Дата документу Справа № 314/2822/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/293/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 314/2822/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.81 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (дистанційно),

представника колонії ОСОБА_8 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 вересня 2017 року,

в с т а н о в и л а:
ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 вересня 2017 року відмовлено у задоволенні подання державної установи «Кам`янська виправна колонія (№101)» щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, до Вільнянського районного суду від державної установи «Кам`янська виправна колонія (№101)» надійшло клопотання, погоджене з спостережною комісією при Вільнянській районній державній адміністрації Запорізької області, про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , згідно якого засуджений з 20.06.2015 року відбуває покарання у державній установі «Кам`янська виправна колонія (№101)». Адміністрація державної установи «Кам`янська виправна колонія (№101)» вважала, що засуджений став на шлях виправлення і просила суд про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 .

Відмовляючи в задоволенні подання, суд першої інстанції встановив, що під час відбування покарання у державній установі «Кам`янська виправна колонія (№101)» засуджений ОСОБА_7 протягом всього часу відбування покарання 2015-2017 роки був працевлаштований лише протягом одного місяця, а саме у жовтні 2016 року, що є дуже незначним; згідно медичної довідки, наданої установою виконання покарань щодо стану здоров`я засудженого ОСОБА_7 , останній є практично здоровим, працездатним без обмежень, та прийшов до висновку, що поведінка засудженого за весь час відбування ним покарання у вигляді позбавлення волі у своїй сукупності не дає підстав вважати, що ОСОБА_7 довів своє виправлення, оскільки протягом 2015-2017 років не працював, що свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений вважає рішення районного суду несправедливим та необ`єктивним. Зазначає, що він прибув до колонії у травні 2015 року та з перших днів перебування у колонії працював днювальним. Також зазначає, що він постійно дотримувався режиму та розпорядку дня, був редактором стінгазети, приймав активну участь у заходах з благоустрою та ремонту відділення. Має дружину та доньку, 2016 року народження, які є переселенцями із зони АТО та потребують його допомоги. 15 червня 2017 року у нього відкрилась пільга за ст. 81 КК України. 14 липня 2017 року його характеристику було розглянуто у його присутності комісією адміністрації колонії та прийнято рішення, що він став на шлях виправлення, працював та заслуговує на застосування до нього ст. 81 КК України. Між тим, суд першої інстанції прийняв рішення про відмову у застосуванні ст. 81 КК України у зв`язку з тим, що бухгалтерія колонії не підтвердила, що він працював. Крім того, зазначає, що за 2 роки 6 місяців він має 4 заохочення на 1 зняте порушення.

Враховуючи викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про сутність судового рішення та аргументи скарги; засудженого, який підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольни і звільнити його умовно-достроково; прокурора, яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги, вважала ухвалу суду законною і обґрунтованою; представника колонії, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Вимогами ч. 2 ст. 67 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким" рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому, суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно-корисної праці.

Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни.

Як випливає з матеріалів справи, ОСОБА_7 засуджений 18.03.2015 року Великоновосілківським районним судом Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України йому було частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком суду від 03.09.2014 року та остаточно призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. Кінець строку відбування покарання за цим вироком припадає на 15.08.2018 року.

Згідно характеристики, на підставі якої адміністрація державної установи «Кам`янська виправна колонія (№101)» Міністерства юстиції України, звернулася з поданням до районного суду про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , останній вимоги режиму відбування покарання не порушував, стягнень не має. За сумлінну поведінку і ставлення до праці чотири рази заохочувався правами начальника установи; один раз допустив порушення встановлених законодавством заборон, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності. Підтримує взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. Дотримується правомірних відносин з персоналом установи. Приймає участь у роботах із самообслуговування. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться завжди сумлінно. Дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
Відповідно до ст. 123 Кримінально-виконавчого кодексу України бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу: «Правова просвіта» і «Підготовка до звільнення».
Однак, відмовляючи в поданні, суд фактично побудував свій висновок про те, що ОСОБА_7 не довів своє виправлення констатацією того, що засуджений ОСОБА_7 протягом всього часу відбування покарання 2015-2017 роки був працевлаштований лише протягом одного місяця, а саме у жовтні 2016 року, що, на думку суду, було дуже незначним, при цьому не встановив усі обставини, які мають значення для вирішення вказаного питання.

Так, в судовому засідання надав пояснення представник адміністрації колонії в.о. начальника відділення №8 ОСОБА_8 , який показав суду, що ОСОБА_7 був працевлаштований на виробництві тільки один місяць не через небажання засудженого працювати, а з огляду на відсутність у нього професійних навичок для виконання відповідної роботи. Разом з тим, із самого початку відбування покарання у вказаній колоній, ОСОБА_7 призначався до виконання обов`язків днювального по відділенню. До того ж, ОСОБА_7 неодноразово залучався до виконання до робіт з благоустрою колонії і прилеглої до неї території, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених. Обов`язки днювального і виконання вищевказаних робіт не підпадають під критерії працевлаштування (оскільки є неоплачуваними), тому про це і не було зазначено у довідці (табелі), однак виконуючи їх, особа виконує певні дії (чергує, працює, а не вільно проводить час), які мають схожі ознаки зі службою, роботою чи працею. Саме за сумлінне ставлення до праці щодо ОСОБА_7 були застосовані заохочувальні заходи (за сумлінну поведінку і ставлення до праці). Підтвердив також, що засуджений був редактором стінгазети, але відомості про це в характеристиці зазначені не були.

Представник колонії вважав, що ОСОБА_7 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Враховуючи вказані обставини, позитивну характеристику засудженого, те, що він бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу: «Правова просвіта» і «Підготовка до звільнення» і у самодіяльних організаціях, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 вересня 2017 року щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню із постановленням нової ухвали, якою подання адміністрації державної установи «Кам`янська виправна колонія (№101)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 вересня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні подання державної установи «Кам`янська виправна колонія (№101)» щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасувати.

Постановити нову ухвалу якою подання державної установи «Кам`янська виправна колонія (№101)» щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити, застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання строком на 6 місяців 10 днів.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4