Справа № 211/5769/15-к
Провадження № 1-кп/211/47/17
У Х В А Л А
про зміну запобіжного заходу
05 жовтня 2017 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

розглядаючи кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001914 від 08.07.2015, відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обвинувачених у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_3 ,

встановив:
В провадженні Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу перебуває вказане кримінальне провадження.

Судом було поставлене на обговорення питання щодо можливості продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, оскільки строк тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою спливає 02.11.2017 року, а розгляд справи до цієї дати закінчити неможливо.

Прокурор просив суд продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому, оскільки продовжують існувати ризики впливу на потерпілого, свідків, існує ризик того, що обвинувачений буде переховуватись від суду.

В судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_6 було заявлено клопотання, яке підтримав ОСОБА_3 про заміну обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт. Мотивує тим, що її підзахисний з 2015 року тримається під вартою, через об`єктивні причини судом не розглядається справа по суті, прокурором не доведено жодного ризику. У ОСОБА_3 є зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де він може відбувати домашній арешт.

Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_4 підтримали заявлене клопотання.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані до суду матеріали, дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобовязаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоровя підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних звязків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Як встановлено судом, обвинуваченому був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою ухвалою суду від 08.07.2015 р. (Т.1 а.с. 46-47 - копія ухвали). Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 надійшов до суду 28.08.2015 року.

Під час розгляду справи в судовому засіданні під головуванням судді ОСОБА_8 ухвалою суду дія запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому продовжувалася неодноразово. Згідно з розпорядженням №167 пр від 31.05.2017 вказане кримінальне провадження було повторно автоматично розподілене, у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_8 . Розгляд справи під головуванням судді ОСОБА_1 розпочато спочатку.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 перебуває під вартою з 08.07.2015 року без постановлення вироку по справі та враховуючи терміни попереднього розгляду справи, неможливо однозначно стверджувати про швидкий розгляд справи.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачений має стійкі соціальні зв`язки, має дружину, постійне місце проживання.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 01 червня 2006 року у справ «Мамедова проти Росії», визначено, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу подальшого позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою (ст. 5 Конвенції та рішення ЄСПЛ від 12.01.2012 року у справі «Тодоров проти України»).

У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).

Враховуючи обставини справи, тривалість перебування обвинуваченого під вартою без постановлення вироку, відсутність доведеності тих ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які суд може прийняти як підставу для залишення відносно обвинуваченого ОСОБА_3 найсуворішого запобіжного заходу, суд вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту буде достатнім для запобігання зазначених прокурором ризикам.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 194, 331 КПК України, суд, -

ухвалив:
змінити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на шістдесят днів, тобто до 03.12.2017 року включно, заборонивши обвинуваченому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , без застосування електронних засобів контролю.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти негайно в залі судового засідання.

Виконання ухвали доручити Довгинцівському ВП Криворізького відділу Національної поліції ГУНП України в Дніпропетровській області.

Контроль за виконанням ухвали доручити Криворізькій місцевій прокуратурі № 1.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1