Єдиний унікальний номер 234/8861/17
Номер провадження 11-кп/775/866/2017

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2017р. колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні у м. Артемівську Донецької області апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 (далі захисник), на вирок Краматорського міського суду Донецької області від 14.08.2017 р., яким обвинуваченого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Староварварівка Олександрівського району Донецької області, громадянина України, раніше неодноразово судимого, який мешкає у АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.260 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) років та на підставі ст. 71 КК України приєднано не відбуту частину покарання за вироком Краматорського міського суду від 01.08.2013р., із застосуванням ст. 72 КК України у виді позбавлення волі строком 1( один) місяць і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 1 (одного) місяця,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Краматорського міського суду Донецької області від 14.08.2017 р., обвинуваченого ОСОБА_6 (далі обвинуваченого) визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.260 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) років та на підставі ст. 71 КК України приєднано не відбуту частину покарання за вироком Краматорського міського суду від 01.08.2013р., із застосуванням ст. 72 КК України у виді позбавлення волі строком 1( один) місяць і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 1 (одного) місяця.

Обвинуваченого визнано винуватим у тому, що він у період відбуття строку умовно-дострокового звільнення, діючи з прямим умислом, тривалий час в період з 01 червня 2014 року по 20 червня 2014 року включно приймав активну участь в діяльності непередбаченого законом збройного формування, що супроводжувалось вчиненням опору представникам влади.

На зазначений вирок захисником обвинуваченого подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі захисник:

-вважає, що вирок суду першої інстанції надто суворий та такий, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винуватого, суд не в повній мірі врахував обставини, що пом`якшують покарання, а саме активне сприяння розкриттю злочину, наявність працевлаштування обвинуваченого, двох неповнолітніх дітей, тощо та не призначив йому більш м`яке покарання із застосуванням ст. 75 КК України;

- вказує, що вирок є незаконним та необґрунтованим через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, є несправедливим через суворість, що є підставою для зміни рішення;

- прохає змінити вирок суду першої інстанції та застосувати до обвинуваченого положення ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку у 3 (три) роки.

Про час, дату та місце розгляду апеляційної скарги захисника на оскаржуваний вирок учасники судового провадження повідомлені належним чином, проте захисник ОСОБА_5 до суду апеляційної інстанції не з`явилась, обвинувачений ОСОБА_6 прохав апеляційну скаргу захисника розглянути у відсутності захисника.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі, прохав змінити вирок суду першої інстанції та застосувати до нього положення ст.ст. 75, 76 КК України, думку прокурора ОСОБА_8 , який вважав вирок законним та обґрунтованим, прохав залишити його без змін, колегія суддів дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги захисника обвинуваченого, належить відмовити за таких підстав.

Фактичні обставини справи та кваліфікація дій обвинуваченого не оскаржуються, тому на підставі ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок в межах апеляційних вимог.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначити покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Що стосується покарання, призначеного обвинуваченому, то на думку колегії суддів, воно відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Так, суд першої інстанції призначив покарання обвинуваченому у межах встановлених у санкції ст. 260 ч.2 Особливої частини Кримінального Кодексу України, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

При цьому суд першої інстанції на основі всебічного врахування фактичних обставин справи в їх сукупності, визначив ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, який відноситься до тяжких злочинів у сфері злочинів проти громадської безпеки, при цьому врахував індивідуальний її ступінь та дав її оцінку у вироку.

Також при призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції врахував особу винного, а саме те, що він раніше неодноразово судимий, вчинив злочин у період відбуття строку умовно-дострокового звільнення, офіційно працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, перебуває на обліку з 2006р. у міському наркологічному диспансері м. Краматорська з діагнозом «синдром залежності внаслідок вживання алкоголю», позитивно характеризується за місцем мешкання, в тому числі й за злочини проти громадської безпеки, наявність однієї кваліфікуючої ознаки, спосіб вчинення обвинуваченим злочину, а також обставину, що пом`якшує покарання щире каяття.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про те, що при призначенні обвинуваченому покарання судом не були враховані обставини, що пом`якшують його покарання, а саме визнання своєї винуватості, активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні неповнолітніх дітей, працевлаштування та позитивну характеристику за місцем проживання, то вони, на думку колегії суддів, є непереконливими та спростовуються наведеним вище. Що стосується інших обставин, які на думку захисника не були враховані судом, як пом`якшуючі покарання обвинуваченого, то вони, на думку колегії суддів, обґрунтовано не були визнані судом, як пом`якшуючі з огляду на вимоги ст. 66 ч.2 КК України, оскільки визнання обставин, які не зазначені в ст. 66 ч.1 КК України пом`якшуючими покарання, є правом суду, а не його обов`язком. Проте всі зазначені захисником обставини були враховані судом при призначенні обвинуваченому мінімального покарання, передбаченого санкцією ст.260 ч.2 КК України.

Враховуючи наведене вище, на думку колегії суддів, суд першої інстанції законно та обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе тільки при призначенні йому покарання, пов`язаного з позбавленням волі та, що саме таке покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, та підстав для пом`якшення покарання не вбачається.

Таким чином, вирок суду першої інстанції відносно обвинуваченого ОСОБА_6 є законним, обґрунтованим, вмотивованим та справедливим в частині призначення обвинуваченому покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 418 КПК України,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Краматорського міського суду Донецької області від 14.08.2017 р., яким обвинуваченого ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.260 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) років та на підставі ст. 71 КК України приєднано невідбуту частину покарання за вироком Краматорського міського суду від 01.08.2013р., із застосуванням ст. 72 КК України у виді позбавлення волі строком 1( один) місяць і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 1 (одного) місяця залишити без задоволення.

Вирок Краматорського міського суду Донецької області від 14.08.2017 р., яким обвинуваченого ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.260 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) років та на підставі ст. 71 КК України приєднано не відбуту частину покарання за вироком Краматорського міського суду від 01.08.2013р., із застосуванням ст. 72 КК України у виді позбавлення волі строком 1( один) місяць і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 1 (одного) місяця залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: