УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 серпня 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання про накладення арешту на майно,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м.Києва звернулась старший слідчий Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 зпогодженим з прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_4 клопотанням про накладення у кримінальному провадженні № 120 161 001 000 165 36 за ч. 1,3,4,5 ст. 191 КК України арешту на майно, що належить на праві власності ОСОБА_5 , а саме на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .

На обґрунтування клопотання зазначено, що Шевченківським УП ГУНП у м. Києвіздійснюється досудове розслідування у вказаному провадженні, яким встановлено, що ОСОБА_5 надавала ТОВ «Техойл Рітейл» на платній основі послуги із забезпечення роботи по співпраці з клієнтами,.

Так, упродовж травня - грудень 2016 року, на підставі договору про надання послуг, укладеного між ТОВ «Техойл Рітейл» та ОСОБА_5 , остання отримувала у бухгалтерії ТОВ «Техойл Рітейл» бланки дозволи на паливо у більшій кількості, ніж замовлено клієнтом, та обертала їх частину на власну користь, тобто привласнила ввірене їй майно, що належить ТОВ «Техойл Рітейл», на загальну суму 8 398 989, 90 грн.

ОСОБА_5 21.08.2017 повідомлено про підозру за ч. 1,3,4,5 ст. 191 КК України.

Відповідно до матеріалів клопотання ОСОБА_5 на праві власності належить 1/3 квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

У зв`язку з викладеним слідчий просив накласти арешт на вказане майно з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої вчиненням кримінальних правопорушень та забезпечення виконання конфіскації майна як виду покарання.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримала та просила його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Слідчий суддя, заслухавши доводи слідчого, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про таке.

Статтею 131 КПК арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Досліджуючи існування на момент розгляду клопотання про накладення арешту зазначених складових, слідчий суддя відмічає, що наданими слідчим матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність в діях підозрюваної ОСОБА_5 ознак інкримінованих злочинів, що свідчить про обґрунтованість висунутої підозри.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом вчинення злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У силу ч.2 ст. 170 КПК арешт майна допускається, серед іншого, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання та відшкодування шкоди, завданої вчиненням кримінальних правопорушень.

Для реалізації встановленої законом мети відповідно до ч. 5,6 ст. 170 КПК арешт накладається на майно підозрюваного, за наявності достатніх підстав вважати, що суд може застосувати покарання у виді конфіскації майна, а також у разі встановлення об`єктивного розміру неправомірної вигоди, отриманої внаслідок злочинних дій.

Так, у силу санкції ст. 191 КК України, за якою ОСОБА_5 оголошено підозру, суд у разі визнання її винуватою у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, може застосувати у вигляді додаткового покарання конфіскацію майна.

Крім того, ч. 10,11 ст. 170 КПК визначено, що арешт накладається, зокрема, на нерухоме майно з метою заборони або обмеження користування та розпорядження ним у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що його незастосування призведе до втрати, зникнення, псування або передачі такого майна.

Приймаючи до уваги наведене, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за яким здійснюється розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного у клопотанні майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Крім того, слідчим доведено існування реальних ризиків відчуження вказаного майна.

Керуючись вимогами ст. 131, 132, 167, 168, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:
Клопотання старшого слідчого Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти у кримінальному провадженні № 120 161 001 000 165 36арешт на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_5 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований за клопотанням власника або володільця майна, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна.

Слідчий суддя ОСОБА_1