Дата документу Справа № 337/940/17
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-сс/778/59/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 337/4864/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали провадження за апеляційними скаргами прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_9 , підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2017 року,
в с т а н о в и л а:
ухвалою слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_7 .

Застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, шляхом заборони залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, у період з 23 грудня 2017 року по 15 лютого 2018 року.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк до 15.02.2018 року наступні обов`язки:

- прибувати за викликом слідчого до СВ Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області за першим викликом і у призначений час;

- не залишати своє житло АДРЕСА_1 , цілодобово без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснено ОСОБА_7 положення норми ч. 5 ст. 181 КПК України, у відповідності до якої, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

В разі невиконання покладених обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Згідно зі змістом судового рішення, 22.12.2017 року до Хортицького районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_7 , якому 15.12.2017 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Підозра щодо вчинення кримінального правопорушення саме ОСОБА_7 обґрунтована доказами, зібраними під час досудового розслідування.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя вважала, що у судовому засіданні прокурором не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам, зазначеним у клопотанні, відтак відсутні підстави для застосування до ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Між тим, враховуючи обсяг пред`явленої ОСОБА_12 підозри, обставини, встановлені у судовому засіданні, слідчий суддя дійшла висновку про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю. На переконання слідчого судді, даний запобіжний захід спростує ризик переховування підозрюваного від органу досудового слідства та унеможливить інший вплив на хід досудового розслідування.

Зважаючи на викладене і відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, слідчий суддя вважала, що для запобігання ризику, передбаченому п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, буде достатньо і доцільно застосувати до ОСОБА_13 більш м`який запобіжний захід, а саме - домашній арешт, із забороною покидати житло цілодобово, що буде запобігати ризику, передбаченому п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, з покладенням на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язків, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою та невмотивованою. Так, судом належним чином не враховано, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 3 до 6 років. Крім того, на розгляді Гуляйпільського районного суду Запорізької області знаходиться обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 146 та ч. 2 ст. 189 КК України. Більш того, на розгляді Хортицького районного суду м. Запоріжжя знаходиться обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 189 КК України. В рамках вказаного кримінального провадження 27.06.2017 року ОСОБА_7 обрано запобіжний захід домашній арешт, який продовжено до 18.12.2017 року. Проте, не зважаючи на це, ОСОБА_7 30.11.2017 року вчинив новий тяжкий злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, що свідчить про систематичність та впевненість останнього у безкарності своїх дій. Таким чином, обраний запобіжний захід (домашній арешт) не досягнув своєї мети та не запобіг ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а отже обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0002677 від 30.11.2017 року за ч. 3 ст. 185 КК України є безпідставним.
На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу про застосування до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
В апеляційній скарзі підозрюваний вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, при її винесенні судом першої інстанції мало місце неповнота дослідження обставин справи, що спричинило невідповідність висновків суду фактичним обставинам. Так, слідчим суддею в обґрунтування обрання запобіжного заходу зазначено те, що він підозрюється у вчиненні злочину, який законом віднесено до категорії тяжких злочинів. Однак, з такою позицією слідчого судді неможливо погодитися, оскільки тяжкість злочину є недостатнім для обрання настільки суворого запобіжного заходу. Твердження суду про можливість вчинення абстрактних злочинів є недопустимим, а відтак, на них неможливо обґрунтовувати обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, в клопотанні про обрання запобіжного заходу вказані абстрактні припущення, котрі жодним чином не підтверджені належними доказами, що наявні декілька ризиків. Припущення, що він буде вчиняти кримінальні правопорушення жодним чином не підтверджені. У судовому засіданні даних про те, що він намагався чи намагатиметься ухилитися від слідства або перешкоджати встановленню істини по даному кримінальному провадженню не було встановлено. Так, з матеріалів провадження вбачається, що він має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за яким позитивно характеризується, мешкає разом із дружиною та дітьми, на його утриманні перебуває троє дітей двоє з котрих є малолітніми, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, офіційно працевлаштований, за місцем роботи гарно характеризується, судимостей не має, користується повагою серед друзів, є годувальником родини. Обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є занадто суворим, оскільки це поставить його родину на межу жебракування його дружина хоча і приватний підприємець, проте має сезонну роботу, крім того, вона є інвалідом та їй періодично потрібна медична допомога та ліки. Крім того, вказує, що підозра є сфабрикованою та необґрунтованою, оскільки ґрунтується на неправдивих показах так званого «потерпілого». Слідчим суддею не перевірено обґрунтованість підозри. Судом порушено вимоги статті 194 КПК України, а саме перевірка належності та допустимості доказів для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім цього, зазначає про відсутність ризиків, які слідчий суддя вважала наявними та обґрунтованими. В ухвалі слідчого судді зазначені ризики без конкретного їх обґрунтування. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Прокурором в судовому засіданні також не доведено жодного із ризиків, вказаних у клопотанні. В свою чергу, не визнання ним вини не може бути підставою для обрання запобіжного заходу.
На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу слідчого судді про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційних скарг; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора і заперечувала проти доводів апеляційної скарги підозрюваного; підозрюваного та його захисника, які в свою чергу підтримали апеляційну скаргу підозрюваного і заперечували проти доводів апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги прокурора і підозрюваного задоволенню не підлягають.
Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

В оскаржуваній ухвалі слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України враховано наявність обґрунтованої підозри, перевірені обставини щодо існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також оцінено сукупність обставин, які враховуються при обранні обмежувальних свободу заходів, зокрема, можливість переховуватись від органів досудового розслідування, а в подальшому від суду з метою уникнення кримінального покарання; знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілих чи свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання, поставлене слідчим у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя врахувала вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий суддя погодилась з існуванням тільки одного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, а саме можливого вчинення іншого кримінального правопорушення.

