сезон 2017 року, затвердженим директором ОСОБА_7 ;
- актом від 26.05.2017 року перевірки технічного стану КПНЗ «Одеський МДОСК «Вікторія»»
- протоколами огляду місця події від 16.09.2017 року; (а.п. 6-10, 14-18, 19-24, 26-28)
- протоколами допитів свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 ; ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 ,
- протоколами одночасного допиту свідків від 30.10.2017 року, 07.11.2017 року,
- приписом Київського РВ ГУ ДСНС України в Одеській області "Про усунення вимог законодавства у сфері цивільного захисту та пожежної безпеки" №73 від 23.06.2017 року;
- протоколом про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 188-8 КУпАП серії ОД №001661/56 від 23.06.2017 року відносно ОСОБА_34 ;
- постановою Державної служби надзвичайних ситуації Київського району м. Одеси про накладення адміністративного стягнення серії ОДЛ №001661/56 від 23.06.2017 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-8 КУпАП;
Апеляційний суд вважає голослівними твердження сторони захисту про не обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчинені інкримінованого злочину.
Колегія суддів наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність вказаних вище ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки триває досудове розслідування, а відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом 1-ої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті. При цьому підстав для визнання доказів недопустимими, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України, стороною захисту не наведено.
При цьому, апеляційний суд вважає, що у клопотанні прокурор навів обґрунтовані обставини, на підставі яких завершити досудове розслідування до закінчення дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 неможливо, оскільки для завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні необхідно виконати певний обсяг обов`язкових слідчих та процесуальних дій, а саме: отримати висновки по одинадцяти експертизам, допитати у якості свідків всіх КПНЗ «Одеський МДОСК «Вікторія», за участю деяких з них провести слідчі експерименти» додатково допитати співробітників ГУ ДСНС України в Одеській області, провести інші слідчі (розшукові) дії, в тому числі на підставі отриманих результатів експертиз.
Мотивуючи не можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою прокурор зазначив, що вони не зможуть гарантовано запобігти ризикам переховування від органів досудового розслідування, знищення або зміни на свою користь речові докази, які до теперішнього часу не вилучені, впливу на показання свідків по справі. На думку прокурора заявлені ризики не зменшилися та вони виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою.
Отже, апеляційний суд вважає, що прокурором були дотримані вимоги ст.ст. 184, 199 КПК України при подачі клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 ..
Колегія суддів вважає також обґрунтованими доводи прокурора, про те, що при продовженні строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 слідчий суддя безпідставно визначив розмір застави з наступних підстав.
Відповідно до приписів ч.ч. 3, 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:
1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;
2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;
3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 18.09.2017 року було задоволено клопотання слідчого та до підозрюваного ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, яка ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 06.10.2017 року залишена без змін.
Системний аналіз ч.ч. 3, 4 ст. 183, ст. 199 КПК України зазначених норм закону, свідчить про те, що слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави лише при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Розгляд зазначеного питання при продовженні строку тримання під вартою не передбачений діючим кримінальним процесуальним законодавством.
Окрім того, слідчий суддя визначив розмір застави підозрюваному ОСОБА_7 у розмірі 80 розмірів мінімальної заробітної плати, а саме 128 000 гривень.
Разом з тим, відповідно до приписів ч. 4 ст. 182 КПК України (в редакції від 06.12.2016 р.) розмір застави визначається у прожиткових мінімумах для працездатних осіб, який згідно із ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» з 1 січня складає 1600 грн..
Натомість, в порушення зазначеної норми закону, застава визначена у розмірах мінімальної заробітної плати.
Мотивуючи правильність висновків слідчого судді щодо необхідності продовження застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд також враховує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, ОСОБА_7 тривалий час обіймає керівну посаду в КПНЗ «Одеський МДОСК «Вікторія»», під час проведення обшуку його службового кабінеті були знайдені та вилучені банківські картки працівників закладу, що свідчить про ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні з метою викривлення їх показань.
Доводи сторони захисту про те, що їх підзахисний не може впливати на свідків, оскільки усі вони допитані, апеляційний суд вважає безпідставними, так як, відповідно до приписів ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Отже, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_7 може вплинути на свідків до допиту їх в суді.
Також, апеляційний суд враховує те, що зазначена ухвала слідчого судді від 14.11.2017 року, стороною захисту взагалі не оскаржена, у зв`язку з чим фактично захист погодився із продовженням застосування запобіжного заходу та наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились.
Твердження захисту про порушення «розумності» строку тримання особи під вартою у даному кримінальному провадженні, в контексті правової позиції, викладеної у рішенні ЄСПЛ у справі «Харченко проти України», апеляційний суд вважає безпідставним з огляду на те, що строк тримання ОСОБА_7 під вартою, продовжується вперше, а у кримінальному провадженні необхідно провести ряд обов`язкових слідчих і процесуальних дій для завершення досудового розслідування.
