АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-сс/796/848/2018 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
особи, яка подала скаргу ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05 січня 2018 року, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05 січня 2018 року, відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_8 про відмову у задоволенні клопотання в рамках кримінального провадження № 000166 та зобов`язати вчинити дії.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05 січня 2018 року ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову ухвалу, якою матеріали направити до суду першої інстанції, для розгляду його скарги по суті.
Мотивуючи доводи апеляційної скарги, апелянт вказує на те, що слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва, як на підставу відмови у відкритті провадження за скаргою, посилається на ч. 1 ст. 303 КПК України, яка на думку слідчого судді має вичерпний перелік рішень, дій і бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені. Також слідчий суддя відмовляючи у відкритті провадження за скаргою посилається на ч. 5 ст. 40 КПК України, щодо самостійності у процесуальній діяльності цих службових осіб, та на те, що законом забороняється втручання в їх діяльність особами, що не мають на те законних повноважень. Вважає такі висновки слідчого судді хибними та такими що не відповідають вимогам закону, так як саме слідчий суддя має повноваження втручатися у діяльність слідчого та прокурора і це передбачено ч. 1 п. 18 ст. 3 КПК України.
Також апелянт зазначає, що оскільки в даному випадку, мова йде про оскарження процесуального рішення, прийнятого всупереч вимог чинного КПК України, шляхом постановлення слідчим незаконної постанови про часткову відмову у задоволенні клопотання, яке суперечить більш раннім 12 його ж рішенням, які не виконуються протягом року, що підтверджено доданими документами, потерпілий має право оскаржувати таку постанову. Як видно зі змісту зазначеної скарги, слідчим військової прокуратури Київського гарнізону, грубо порушується порядок та строк проведення певних слідчих дій, вже протягом півтора року.
Заслухавши доповідь головуючого судді, вислухавши пояснення заявника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши та дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, 28.12.2017 року ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з скаргою про скасування постанови старшого слідчого військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_8 від 13.12.2017 про часткову відмову у задоволенні клопотання в рамках кримінального провадження № 000166 та зобов`язати вчинити дії.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05 січня 2018 року, відмовлено у відкриті провадження за скаргою ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_8 про відмову у задоволенні клопотання в рамках кримінального провадження № 000166 та зобов`язати вчинити дії.
Ухвала вмотивована тим, що з матеріалів скарги вбачається, що ОСОБА_6 просить суд скасувати постанову старшого слідчого військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_8 від 13.12.2017 р. про часткову відмову у задоволенні клопотання, в частині повідомлення про підозру службовим особам ГСУ СБ України у кримінальному провадженні № 000166 та зобов`язати прокурора/слідчого вчинити дії вказані у клопотанні.
Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень. Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Частиною 1 ст. 303 КПК України встановлено чіткий перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування, який є вичерпним.
Так, відповідно до вказаної статті, а саме частини 1 цієї статті пункту 7, законодавцем передбачено оскарження у суді рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
З вказаного припису випливає існування такого предмета оскарження, зокрема як процесуального рішення прокурора/слідчого у формі постанови та одночасно вбачається, що не передбачено оскарження рішень про відмову у задоволенні клопотання про оголошення підозри.
Разом з тим, слідчий суддя вважав за необхідне роз`яснити, що випадки та порядок повідомлення про підозру чітко регламентованоГлавою 22 КПК України.

З огляду на викладене, слідчий суддя прийшовдо обгрунтованого висновку, що подано скаргу про скасування процесуального рішення слідчого у формі постанови, що не може бути предметом розгляду у порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи слідчого під час досудового розслідування, оскільки постанова слідчого про часткову відмову у задоволенні клопотання в частині повідомлення про підозру службовим особам ГСУ СБ України у кримінальному провадженні № 000166, не належить до виключного переліку рішень встановленого кримінальним процесуальним законом.

Частиною 1 статті 36 та частиною 5 ст. 40 КПК України визначено, що прокурор та відповідно слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Повноваження слідчого судді при розгляді скарг заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, володільця тимчасово вилученого майна на стадії досудового розслідування зводяться до права на зобов`язання сторони кримінального провадження, якою є слідчий або прокурор, вчинити процесуальні дії, як-то розглянути клопотання, проте рішення по суті викладеного приймає слідчий (прокурор) самостійно.
Відтак вимога заявника, яким останній просить зобов`язати сторону обвинувачення вчинити дії вказані в клопотанні 25.04.2017 у рамках кримінального провадження № 000166, не може бути предметом розгляду слідчим суддею, оскільки таке оскарження не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, що регламентовано положеннями Глави 6 цього Кодексу.

Під час кримінального провадження слідчий суддя, суд неухильно додержуються вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства та вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їхніх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора, що не підлягає оскарженню.

З такими висновками слідчого судді, колегія суддів погоджується.
Відповідно до ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом, при цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
В офіційному тлумаченні частини другої статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.
Здійснення у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законом, судового контролю за додержанням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженню належить до повноважень слідчого судді.
Главою 26 КПК України передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора на стадій досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження.
Зокрема, статтею 303 КПК України визначені конкретні види бездіяльності, дій слідчого чи прокурора, а також процесуальні рішення цих посадових осіб, які можуть бути оскаржені до слідчого судді.

Цей перелік є вичерпним, а тому будь-яка інша, в даному випадку бездіяльність, бо у скарзі порушено питання про зобов`язання вчинити певні дії, під час проведення досудового розслідування до слідчого судді не оскаржується, а відповідно до положень ч. 2 ст. 303 КПК України може бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами ст. ст. 314-316 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого або прокурора, що не підлягає оскарженню.
Із судового провадження вбачається, що ОСОБА_6 28 грудня 2017 року звернувся до Печерського районного суду м. Києва в порядку ст. 303 КПК України зі скаргою на постанову старшого слідчого військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_8 про відмову у задоволенні клопотання в рамках кримінального провадження № 000166 та зобов`язати вчинити дії, а саме в якій останній просить зобов`язати сторону обвинувачення вчинити дії вказані в клопотанні 25.04.2017 у рамках кримінального провадження № 000166, які провести слідчим та прокурором, в тому числі в частині оголошення та вручення підозри.
Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва, проаналізувавши зміст вимог скарги ОСОБА_6 у взаємозв`язку з її доводами та положеннями ст. 303 КПК України, відмовив у відкритті провадження за скаргою на підставі ч. 4 ст. 304 КПК України і таке рішення колегія суддів визнає законним та обґрунтованим, оскільки вважає, що ОСОБА_6 у скарзі не порушив конкретні питання щодо бездіяльності слідчого, які визначені у ст. 303 КПК України і відносяться до компетенції слідчого судді, під час розгляду скарги в порядку ст.ст. 303 - 307 КПК України.

Зокрема, як правильно вказав слідчий суддя в ухвалі, що такі вимоги заявника не можутьбути предметом розгляду слідчим суддею, так як таке оскарження не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, що регламентовано положеннями Глави 6 цього Кодексу.

Оскільки переконливих аргументів, які б узгоджувалися з положеннями кримінального процесуального закону, на спростування таких висновків слідчого судді ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції заявник не навів, а доводи апеляційної скарги і матеріали провадження не містять даних про порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону, які б були підставами для скасування судового рішення, тому ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і вмотивованою, у зв`язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 303, 304, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05 січня 2018 року, якою відмовлено у відкриті провадження за скаргою ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_8 про відмову у задоволенні клопотання в рамках кримінального провадження № 000166 та зобов`язати вчинити дії, -без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ______________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4