Справа № 447/1215/17
пр.№ 1-о/464/1/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.04.2018 Сихівський районний суд м. Львова
у складі: колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судових засіднь ОСОБА_4
за участі:
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові заяву ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Львівської області від 15.05.2002, -
в с т а н о в и в:
Вироком Апеляційного суду Львівської області від 15 травня 2002 року ОСОБА_7 засуджений за п.п. «а», «і» ст.93 КК України 1960 року до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна; за ч.3 ст.142 КК України 1960 року на 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна; за ч.3 ст.215-3 КК України (1960 року) на 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна; за ч.1 ст.263 КК України 2001 року на 4 роки позбавлення волі; за ч.2 ст.145 КК України (1960 року) на 3 роки позбавлення волі; за ч.1 ст.357 КК України 2001 року на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст.42 КК України остаточно ОСОБА_7 призначене довічне позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
Ухвалою Верховного суду України від 06 серпня 2002 року вирок колегії суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Львівської області від 15 травня 2002 року щодо ОСОБА_7 в порядку ст.395 КПК України частково змінено, вважати ОСОБА_7 засудженим за п. «і» ст.93 КК України (1960 року). В решті вирок щодо ОСОБА_7 залишено без змін.
03 січня 2018 року до суду надійшла заява ОСОБА_7 про перегляд кримінальної справи за нововиявленими обставинами. Заявник зазначає, що Апеляційний суд Львівської області під час розгляду справи допустив неповне з`ясування обставин кримінального правопорушення. Так, в матеріалах справи містилося багато протиріч, яким суд не надав належну оцінку. Зокрема, при розгляді кримінальної справи не були допитані в якості свідків сусіди, які б могли вказати, що на момент вчинення злочину ОСОБА_7 перебував вдома. Крім цього, суд не звернув увагу на показання свідка ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні вказала, що не писала слідчому жодних пояснень, знаходилась в судовому засіданні в стані алкогольного сп"яніння. Крім цього, свідок ОСОБА_9 вказував, що бачить ОСОБА_7 вперше. Заявник вказує, що злочин він не вчиняв, безпідставно відбуває покарання. Просить переглянути вирок відносно нього, дослідити всі обставини справи, допитати свідків, котрі можуть вказати про його алібі і змінити покарання з довічного позбавлення волі на покарання у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 заяву підтримав. Просить заяву задовольнити, вважає зазначені у заяві факти нововиявленими та істотними обставинами для перегляду справи.
Прокурор проти задоволення заяви ОСОБА_7 заперечив, просив відмовити у задоволенні заяви.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши та проаналізувавши матеріали кримінальної справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що вироком Апеляційного суду Львівської області від 15 травня 2002 року ОСОБА_7 засуджений за п.п. «а», «і» ст.93 КК України 1960 року до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна; за ч.3 ст.142 КК України 1960 року на 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна; за ч.3 ст.215-3 КК України 1960 року на 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна; за ч.1 ст.263 КК України 2001 року на 4 роки позбавлення волі; за ч.2 ст.145 КК України 1960 року на 3 роки позбавлення волі; за ч.1 ст.357 КК України 2001 року на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст.42 КК України остаточно ОСОБА_7 призначене довічне позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
Ухвалою Верховного суду України від 06 серпня 2002 року вирок колегії суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Львівської області від 15 травня 2002 року щодо ОСОБА_7 в порядку ст.395 КПК України частково змінено. Вважати ОСОБА_7 засудженим за п. «і» ст.93 КК України 1960 року. В решті вирок щодо ОСОБА_7 залишено без змін.
Відповідно до ст.459 КПК України судові рішення що набрали законної сили можуть бути переглянуті за новоявленими обставинами.
Нововиявленими обставинами вважаються:
1)штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка потерпілого підозрюваного обвинуваченого , на яких ґрунтується вирок;
2)зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження;
3)скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку, ухвали, що належить переглянути;
4) визнання Конституційним судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом;
5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали що належить переглянути.
Обставини, передбачені пунктами 2 і 3 частини другої цієї статті повинні бути встановлені вироком суду що набрав законної сили, а при неможливості ухвалення вироку - підтверджені матеріалами розслідування. Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами у разі прийняття нових законів інших нормативно-правових актів якими скасовані закони та інші нормативно - правові акти, що діяли на час здійснення провадження, не допускається.
Тобто, обов`язковою умовою розгляду справи за нововиявленими обставинами є те, що обставини, які наводяться як підстава для поновлення справи, повинні бути абсолютно новими, раніше невідомими слідчим органам і суду, такими, що у матеріалах справи не висвітлені і потребують окремого розслідування.
Як вбачається із заяви ОСОБА_7 , останній по суті не згодний з оцінкою доказів, які були предметом дослідження протягом судового розгляду як у суді апеляційної інстанції, так і у суді касаційної інстанції.
Доводи ОСОБА_7 про те, що суд не надав належну оцінку показанням свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , потерпілої ОСОБА_10 і допустив неповне з`ясування обставин справи по суті є його незгодою з тією оцінкою доказів, яку надав суд в вироку. Тобто, такі доводи не є підставою для перегляду вироку за нововиявленими обставинами.
Судом з`ясовано, що в основу обвинувального вироку покладені послідовні показання засуджених, потерпілих ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , які взаємоузгоджуються з іншими доказами в кримінальному провадженні. Покликання і аналіз цих показань потерпілих та свідків, які не були очевидцями вчиненого злочину, відповідають вимогам закону. Про обґрунтованість і узгодженість покладання цих показань в основу обвинувального висновку зазначено в ухвалі касаційної інстанції. Незгода ОСОБА_7 з такою оцінкою не є підставою для перегляду вироку за нововиявленими обставинами. Позиція засудженого, який по спливу 17 років вказує про імовірність показань сусідів як свідків, що можуть вказати на його перебування вдома і непричетність до злочину, за який він відбуває покарання, не заслуговує на увагу суду і є голослівною.
Суди апеляційної та касаційної інстанції надали оцінку щодо законності, належності та допустимості всіх доказів, зазначаючи про їх логічність і належну правову оцінку. Всі ці докази були предметом дослідження судом, були відомі суду на час судового розгляду та не можуть вважатись нововиявленими.
Оскільки на підтвердження доводів існування істотних обставин для перегляду вироку заявником суду не надано, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_7 про перегляд вироку за нововиявленими обставинами у зв`язку безпідставністю та необґрунтованістю.
При цьому, суд керується принципом юридичної визначеності, відповідно до якого жодна із сторін не має права вимагати перегляду остаточного і обов`язкового судового рішення лише з метою повторного слухання та ухвалення нового рішення у справі. Відхилення від цього принципу можна виправдати лише наявністю обставин суттєвого і непереборного характеру.
Керуючись ст.ст. 459-467 КПК України, колегія суддів
п о с т а н о в и л а:
Заяву ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Львівської області від 15.05.2002 року залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова протягом 7 днів після її проголошення.
Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3