Доводи прокурора в апеляційній скарзі про існування ризиків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 177 КПК України є лише припущенням. Позиція з цього приводу в ухвалі слідчого судді належним чином обґрунтована та вмотивована і колегія суддів з нею погоджується.

Зважаючи на обставини, встановлені у судовому засіданні, зокрема, вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкості покарання, міцності соціальних зв`язків підозрюваного, наявності постійного місця проживання, стан здоров`я, його репутацію, обставини досудового розслідування, беручи до уваги мету і підстави застосування запобіжних заходів, що передбачені ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшла висновку про доцільність застосування до підозрюваного запобіжного заходу менш суворого, ніж утримання під вартою (про який клопотав слідчий), у вигляді домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, що може в достатній мірі гарантувати усунення або ж суттєве зменшення встановленого ризику.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 слідчий суддя прийшла до висновків, які колегія суддів вважає обґрунтованими і такими, що узгоджуються з вимогами кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідають практиці Європейського суду з прав людини.

Таким чином, залишаючи без задоволення клопотання слідчого, слідчий суддя, з дотриманням вимог ст.ст. 177, 178 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінила всі обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу, належним чином мотивувала своє рішення, вказавши в ухвалі про наявність ризиків, вказаних в клопотанні.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.

При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих відомостей повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що на час звернення до слідчого судді, слідчий у своєму клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не довів обставини, які безперечно виправдовують обмеження права ОСОБА_7 на свободу.

Доводи прокурора про те, що слідчий суддя не врахувала той факт, що ОСОБА_7 в рамках інших кримінальних проваджень порушив умови запобіжного заходу і знову вчинив кримінальне правопорушення, є необґрунтованими.

Так, той факт, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень в рамках інших кримінальних проваджень, в сукупності із фактом, що раніше ОСОБА_7 притягався до відповідальності (в силу ст. 89 КК України є не судимий) свідчить про існування встановленого слідчим суддею ризику (можливість вчинення нового кримінального правопорушення), однак не свідчить, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти цьому ризику. Вказівка прокурора в апеляційній скарзі на предмет вчинення ОСОБА_7 нового тяжкого злочину в той час, коли раніше йому було обрано запобіжний захід, з огляду на презумпцію невинуватості, на теперішній стадії процесу є хибною, оскільки останній на теперішній час тільки підозрюється у вчиненні цього злочину.

Доводи про порушення умов запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках іншого кримінального провадження як ті, які, на думку прокурора, свідчать про незаконність ухвали слідчого судді, колегія суддів не приймає, оскільки ці обставини (порушення умов запобіжного заходу в рамках іншого кримінального провадження) не є предметом цього провадження, і знову таки, з огляду на презумпцію невинуватості, вважати, що ОСОБА_7 умови запобіжного заходу було порушено, не можна.

До того ж, в рамках розгляду цього провадження слідчий суддя встановила запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, тоді як в рамках іншого кримінального провадження умови аналогічного запобіжного заходу були визначені на нічний час доби, що зайвий раз свідчить про врахування слідчим суддею усіх обставин, які є необхідними для прийняття правильного рішення під час встановлення заходів забезпечення кримінального провадження.

Щодо доводів апеляційної скарги підозрюваного слід зазначити, що практикою ЄСПЛ у справі «Екле проти Німеччини», визначено, що кримінальне обвинувачення може бути визначене як «офіційне повідомлення особі компетентним органом про те, що вона підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення».

Для визначення обґрунтованої підозри закон вимагає наявності обставин, що правопорушення, у якому підозрюється затриманий, повинно бути закріплено у кримінальному законі, та наявності фактів причетності особи до вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею належним чином перевірені доведеність наявної обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, у об`ємі як вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, виходячи із критеріїв «розумної підозри».

Виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_7 міг вчинити злочин, слідчий суддя оцінила надані стороною обвинувачення докази на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності.

Колегія суддів, дослідивши матеріали кримінального провадження та вислухавши прокурора і сторону захисту, щодо наявності та достатності доказів для обґрунтованості підозри, прийшла до висновку, що наведені в апеляційній скарзі доводи захисту, не дають підстав для прийняття іншого рішення ніж те, яке прийняв слідчий суддя при обранні відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Доводи підозрюваного про відсутність встановленого ризику можливого вчинення іншого кримінального правопорушення на підтвердження обґрунтованості підозри є безпідставними.

Обґрунтування наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України наведено вище.

Колегія суддів вважає, що докази, зазначені в клопотанні і перелічені в ухвалі слідчого судді, на даній стадії процесу підтверджують як обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, так і існування заявленого ризику.

З існуванням інших заявлених слідчим і прокурором ризиків слідчий суддя не погодилася, в обґрунтування прийнятого нею рішення на них не посилалась, тому в цій частині доводи апелянта є безпідставними.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:
апеляційні скарги прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_9 та підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та до останнього застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, шляхом заборони залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, у період з 23 грудня 2017 року по 15 лютого 2018 року, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України залишити без змін.
Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4