Справа № 464/2026/13-к
пр.№ 1-кс/464/181/18
У Х В А Л А
29 січня 2018 рокуСихівський районний суд м.Львова
в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові заяву обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.119, ст.138, ч.2, 3 ст.190, ч.4 ст.358 КК України, -

в с т а н о в и в :
в провадженні Сихівського районного суду м.Львова знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.119, ст.138, ч.2, 3 ст.190, ч.4 ст.358 КК України.

Після проведення автоматизованого розподілу справ, суддею по розгляду кримінальної справи №464/2026/13-к було визначено ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_4 26.01.2018 подав заяву про відвід головуючого судді ОСОБА_5 від розгляду даного кримінального провадження. В обгрунтування заяви посилається на те, що після повернення кримінального провадження по його обвинуваченню до Сихівського районного суду м.Львова відбувся автоматизовий розподіл справи між суддями даного суду та визначену суддю ОСОБА_6 15.01.2018 при розгляді справи ним та його захисником ОСОБА_7 було заявлено заяви про відвід судді ОСОБА_6 через наявність обставин, які унеможливлюють його участь у розгляді даної справи. Того ж дня, відбувся автоматизований розподіл судових справ між суддями, заяву про відвід на підставі автоматизованого розподілу розглядав суддя ОСОБА_5 , який 15.01.2018 задоволив його заяву та відвів суддю ОСОБА_6 від розгляду справи. Відбувся повторний автоматизований розподіл справи між суддями, за результатами якого, було визначено суддю ОСОБА_8 , який одночасно є головою суду. Вважає, що під час проведення автоматизованого розподілу кримінального провадження та заяв про відвід судді ОСОБА_6 між суддями відбулось незаконне втручання в автоматизовану систему документообігу. Крім того, йому стало відомо про те, що після ухвалення вироку його захисник ОСОБА_9 мав розмову з суддею ОСОБА_8 , в процесі якої останній підтвердив факт незаконного вироку у даному кримінальному провадженні, пояснюючи це відповідним тиском з боку Генеральної прокуратури України та Адміністрації Президента України. Вважає, що за таких обставин будь-який суддя Сихівського районного суду м.Львова, в тому числі ОСОБА_5 , не вправі розглядати дане кримінальне провадження. Крім того вказує, що суддя ОСОБА_10 , який виніс незаконний вирок щодо нього, є колегою судді ОСОБА_5 , а відтак в останнього може з`явитись бажання допомогти колезі виплутатись із скрутної ситуації. Більше того, вважає, що незаконний вирок щодо нього був винесений суддею ОСОБА_10 саме через тиск з боку голови суду ОСОБА_8 , який може чинити аналогічний тиск на суддю ОСОБА_5 . Дані доводи вказують на те, що при розгляді цієї справи можуть бути порушені основні принципи кримінального провадження рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, диспозитивність.

Заслухавши думку прокурора, який при вирішенні даної заяви покладається на розсуд суду, приходжу до наступного.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії», тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду.

Виходячи із положень ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд має завжди бути «встановленим законом».

Суд, який розглядає справу має бути «безстороннім» і «незалежним» за ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Розглядаючи питання безсторонності з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву; крім того, поняття незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою (справи «Пуллар проти Сполученого Королівства» і «Томанн проти Швейцарії», а також «Екедемі Трейдинг ЛТД та інші проти Греції» і «Дактарас проти Литви»).

Відвід судді в розгляді справи може бути задоволеним і у випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді, що передбачають Бангалорські принципи поведінки суддів від 19 травня 2006 року схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23.

Статтею 75 КПК України передбачені підстави для відводу судді.

Враховуючи вищенаведене, заслухавши думку прокурора, вивчивши надані матеріали, приходжу до висновку, що доведених підстав для відводу судді ОСОБА_5 немає, обставин, які можуть викликати сумніви в його об`єктивності та неупередженості, не встановлено, оскільки доказів такого не надано.

Проте, з метою запобігання формування думки щодо заінтересованості судді ОСОБА_5 у результаті розгляду справи, зважаючи на те, що обвинувачений впевнено заявляє про наявність зазначених в заяві обставин, вбачає позицію судді упередженою, ураховуючи те, що обвинувачений продовжує настоювати, що свідчить про стійку наявність у нього сумнів в об`єктивності та неупередженості судді ОСОБА_5 , що будь-яке подальше рішення по даному кримінальному провадженню викликатиме сумніви в його об`єктивності та безсторонності, а тому з метою уникнення перешкод у розгляді справи, приходжу до висновку про необхідність задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід головуючого судді ОСОБА_5 .

Враховуючи викладене, керуючись ст.6 Європейської конвенції з прав людини, ст.ст. 35, 75, 80, 81, 82 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід головуючого судді ОСОБА_5 по кримінальній справі №464/2026/13-к задовольнити.

Кримінальне провадження по кримінальній справі №464/2026/13-к за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.119, ст.138, ч.2, 3 ст.190, ч.4 ст.358 КК України, передати для проведення його перерозподілу в порядку, визначеному ст.35 КПК України, іншому судді.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_1 .

Копія вірна.

Суддя ОСОБА_1