Провадження № 11-кп/795/46/2018
Категорія - 122 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 січня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Секретаря судового засідання ОСОБА_5

За участю учасників судового провадження:

Прокурора ОСОБА_6

Обвинуваченого ОСОБА_7

Захисника ОСОБА_8

Потерпілої - ОСОБА_9

Представника потерпілої ОСОБА_10

Розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000409 , апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 червня 2017 року

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком суду ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Чернігова, громадянин України, непрацюючий, пенсіонер, інваліда війни 3 групи, одружений, має на утриманні малолітню дитину, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

засуджений за ст. 122 ч. 1 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік, та покладено на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ст. 49 КК України та ст. 74 ч. 5 КК України звільнено ОСОБА_7 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що 25.05.2011 року, близько 10 год. 00 хв., знаходячись в буд. АДРЕСА_2 , в ході конфлікту, який виник на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, діючи умисно, схопив правою рукою за волосся ОСОБА_9 та вдарив головою об стіну, в результаті чого спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку та наявністю контузійних вогнищ в лівій гемісфері, синця та забиття м`яких тканин обличчя, волосистої частини голови, а також садна правого ліктьового суглобу. Закрита черепно-мозкова травма з забоєм головного мозку та наявністю контузійних вогнищ в лівій гемісфері, синець та забиття м`яких тканин обличчя, волосистої частини голови, відповідно до висновку судово-медичного експерта № 186 від 09.11.2016 відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою стійкої втрати працездатності менше як на одну третину (15%).

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження по справі закрити на підставі ст. 284 ч. 1 п. 3 КК України за недоведеністю винуватості у вчиненні кримінального правопорушення. Зветає увагу на суперечливість доказів покладених в основу вироку. На підтвердження показань обвинуваченого судом не було надано належної оцінки наступним доказам: заява ОСОБА_7 від 25.05.2011 року, акт судово-медичного дослідження № 836 від 26.05.2011 року, відповідно до якого у ОСОБА_7 малися легкі тілесні ушкодження, які молги виникнути 25.05.2011 року, витяг з ЄРДР № 001483 за заявою ОСОБА_7 щодо спричинення йому тілесних ушкоджень, протоколам слідчих експериментів за участі потерпілої та свідка ОСОБА_11 від 18.02.2015 року.

Невідомо, яким чином до експертів потрапили медичні документи, оскільки доступ до медичної документації у порядку ст. 290 КПК України стороні захисту не надавався, а тому суд повинен був визнати висновок екпертизи № 186 від 03.11.2016 року недійсним. Крім того, даний висновок грунтується на висновках експертів, які були визнані судом недопустимими, а саме висновку експертизи № 261 від 14.11.2012 року, № 198 від 02.09.2011 року, № 114 від 15.05.2015 року.

В судовому засіданні обвинувачуваний та його захисник підтримали подану апеляційну скаргу. Потерпіла її представник та прокурор просили залишити без задоволення апеляційну скаргу захисника.

Заслухавши доповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину, при обставинах, наведених у вироку суду повністю підтверджується сукупністю доказів, які досліджені в суді першої інстанції.

В суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 вину не визнав. 25.05.2011 року вранці вигулював собаку. Повернувшись з прогулянки, пішов на кухню готувати сніданок. В цей час прийшла ОСОБА_11 мати ОСОБА_9 . Вони з потерпілою про щось тихо розмовляли. Потім до кухні зайшла ОСОБА_9 , стала позаду нього. В цей час ОСОБА_11 стояла у входу до кухні та почала вимагати ключі від гаражу. Він запитав про який саме ключ йде мова, але потерпіла стала бити його по голові. Він зрозумів, що питання не вирішиться митрним шляхом і перейшов у кімнату, сів за комп`ютерний стіл. ОСОБА_9 стала біля вікна, а ОСОБА_11 сіла навпроти та знову почала вимагати ключі. В той час, як він щось відповідав, ОСОБА_9 також била його по голові. Вказав, що не хотів затівати бійку, тому вийшов в коридор та йшов до іншої кімнати, щоб одягнутись, так як був у футболці та трусах. З кімнати вискочила ОСОБА_12 , стала навпроти нього та почала бійку, подряпала його, лівою рукою намагалась ударити його, однак, він поставив блок, і її рука вдарилась безпосередньо об дверний отвір. ОСОБА_11 вийшла із кімнати та почала тягти його за футболку. Як тільки вона його відтягнула, ОСОБА_9 почала інсценувати, що її побили. Після цього, він переодягнувся і пішов з будинку. Вказав, що 25.05.2011 року відбувся конфлікт, однак умисних тілесних ушкоджень ОСОБА_9 він не наносив. Цього ж дня, в районі Градецького, вони зустрічались з ОСОБА_9 для з`ясування причин конфлікту. Також, в цей день, він писав заяву в міліцію. До вечора знаходився вдома по пр. Миру 55/50, після чого пішов до буд. АДРЕСА_2 , а на наступний день зібрав свої речі і виїхав.

