Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2098/17
Провадження № 1-кп/376/143/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"11" вересня 2017 р. Сквирський районний суд Київської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Сквира кримінальне провадження №0000399 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, працюючого заступником начальника охорони ТОВ «Агрофірма Колос», раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України,

встановив:

27.05.2017 року від оператора лінії 102 до Сквирського ВП надійшло повідомлення від начальника охорони ТОВ «Агрофірма Колос» ОСОБА_6 про те, що 27.05.2017 року близько 04 год. на його мобільний номер телефону зателефонував його заступник ОСОБА_3 , та повідомив що 26.05.2017 року близько 24 год. невідомі особи пошкодили службовий автомобіль марки ВАЗ 21102, д.н.з НОМЕР_1 , та вчинили крадіжку форменого одягу та динаміків «Маяк», які належать останньому.
27.05.2017 року вказані відомості внесені до ЄРДР за №0000239 за ч.1 ст.185 КК України.
27.05.2017 року в період часу з 14 год. 10 хв. по 14 год. 55 хв. в якості свідка було допитано ОСОБА_3 та письмово попереджено про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, передбачених ст.384 КК України. Також, було роз`яснено обов`язок давати правдиві покази про відомі йому обставини вчиненого правопорушення. Надалі ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи неправдивість своїх показань як свідка, бажаючи дати саме такі показання з особистих мотивів, надав завідомо неправдиві відомості про таємне викрадення майна та пошкодження автомобіля невідомими особами. Після проведення допиту ОСОБА_7 підписав протокол допиту свідка, в якому власноручно написав, що інформація зазначена в ньому записана вірно та ним прочитана.
В ході досудового розслідування було встановлено, що речі з автомобіля ніхто не викрадав, а автомобіль пошкодив сам ОСОБА_3 та повідомив ОСОБА_6 про те, що це невідомі особи, та дав завідомо неправдиві покази, з мотиву не бажання нести відповідальність за пошкодження авто.
Між прокурором, підозрюваним ОСОБА_3 та захисником ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування справи, укладено угоду про визнання винуватості.

Вирішуючи питання про можливість затвердження цієї угоди суд приходить до такого висновку.

Відповідно до статті 472 КПК України сторони узгодили міру покарання ОСОБА_3 не виходячи за межі загальних засад призначення покарання, встановлених КК України. При цьому було враховано ступінь тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, особу винуватого і обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора, підозрюваного або обвинуваченого.

Прокурор, обвинувачений та захисник просять суд затвердити угоду про визнання винуватості.

Перевіривши вказану угоду, заслухавши думку учасників підготовчого провадження, суд вважає, що укладення угоди є добровільним та відповідає вимогам ст.469, 472 КПК України і може бути затверджена судом.

Кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України не є особливо тяжким, внаслідок його вчинення не було завдано шкоди правам та інтересам окремих громадян та/або інтересам юридичних осіб.

Укладенню угоди передувало досягнення домовленості між сторонами, зміст яких відображено в угоді. Зокрема, це беззастережне визнання ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України. Тобто, між прокурором та підозрюваним досягнуто домовленість про співпрацю, що позитивно характеризує його особу та свідчить про щире каяття у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Кваліфікація дій ОСОБА_3 не оспорюється, отже суд вважає доведеним, що його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.384 КК України, як завідомо неправдиве показання свідка під час провадження досудового розслідування.

Сторони узгодили покарання ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України, у виді двох років обмеження волі. Відповідно до ст. 75 КК України з випробуванням, визначивши іспитовий строк тривалістю один рік і покладенням обов`язків, передбачених п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.
Суд, роз`яснивши ОСОБА_3 права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим та згоден на призначення покарання, узгодженого з прокурором, переконався в тому, що ОСОБА_3 цілком розуміє наслідки затвердження угоди, зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Після перевірки угоди на відповідність діючому законодавству та за відсутності зазначених у ст. 474 КПК України підстав для відмови в її затвердженні, суд вважає за необхідне угоду про визнання винуватості затвердити.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.
Керуючись ст. 314,369-374,468-470,472-476 КПК України, суд, -

засудив:

Затвердити угоду, укладену 30 серпня 2017 року між начальником Сквирського відділу Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області, радником юстиції ОСОБА_2 , захисником ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 про визнання ним винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України.

Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч.1 ст.384 КК України на два роки обмеження волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, визначивши іспитовий строк тривалістю один рік.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Сквирський районний суд, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1