печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2018 року

Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

та обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні питання, щодо можливості призначення судового розгляду кримінального провадження за № 0007730 від 06.10.2016 року за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

27.09.2018 року до Печерського районного суду м. Києва від прокурора надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007730 від 06.10.2016 року за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України.

28.09.2017 року ухвалою суду вказане кримінальне провадження призначене до підготовчого судового засідання.

Під час підготовчого судового засідання прокурор просив призначити обвинувальний акт до судового розгляду та продовжити відносно обвинуваченого міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 проти призначення обвинувального акту до судового розгляду не заперечувала, разом з тим просила змінити запобіжний захід на такий, що не пов`заний з тримання під вартою.

Обвинувачений підтримав думку захисника.

Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового розгляду, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту.

З матеріалів провадження вбачається, що строк тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою закінчується 25.01.2018 року

Метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Окрім того відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який за законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.

Вирішуючи питання щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років, стан здоров`я ОСОБА_7 не перешкоджає його перебуванню під вартою.

Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються. У зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне продовжити відносно обвинуваченого міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Вирішуючи питання щодо можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду приходить до наступного висновку.

Так, згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення.

Проте виклад фактичних обставин справи та виклад формулювання обвинувачення в обвинувальному акті є ідентичними.

Аналізуючи зміст направленого на адресу суду обвинувального акту, суд приходить до висновку, що він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містять формулювання обвинувачення відповідно до положень закону, зокрема: в обвинувальному акті не зазначено місця вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_7 , а зазначено лише те, що останній отримував від різних осіб грошові кошти, якими розпоряджався згідно розробленого злочинного плану.

Згідно ж п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на 'захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. № 8 суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення.

Згідно ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Проте, враховуючи, що місце вчинення правопорушень встановити неможливо суд невзмозі здійснити перевірку підсудності обвинувального акту.

Неконкретність обвинувачення є порушенням права обвинувачених на захист, яке не може бути усунене судом в ході судового розгляду.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).

Окрім того в обвинувальному акті міститься суми грошових коштів в перерахунку відповідно до офіційної інформації НБУ на гривню, проте офіційного, курсу НБУ станом на дату вчинення злочинів не вказано, разом з тим вказані обставини можуть безпосередньо впливати на кваліфікацію вчинених дій обвинуваченого та унеможливлює їх перевірку судом.

Таким чином, суд приходить до висновку про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України та вважає за необхідне повернути означений акт прокурору.

На підставівикладеного, керуючись ст.ст.291, 314 КПК України,-

У Х В А Л И В:

Кримінальне провадження № 0007730 від 06.10.2016 року за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України повернути прокурору Харкіської області.

Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без змін у виді тримання під вартою, продовживши строк цього запобіжного заходу до 24.03.2018 року включно.

Ухвала про повернення обвинувального акту може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Повний текст ухвали буде проголошено 30.01.2018 року о 12.00 год.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3