154/1992/17
1-кп/154/185/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2017 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимир-Волинський кримінальне провадження № 0000378, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 травня 2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Заріччя Володимир-Волинського району Волинської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 07.04.2000 року Володимир-Волинським міським судом Волинської області за ч.2 ст. 140, ч.3 ст.140 КК України (в редакції 1960 року) до 5 років позбавлення волі;
2) 19.05.2008 року Володимир-Волинським міським судом Волинської області за ч.1 ст. 162, ст.ст. 75, 76 КК України на 2 роки обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік, постановою Володимир-Волинського міського суду від 07.10.2008 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням призначеного за вироком суду від 19.05.2008 року;
3) 24.11.2008 року Володимир-Волинським міським судом за ч.2 ст. 186, ст.ст.71, 72 КК України на 4 роки 9 місяців позбавлення волі, звільненого 16.12.2011 року умовно - достроково від відбування невідбутої частини покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців 11 днів;

4) 17.02.2014 року Володимир-Волинським міським судом Волинської області за ч.3 ст.185 та ч.2 ст.190, ст.395, ст.ст.71, 72 КК України до 4 років позбавлення волі, 13 грудня 2016 року умовно-достроково звільненого від подальшого відбування невідбутої частини покарання терміном 11 місяців 7 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.15 - ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим, судимість не знята і непогашена у встановленому законом порядку, звільнений від відбування покарання умовно-достроково, на шлях виправлення не став і вчинив новий корисливий злочин.

Так, близько 11 години 02 травня 2017 року в селі Заріччя Володимир-Волинського району ОСОБА_4 , маючи на меті викрадення металобрухту із нежилого будинку, що розміщений по АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, через незачинені вхідні двері, проник у вказаний будинок, звідки повторно таємно намагався викрасти металобрухт чорних металів загальною вагою 18 кг, вартістю 72 грн. та рулон сітки ПВХ розміром 5x1,2 (6 кв. м.) вартістю 138 грн., належні ОСОБА_6 , чим міг заподіяти потерпілому майнову шкоду на загальну суму 210 гривень, однак злочин не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, не вчинивши усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки на місці події заснув та був затриманий потерпілим.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив факт та розповів про обставини вчинення ним 02 травня 2017 року замаху на викрадення металобрухту чорних металів із будинку потерпілого ОСОБА_6 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . За поясненнями обвинуваченого, викрадення даного майна він намагався вчинити шляхом проникнення в приміщення будинку через незачинені двері зазначеного будинку. Дані дії вчиняв у зв`язку з важким матеріальним становищем. Повідомив, що у скоєному щиро кається.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні участі безпосередньо не взяв, однак подав до суду заяву, згідно змісту якої до обвинуваченого ОСОБА_4 не має жодних претензій матеріального чи морального характеру, просив суд розглянути справу у його відсутність.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані у справі докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень в судовому засіданні доведена повністю і є достатньою для визнання його винуватим.

Таким чином, суд приходить до висновку, що умисні дії обвинуваченого підлягають кваліфікації за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, поєднаний із проникненням в приміщення.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, систематичність вчинення ним раніше кримінальних правопорушень, зокрема те, що починаючи із 2000 року його чотири рази було засуджено за вчинення корисливих злочинів із призначенням покарань у вигляді позбавлення волі на різні терміни. Не дивлячись на це ОСОБА_4 на шлях виправлення не став та продовжив свою злочинну діяльність, яка виразилась у вчиненні ним злочину повторно, що вказує на підвищену суспільну небезпеку особи обвинуваченого.

В той же час із врахування вимог ст.68 КК України, суд разом з іншими обставинами враховує ступінь здійснення ОСОБА_4 злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України, суд визнає активне сприяння розкриттю вчиненого правопорушення.

З врахуванням оцінки психічного ставлення обвинуваченого до вчиненого, систематичності вчинення ним кримінальних правопорушень та фактів притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, однак продовження своєї злочинної діяльності, яка виразилась у повторному замаху на крадіжку із проникненням до іншого приміщення, суд критично оцінює щирість каяття обвинуваченого та не приймає даної обставини як такої, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 .

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 відповідно ст.67 КК України є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи наведене та конкретні обставини вчиненого злочину, думку публічного обвинувачення, дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, стан сім`ї, відношення до вчиненого, те, що на обліках у лікарів психіатра та нарколога він не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, а також враховуючи те, що вчинений ним злочин віднесений до категорії тяжких злочинів згідно ст.12 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.185 КК України , оскільки його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства. З врахуванням положень, визначених ч.3 ст.68 КК України, суд визначає, що розмір обраного покарання обвинуваченому ОСОБА_4 не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією ч.3 ст.185 КК України. Обране обвинуваченому таке покарання, за переконанням суду, є необхідне й достатнє для його можливого виправлення та попередження нових злочинів, буде відповідати цілям покарання. За вказаних обставин суд вважає, що активне сприяння розкриттю злочину з боку обвинуваченого істотно не знижує суспільної небезпеки обвинуваченого та ступінь тяжкості вчиненого злочину, а тому підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України суд не вбачає. При призначені покарання обвинуваченому суд також враховує те, що тяжких наслідків за собою вчинений ОСОБА_4 злочин не заподіяв, потерпілий не має до нього претензій матеріального та морального характеру.

На даний час ОСОБА_4 має не зняту та не погашену судимість, яка у відповідності до ч.2 ст.88 Кримінального кодексу України має правове значення у разі вчинення нового злочину.

Востаннє, ОСОБА_4 було засуджено 17 лютого 2014 року вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області за ч.3 ст.185 та ч.2 ст.190, ст.395, ст.ст.71, 72 КК України до 4 років позбавлення волі. 13 грудня 2016 року Сарненським районним судом Рівненської області ОСОБА_4 звільнено від подальшого відбування покарання умовно-достроково. Невідбута ОСОБА_4 частина покарання становить 11 місяців 7 днів.

Таким чином, не відбувши призначене йому покарання, будучи судом умовно-достроково звільненим від його відбування, ОСОБА_4 на шлях виправлення не став, натомість вчинив новий умисний корисливий злочин.

У відповідності до ч.4 ст.81 КК України, у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 1 та 4 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу слід залишити без змін.
Цивільний позов не заявлено, арешт на майно не накладався. Речові докази слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України. Процесуальні витрати віднести на рахунок обвинуваченого.
Керуючись ст.ст.71, 78 КК України, ст.ст.349, 370-371, 373-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 - ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 17 лютого 2014 року, та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з 06 вересня 2017 року.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_4 залишити без змін до вступу вироку в законну силу.
Речові докази металобрухт чорних металів загальною вагою 18 кг та рулон сітки ПВХ розміром 5x1,2 (6 кв. м.), яка знаходиться на відповідальному зберіганні у власника (потерпілого) ОСОБА_6 , вважати повернутою останньому.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи у кримінальному провадженні в сумі 494 гривень 35 копійок.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілому.

Головуючий суддя

/-/ підпис

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду ОСОБА_1