Овруцький районний суд Житомирської області

Справа 286/3985/17
пр. № 1-КП/286/254/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2017 року

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Овручі кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000818 від 17.11.2017 року та надійшло 11.12.2017 року з Коростенської місцевої прокуратури по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та жителя

АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою,

не працюючого, розлученого, маючого неповнолітнього сина,

2008 року народження, раніше неодноразово судимого Овруцьким

районним судом Житомирської області, останній раз:

- 05.11.2015 року за ст. 164 ч.2 КК України на 240 годин громадських

робіт, судимість не погашена, у вчиненні кримінального

правопорушення, передбаченого

ст. 164 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 від спільного проживання з ОСОБА_5 , має неповнолітнього сина, ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), згідно рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 20.04.2010 року (виконавчий лист № 2-1068/10) зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання дитини сина ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) в розмірі 1/4 всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше визначеного законодавством мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 03.03.2010 року і до 29.04.2026 року, тобто, до досягнення ОСОБА_6 повноліття. Однак ОСОБА_4 , всупереч вимогам Сімейного кодексу України, а саме ст. 180 /батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття/, ст.181 ч.3 /за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі/, ст.191 ч.1 /аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову/ та ст.195 ч.4 /розмір заборгованості за аліменти обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом/, в період з 01.09.2015 року по 01.11.2017 року, будучи працездатним та маючи добрий стан здоров`я, ніде не працює, аліменти не сплачує, тобто злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів, що виразилося в несплаті аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_6 протягом тривалого часу.

Заборгованість ОСОБА_4 по аліментах в період з 01.09.2015 року по 01.11.2017 року становить 13764,94 грн., а загальна сума заборгованості становить 33303,97 гривень.

В судовому засіданні допитаний як обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю та пояснив, що в 2007 році він одружився з ОСОБА_5 . Вони стали спільно проживати в с. В.Мошки, Овруцького району, в хаті його бабусі. 29.04.2008 року від їх спільного життя народився син ОСОБА_7 . Він їздив на заробітки охоронцем то в м. Житомир, то м. Київ. Спільне життя їх не склалося і в 2009 році дружина забрала майно і дитину та переїхала жити до своїх батьків. Згодом вони розлучилися і судом було присуджено йому сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_7 . Аліменти на сина він не сплачував і не сплачує, бо ніде офіційно не працює і немає грошей. Перебивається тимчасовими підробітками у людей. Буде працювати, то буде сплачувати аліменти. Сина давно не бачив, подарунки йому не робив. Він чотири рази вже був засуджений за ст.164 ч.2 КК України до громадських робіт, які відпрацьовував, а аліменти не платив.

Останній раз 05.11.2015 року до 240 годин громадських робіт, які відпрацював. Після цього він аліменти також не сплачував. За все своє життя він офіційно ніде не працював, а заробляв лише тимчасовими заробітками, допомагаючи односельчанам, за що вони йому платять. В центрі зайнятості колись стояв на обліку, але запропонована ними робота йому не підійшла і він знявся з обліку. За цей період часу він ніде не лікувався та в медичні заклади за допомогою не звертався, є здоровим. Майна у нього немає, живе у бабиній хаті із співмешканкою та трьома дітьми. Більше йому немає, що сказати. У суду нічого не просить.

Окрім повного визнання своєї вини та показів обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість підтверджується в судовому засіданні показами потерпілої ОСОБА_5 , яка пояснила, що вона в 2007 році вона вийшла заміж за ОСОБА_4 . Від їх спільного проживання у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_7 . Проживали вони разом в с. В.Мошки Овруцького району в хаті його бабці. ЇЇ батьки обладнали хату майном та мебелю. Кожну неділю передавали сумки з харчами, тобто, годували їх. Чоловік ніде не працював. Декілька разів влаштовувався охоронцем, але швидко розраховувався. Коштів в сім`ї не було. Вона не витримала, забрала дитину і переїхала жити до своїх батьків в смт. Першотравневе Овруцького району. Жили на дитячі гроші. В листопаді 2009 року вона забрала мебель, яку купили її батьки і перевезла до них. В 2010 році вона подала до суду на розлучення та стягнення з чоловіка аліментів. Аліменти він жодного разу не платив. Матеріальної та будь-якої допомоги не надає, cина він не бачить і не цікавиться його життям, не вітає його з днем народження, бо і дати цієї не пам`ятає. Одного разу, його бабця, це вже прабабця їх сину, коли оформляла його в дитячий садок, купила йому одягу на 500 грн. Вона вже померла. І більше вона коштів від його родичів не отримувала. Просить суворого покарання.

Відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, суд, за згодою всіх учасників судового розгляду кримінального провадження, визнав недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, зокрема допиту свідків.

Винуватість обвинуваченого в інкримінованому діянні підтверджується також зібраними досудовим слідством та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:

- з копії свідоцтва про народження видно, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_6 ;

- з копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 25.07.2012 року видно, що шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано, в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 19;

- з повідомлення начальника відділу державної виконавчої служби від 09.11.2017 року за № 14457 видно, що вони рекомендують ОСОБА_5 з пакетом документів звернутися до правоохоронних органів про притягнення боржника до кримінальної відповідальності;

- з копії виконавчого листа № 2-1068/10 від 20.04.2010 року видно, що ОСОБА_4 за рішенням суду зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше визначеного законодавством мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.03.2010 року по 28.04.2026 року, тобто до досягнення ним повноліття;

- з постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.05.2010 року № 10846 видно, що було відкрито виконавче провадження;

- з викликів державного виконавця видно, що ОСОБА_4 неодноразово викликався до виконавчої служби;

- з довідки-розрахунку за період з 03.03.2010 року по 31.10.2017 року видно, що загальна заборгованість ОСОБА_4 по аліментах становить 33303,97 грн.;

- з повідомлення Овруцького РЦЗ від 22.11. 2017 року № 03-1277 видно, що ОСОБА_4 станом на 22.11.2017 року на обліку, як безробітний не перебуває;

- з повідомлення Овруцького ЦРЛ від 07.12. 2017 року № 1709 видно, що ОСОБА_4 за період з жовтня 2015 року по 20 листопада 2017 року на стаціонарному лікуванні не знаходився;

- з вимоги ІЦ від 20.11.2017 року та копії вироку від 05.11.2015 року видно, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за ст.164 КК України, останній раз 05.11.2015 року за ст.164 ч.2 КК України на 240 годин громадських робіт;

- з медичного висновку від 24.11.2017 року видно, що ОСОБА_4 здоровий та працездатний.

Його винуватість підтверджується й іншими матеріалами кримінального провадження.

Аналізуючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність винності обвинуваченого ОСОБА_4 в умисному злісному ухиленні від сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які вчинені особою, яка раніше була засуджена за цією статтею та кваліфікує його дії, за ст. 164 ч.2 КК України.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше уже чотири рази судимий за ст.164 ч.2 КК України, і маючи не погашену та не зняту в законному порядку судимість, належних висновків з цього для себе не зробив, на шлях виправлення не став, і вчинив знову кримінальне правопорушення, по місцю проживання характеризується позитивно, не працює, у лікарів: нарколога та психіатра на обліку не перебуває, здоровий, працездатний та обставин, що обтяжують та пом`якшують його покарання.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Також судом береться до уваги те, що обвинувачений ще досить ще молодого віку, здоровий, працездатний, розлучений, але має неповнолітнього сина, 2008 року народження, щодо якого байдуже відноситься, та не позбавлений батьківських прав, вчинене ним кримінальне правопорушення не відноситься до категорії тяжких, але його суспільна небезпека полягає в тому, що він посягає на право дитини жити повноцінним життям, нормально розвиватися та навчатися, мати належні умови для її виховання та життя, зухвалої його поведінки в судовому засіданні та думку потерпілої, яка просить суворого покарання, в зв`язку з чим, приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства і він повинен відбувати покарання в місцях позбавлення волі та призначає йому покарання, яке передбачене санкцією ст. 164 ч.2 КК України у виді арешту.

Цивільний позов не заявлений. Речові докази та процесуальні витрати відсутні. Арешт на майно не накладався.

Керуючись ст. ст. 366, 368, 370 ч.4, 371, 373, 374, 376, 394, 473-476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164 КК України та обрати йому міру покарання за цим законом, у виді 6-ти (шести) місяців арешту.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу не обирати. Строк відбуття покарання рахувати з часу взяття його під варту.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Овруцький районний суд протягом 30 днів з моменту його ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Копії вироку вручаються обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1