Провадження № 1-кс/761/8271/2015
У Х В А Л А
Іменем України
03 липня 2015 року

слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участю:

заявника ОСОБА_2

слідчого ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_2 про скасування арешту з майна, по кримінальному провадженню № 0000261-

В С Т А Н О В И В :
24 червня 2015 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_2 про скасування арешту з майна, по кримінальному провадженню № 0000261.

Клопотання мотивовано тим, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05.08.2014 року ОСОБА_2 було звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.367 КК України на підставі ст.49 КК України та закрито кримінальне провадження, яке внесено в ЄРДР за №0007604 від 22.07.2014 року, проте судом не було вирішено питання про зняття арешту, яке було накладене на його майно під час досудового слідства в 2008 році та не вирішено питання про повернення грошових коштів та матеріальних цінностей, які були вилучені в заявника під час затримання та проведення досудового слідства. Зазначене питання виникло в зв`язку з тим, що при виділенні матеріалів кримінального провадження відносно заявника в окреме провадження, а в подальшому закриття зазначеного кримінального провадження, за клопотанням прокуратури Шевченківського району м. Києва, слідчою не були додані матеріали які б свідчили про накладення арешту на майно заявника та вилучення в нього грошових коштів та інших матеріальних цінностей. Після винесення ухвали про закриття кримінального провадження відносно заявника, останній звернувся до слідчого управління Шевченківського РУ ГУ МВС України з заявою про вирішення питання про зняття арешту з майна та повернення грошових коштів та інших матеріальних цінностей, однак отримав відмову в вирішенні даного питання в якій зазначалося, що вирішення зазначеного питання знаходиться в компетенції суду.
12.11.2015 року заявник звернувся з відповідною заявою до Шевченківського районного суду м. Києва. 14.01.2015 року ухвалою вказаного суду заяву було задоволено, однак ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 03.03.2010 року ухвала суду першої інстанції було скасовано, а зазначену справу направлено на новий розгляд до Шевченківського районного суду м, Києва. В своїй ухвалі апеляційний суд м. Києва посилався на те, що судом першої інстанції не були досліджені матеріали, які б свідчили про накладення арешту на майно заявника та вилучення грошових коштів та інших матеріальних цінностей.
При новому розгляді Шевченківським районним судом м. Києва були витребувані та досліджені матеріали кримінального провадження, яке внесене до ЄРДР №0000261 та встановлено факт накладення арешту на майно заявника, вилучення в нього грошових кошті та інших матеріальних цінностей.
У судовому засіданні заявник свою заяву повністю підтримав та просив її задовольнити.

Захисник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_4 просив задовольнити скаргу, оскільки кримінальне провадження щодо ОСОБА_2 було закрито, а майно не було повернуто через бездіяльність слідчої ОСОБА_3 .

Слідчий ОСОБА_3 проти скарги не заперечила, зазначила що не має підстав для неповернення майна ОСОБА_2 .

Суд, вислухавши думки учасників судового розгляду, вивчивши матеріали скарги, приходить до висновку, що скарга ОСОБА_2 про скасування арешту з майна, по кримінальному провадженню № 0000261 підлягає до задоволення виходячи з наступного.

З матеріалів клопотання вбачається, що арешт на майно ОСОБА_2 накладався під час досудового слідства в кримінальній справі 24-258 в 2008 році.

Згідно п. 9 розділу 11 «Перехідних положень» КПК України: «Запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом».

Таким чином, скасування прийнятих по справі відповідно до КПК України в редакції 1960 року арештів, повинно відбуватись відповідно до вимог КПК України 1960 року.

Відповідно до ст. 404 КПК України 1960 року, якщо у виправданого або у особи, щодо якої справа закрита, були вилучені документи, цінності та інші предмети чи був накладений арешт на майно, копію вироку, що набрав законної сили, направляються відповідним органам для повернення вилучених документів, цінностей та інших предметів, а також для зняття арешту з майна.

Проте питання про повернення майна під час винесення рішення про закриття кримінального провадження не було вирішено.

Відповідно до ч. 6 ст. 126 КПК України 1960 року накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Таким чином, з урахуванням того, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05.08.2014 року ОСОБА_2 було звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 367 КК України на підставі ст. 49 КК України та закрито кримінальне провадження, яке внесено в ЄРДР за №0007604 від 22.07.2014 рокута той факт що питання про скасування арешту з майна та повернення його ОСОБА_2 вирішено не було, суд вважає, що не має жодних підстав для існування арешту на майно, яка належить ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 126, 404, 409 КПК України 1960 року; п. 9 розділу 11 «Перехідні положення» КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_2 про скасування арешту з майна, по кримінальному провадженню № 0000261 - задовольнити.

Зобов`язати слідчого СВ ГУ РУ МВС України в м. Києві ОСОБА_3 скасувати арешт на майно, яке належить ОСОБА_2 та повернути йому вилучені під час досудового слідства грошові кошти та інші матеріальні цінності.

На ухвалу судді протягом п`яти діб з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду м. Києва.

Слідчий суддя ОСОБА_1