Справа № 344/3323/18
Провадження № 1-кс/344/1323/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2018 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого у кримінальному провадженні начальника відділення СВ Івано-Франківського ВП ГУ НП в Івано-Франківської області ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого у кримінальному провадженні начальника відділення СВ Івано-Франківського ВП ГУ НП в Івано-Франківської області ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором Івано-Франківської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000339 від 25.01.2018 ,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором в обґрунтування якого посилався на те, що слідчим відділом Івано-Франківського відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000339 від 25.01.2018 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України, за фактом незаконної приватизації земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону НААН України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що спеціаліст-землевпорядник Микитинецької сільської ради ОСОБА_5 , вступивши в злочинну змову із сільським головою Микитинецької сільської ради ОСОБА_6 , порушуючи нормативні документи які регламентують порядок надання земельних ділянок та свою посадову інструкцію, зловживаючи своїм службовим становищем та діючи умисно, всупереч інтересам служби, діючи в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 з метою сприяння їм у незаконному отриманні земельних ділянок у власність, вніс на розгляд сільської ради проекти рішень щодо передачі їм земельних ділянок в масиві «Мала Панська» Микитинецької сільської ради для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності, хоча достовірно знав, що дані земельні ділянки не відносяться до земель комунальної власності та знаходяться у постійному користуванні Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України.

У відповідності до висновку №158/159/220-233/18-22 від комплексної судової земельно-технічної та оціночно-земельної експертиз від 03.03.2018, межі земельної ділянки кадастровий номер № :16:008:0645 яка належать ОСОБА_9 з числа переданих у власність посадовими особами Микитинецької сільської ради громадянам для ведення особистого селянського господарства накладається на земельну ділянку, яка згідно держаного акту ІФ №000255 надана у постійне користування Прикарпатській державній сільськогосподарській дослідній станції інституту сільського господарства Карпатського регіону НААН та відноситься до земель державної форми власності. Ринкова вартість земельної ділянки № :16:008:0645 площею 0,11 га станом на затвердження проекту землеустрою відведення земельної ділянки ОСОБА_9 становила 95370 грн.

На даний час досудове розслідування у провадженні триває, та 15.03.2018 вказана земельна ділянка визнана речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, земельна ділянка кадастровий номер № :16:008:0645 площею 0,11 га, належать на праві приватної власності ОСОБА_9 .

Слідчий клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задоволити.

Володілець (власник) майна в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.

Заслухавши слідчого та дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб..

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а згідно з ч. 2 - документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в ч. 1 цієї статті.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В той же час стороною кримінального провадження, яка звернулась з клопотанням, поза розумним сумнівом доведено наявність достатніх підстав вважати, що земельна ділянка кадастровий № :16:008:0645 площею 0,11 га в с. Микитинці, Івано-Франківської міської ради, є речовим доказам у кримінальному провадженні та має статус тимчасово вилученого майна, а тому виникла необхідність у накладені на неї арешту з метою збереження речових доказів до з`ясування всіх обставин кримінального провадження. Крім того постановою слідчого від 15.03.2018 року її визнано речовим доказом.

Отже з метою збереження речових доказів вважаю вказаний захід забезпечення доцільним, співмірним та таким, що відповідає завданням кримінального провадження, тому клопотання слід задоволити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Клопотання задоволити.

Накласти арешт на земельну ділянку кадастровий № :16:008:0645 площею 0,11 га в с. Микитинці, Івано-Франківської міської ради, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , паспорт громадянки України, серія НОМЕР_2 , виданий 08.11.2007 Івано-Франківським МВ УМВС в Івано-Франківській області.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1