Єдиний унікальний номер 185/9578/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 січня 2018 року. Павлоградський міськрайонний суд

Дніпропетровської області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі прокурора ОСОБА_2 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого
ОСОБА_6 ,

секретаря ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0002882 від 20.10 2017 року за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця міста Павлограда, Дніпропетровської області,

українця, громадянина України, з неповною середньою

освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та

проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Павлограда, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 02.10.2017 року, приблизно о 18.00 годині, гуляв спільно з ОСОБА_4 на селищі «ПЗТО» м. Павлограда. В ході прогулянки до них приєднався малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який при собі мав мобільний телефон марки «Nomi i 4510», білого кольору. В цей часу у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виник злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб. Після чого, в той же день, 02.10.2017 року ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_4 дочекались, поки ОСОБА_5 піде за адресою свого мешкання, та обігнавши останнього, приблизно о 20.25 годині, зайшли до гуртожитку, в якому той мешкає, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 та стоячи біля сходинок, що ведуть на верхні поверхи гуртожитку, почали там чекати на останнього. Почувши, як ОСОБА_5 зайшов до середини гуртожитку, почав рухатись в їх напрямку, дочекавшись, поки той з ними зрівняється, приблизно о 20.30 годині ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_3 , заздалегідь розподілив ролі, згідно яких ОСОБА_4 , реалізуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, згідно попередньої домовленості підійшов до ОСОБА_5 та усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом незаконного збагачення за рахунок чужого майна, з метою присікти можливий опір зі сторони ОСОБА_5 , обома руками схопив останнього за ноги, тим самим, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне, протиправне, відкрите заволодіння чужим майном, ігноруючи волю потерпілого ОСОБА_5 , з корисливих мотивів, з метою наживи, умисно, відкрито, розуміючи незаконність і протиправність своїх дій, але не бажаючи відмовлятися від своїх злочинних намірів, усвідомлюючи те, що даний злочин він скоює в умовах очевидності, із корисних спонукань, утримуючи неповнолітнього потерпілого за ноги, почав тягнути на себе. ОСОБА_5 не втримався на ногах та впав на підлогу на спину, при цьому відчув фізичний біль. В свою чергу ОСОБА_3 підійшов до лежачого на підлозі ОСОБА_5 та згідно попередньої домовленості, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне, протиправне, відкрите заволодіння чужим майном, ігноруючи волю неповнолітнього потерпілого, з корисливих мотивів, з метою наживи, умисно, відкрито, розуміючи незаконність і протиправність своїх дій, але не бажаючи відмовлятися від своїх злочинних намірів, усвідомлюючи те, що даний злочин він скоює в умовах очевидності, із корисних спонукань, нахилився над ОСОБА_5 та почав виривати в нього з правої руки мобільний телефон марки «Nomi i 4510» ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 , білого кольору. Потерпілий ОСОБА_5 , почав чинити опір, а саме міцно утримувати в правій руці свій мобільний телефон. Проте ОСОБА_3 з метою присікання опору зі сторони потерпілого, вкусив останнього за палець правої руку, при цьому потерпілий ОСОБА_5 відчув фізичний біль та був вимушений послабити руку, в якій тримав мобільний телефон. Надалі ОСОБА_3 вихопив з його правої руки мобільний телефон «Nomi i 4510» ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 , білого кольору. Своїми злочинними діями ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_4 спричинили потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку на суму 1416,96 грн. (згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №5213 -17 від 27.11.2017 року). Після чого, ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зникли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, та суду пояснив, що з обставинами, які зазначені в обвинувальному акті, він повністю згоден. Дійсно 02.10.2017 року о 18.00 годині він гуляв з товаришем ОСОБА_4 на селищі «ПЗТО» м. Павлограда. В цей час до них приєднався ОСОБА_5 , у якого з собою був мобільний телефон білого кольору. Він та ОСОБА_4 дочекались, поки ОСОБА_5 зайшов до гуртожитку, напали на останнього та забрали мобільний телефон. У скоєному він щиро кається, та просить пробачення у потерпілого.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, та суду пояснив, що з обставинами, які зазначені в обвинувальному акті, він повністю згоден, та згоден з показами ОСОБА_3 , які той давав у судовому засіданні.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 , суду показав, що згоден з показами обвинувачених, які ті надали в судовому засіданні.

Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що про обставини, які зазначені в обвинувальному акті, їй розповів її син. На даний час їй ОСОБА_3 частково відшкодована шкода, претензій до обвинувачених вона не має, та просить суд не позбавляти останніх волі.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин які ніким не оспорюються.

Допитавши обвинувачених, кожного окремо, неповнолітнього потерпілого, його законного представника, суд вважає, що обвинувачені, кожен окремо, винні у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Дії обвинувачених кожного окремо кваліфікуються за ч.2 ст. 186 КК України.

Під час визначення покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, осіб винних, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, який відноситься до категорії тяжких, раніше не судимий, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, вину визнав у повному обсязі, шкоду відшкодував.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, який відноситься до категорії тяжких, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, має неповнолітню доньку - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вину визнав у повному обсязі.

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинувачених, кожного окремо, є щире каяття, у ОСОБА_3 ще й відшкодування шкоди.

Згідно ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинувачених, кожного окремо, не встановлено.
Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винної та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженою, так і іншими особами, а також не має на меті фізичних страждань або принизити людську гідність.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 кожному окремо покарання у межах санкції ч.2 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , кожному окремо суд враховує дані про осіб обвинувачених, а саме те, що вони щиро розкаялися в скоєнні злочину, скоїли кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, але тяжких наслідків не настало, шкоду відшкодовано. В сукупності суд приходить до висновку, що виправлення обвинувачених можливе без ізолювання від суспільства, та вважає можливим відповідно до ст.75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, протягом якого вони не скоять нового злочину, та виконають покладені на них обов`язки, передбачені п. 1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України.

Дане покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених, та попередження вчинення ними злочинів.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 198 (сто дев`яносто вісім) грн., слід стягнути солідарно з обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь держави.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на один рік, з виконанням обов`язків, передбачених п. 1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді особистого зобов`язання не продовжувався.

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на один рік, з виконанням обов`язків, передбачених п. 1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання не продовжувався.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 198 (сто дев`яносто вісім) грн.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1 .