Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3022/17
Провадження № 1-в/553/605/2017
У Х В А Л А
Іменем України
18.12.2017 рокум. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

адвоката - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві справу за клопотанням засудженого ОСОБА_5 про застосування амністії, -

В С Т А Н О В И В :
Засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього Закону України "Про амністію у 2016 році", посилаючись на те, що він є інвалідом.

Засуджений ОСОБА_7 та представник ПВК № 64 в судове засідання не з`явились, надали заяви з проханням проводити розгляд справи без їх участі.
Захисник адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання засудженого підтримав, просив задовольнити з наведених у ньому підстав.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання засудженого заперечував посилаючись на його безпідставність.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких умисних злочинів.

Так, вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22.03.2016 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, 69 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з кофіскацією 1/2 частини майна, яке є його власністю.

Крім того, вироком Лохвицького районного суду Полтавської області від 27.07.2016 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення більш суворого покарання за даним та покарання за вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22.03.2016 року, призначено остаточне покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна, яке є його власністю. Строк покарання вирішено рахувати з 29 жовтня 2015 року. ОСОБА_6 зараховано в строк відбування покарання час перебування під вартою з 29 жовтня 2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про застосування амністії в Україні" амністія - це повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.

07 вересня 2017 року вступив в силу Закон України "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року.

В ст. 4 Закону України "Про амністію у 2016 році" передбачено, що звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, зазначені у статті 1 цього Закону, засуджені за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.

Згідно ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: а) які на момент вчинення злочину були неповнолітніми; б) жінок, вагітних на день набрання чинності цим Законом; в) не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами; г) яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572; ґ) які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; д) ветеранів війни (учасники бойових дій, інваліди війни та учасники війни, які підпадають під дію Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"); е) учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи - осіб, які підпадають під дію Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та аналогічних законів інших держав - колишніх республік СРСР; є) які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.

Відповідно до класифікації злочинів, визначеної в ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 289 КК України, відносяться до категорії тяжких.

Не викликає сумніву той факт, що ОСОБА_6 в даний час засуджений та відбуває покарання в тому числі за вчинення тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, станом на день набрання чинності Закону України "Про амністію у 2016 році" відбув більше половини призначеного судом покарання. Разом з тим, оскільки судом не встановлено даних, що він відноситься до категорії осіб, зазначених у ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році", до нього не може бути застосована ст. 4 даного Закону.

Крім того, як встановлено в п. "в" ч. 1 ст. 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" від 01.10.1996 року, амністія не застосовується до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_6 має дві судимості за вчинення тяжких злочинів, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до нього амністії та вважає заяву засудженого такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування амністії відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави протягом семи діб з моменту її проголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1