Довід захисника про те, що, згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції, зі спливом певного часу, лише наявність обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим, адже прокурор у клопотанні мотивував необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 не лише обґрунтованістю підозри, а й іншими обставинами, які перевірені під час апеляційного розгляду.
Окрім того, апеляційний суд, враховує наслідки кримінального правопорушення, в якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , а саме загибель трьох малолітніх дітей в результаті порушення встановлених законодавством вимог пожежної безпеки.
При цьому, обставини, передбачені ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою апеляційним судом не встановлені, оскільки наявність у підозрюваного захворювання серця та те, що він являється інвалідом 2-ої групи, не можуть бути беззаперечною обставиною неможливості застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як в даний час стан його здоров`я є задовільним, він приймає участь у судових засіданнях апеляційного суду. Крім того, підозрюваний особисто в судовому засіданні апеляційного суду підтвердив, що незважаючи на те, що він є інвалідом 2-ої групи, хворіє з 2011 року, однак працює по теперішній час директором КПНЗ «Одеський МДОСК «Вікторія»», стан його здоров`я є задовільним та він може приймати участь в судових засіданнях.
Також, прокурором в судовому засіданні наданий наказ Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України №239/5/104 від 10.02.2012 року «Про затвердження Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту», п.2.8 якого передбачено якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку та направляє довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, органу або особі, в провадженні яких знаходиться кримінальна справа цієї особи. Керівництво СІЗО організовує та забезпечує цілодобову охорону особи, узятої під варту, під час лікування у закладах охорони здоров`я відповідно до вимог нормативно-правових актів Міністерства юстиції, Міністерства охорони здоров`я.
Доводи захисту про те, що, оскільки клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 було задоволено, то відповідно до ст. 309 КПК України, ухвала слідчого судді не може бути оскаржена прокурором є необґрунтованими з огляду на наступне.
Відповідно п.3 ч.1 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про продовження строку тримання під вартою або відмову в його продовженні. При цьому, нормами КПК України не встановлено обмежень щодо права прокурора оскаржити ухвалу слідчого судді у разі задоволення клопотання слідчого/прокурора.
В апеляційній скарзі прокурор вказував на те, що в судовому засіданні від 14.11.2017 року була оголошена лише вступна та резолютивна частина оскаржуваної ухвали та оголошення повного тексту призначено на 17.11.2017 року на 16 год. 30 хв.
Відповідно до п.п. 18, 20 ч.1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться:
публічність; гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами.
Разом з тим, відповідно до журналу судового засідання (т.2 а.п. 192) оголошення повного тексту ухвали слідчого судді відбулось за відсутністю учасників процесу 16.11.2017 року о 13 год., без будь-якого повідомлення останнім, що є грубим порушенням основних засад кримінального провадження, та перешкоджанням доступу до правосуддя.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Пункт 3 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно із ч. 1 ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього закону, які перешкоджали чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Отже, колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання прокурора ОСОБА_12 слідчим суддею були допущені, перелічені вище, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Апеляційним судом встановлено, що постановою заступника прокурора Одеської області ОСОБА_35 від 10.11.2017 р. продовжено строк досудового розслідування зазначеного кримінального провадження до 4-х місяців, тобто до 16.01.2018 року, а відповідно до ч.3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання прокурора та продовжити підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування, без визначення розміру застави, оскільки більш м`які запобіжні заходи не достатні для запобігання встановленим ризикам та не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Враховуючи, що ухвала слідчого судді підлягає безумовному скасуванню, апеляційний суд вважає за необхідне заставу в розмірі 128000 грн., внесену за підозрюваного ОСОБА_7 , захисником ОСОБА_8 повернути останньому.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 194, 199, 370, 404, 405, 407, 209, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:
Апеляційну скаргу заступника начальника відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 - задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 14.11.2017 року, якою продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 на 60 днів, тобто до 12.01.2018 року із визначенням розміру застави, у розмірі 80 розмірів мінімальної заробітної плати, а саме 128 000 грн. - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_12 у кримінальному провадженні №0003888 від 16.09.2017 року про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 на 60 днів задовольнити частково.
Продовжити підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 строк тримання під вартою в ДУ «Одеська установа виконання покарань №21» на 47 (сорок сім) днів, без визначення розміру застави.
Підозрюваного ОСОБА_7 , затримати в залі судового засідання, та доставити до ДУ «Одеська установа виконання покарань №21».
Строк дії ухвали апеляційного суду по 15.01.2018 року, включно.
Заставу в розмірі 128000 (сто двадцять вісім тисяч) грн., внесену за підозрюваного ОСОБА_7 , захисником ОСОБА_8 на р/р ТУ ДСА України в Одеській області, згідно квитанції №ПН 399112 від 14.11.2017 р., повернути ОСОБА_8 (код платника НОМЕР_1 ).
Виконання ухвали апеляційного суду в частині організації доставки підозрюваного ОСОБА_7 до ДУ «Одеська установа виконання покарань №21» покласти на заступника начальника відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 ..
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, підлягає негайному виконанню і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Апеляційного суду Одеської області:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4