Винність обвинувачуваного підтверджується сукупністю доказів, які досліджені судом першої інстанції.

Потерпіла ОСОБА_9 показала, що із 1998 року вона та ОСОБА_7 вели спільний бізнес. 25.05.2011 року до неї додому прийшла мати ОСОБА_11 .. Потім зайшов ОСОБА_7 і ОСОБА_11 почала розмову з приводу повернення їй ключа від гаражу. Потім, обвинувачений направився до кабінету, ОСОБА_11 пройшла за ним і сіла за стіл, навпроти ОСОБА_7 , а вона залишилася стояти біля дверей кімнати. Почалася суперечка, в якій ОСОБА_7 висловлювався образливою і нецензурною лайкою по відношенню до ОСОБА_11 , тому потерпіла заступилася за неї. Потім вона вискочила із кімнати в передбокій, де її наздогнав ОСОБА_7 , схопив правою рукою за волосся, і вдарив головою об стіну. Від удару вона опустилась по стіні та впала на підлогу. Момент, як впала - не пам`ятає. Після падіння бачила обвинуваченого в будинку. Потім, від страху, підвелася, побігла на вулицю та викликала міліцію. Обвинувачений пішов з будинку. Коли вона повернулась, то побачила, що матері стало дуже погано, тому викликала швидку допомогу для неї. Одразу не займалася своїм здоров`ям, так як дуже переживала за стан здоров`я матері. Наступного дня в дільничного отримала направлення на судмедекспертизу, звернулась до невропатолога, потім здавала аналізи. У понеділок зробили томографію і направили на лікування до стаціонару. Зазначає, що до цих подій, ОСОБА_7 ще 06.01.2011 року застосовував фізичне насильство до неї, з приводу чого вона зверталась до міліції. Вказала, що обвинувачений не вибачився, а тому просила призначити йому покарання в межах закону.

Свідок ОСОБА_11 показала, що є матір`ю потерпілої ОСОБА_9 . Вказала, що обвинуваченого знає з 1998 року. Він та її донька разом проживали та були партнери по бізнесу. 25.05.2011 року вона зранку, прийшла до доньки, оскільки в цей день було шість місяців після смерті чоловіка. Потім зайшов ОСОБА_7 і вона попросила його повернути ключі від гаражу. Він відмовився і почав її ображати. Донька зробила йому зауваження, але останній почав її теж ображати. Далі, ОСОБА_7 пішов в кімнату, сів за комп`ютерний стіл, перебирав папери. Вона сіла навпроти ОСОБА_7 і продовжувала вимагати повернення ключа від гаражу, почалися образи, ОСОБА_9 зробила зауваження. Тоді ОСОБА_7 схопився і побіг за ОСОБА_9 до передпокою. Вона почула, як обвинувачений ударив доньку об стінку, однак момент удару вона не бачила. Далі, вона схопила ОСОБА_7 за футболку і він відпустив ОСОБА_9 . Донька впала на підлогу, а ОСОБА_7 почав тікати з будинку. Потім викликали швидку та міліцію.

Вина ОСОБА_7 також підтверджується даними протоколу слідчого експерименту від 18.02.2015 року та ілюстративних таблиць до нього, в ході якого потерпіла ОСОБА_9 продемонструвала своє точне місце знаходження 25.05.2011 року в коридорі буд. № 27 по вул. Красносільського в м. Чернігові, в якому ОСОБА_7 з великою силою смикнувши її за волосся, розвернув корпус її тіла та вдарив в стіну лівою частиною обличчя та голови, а також своє точне місце знаходження після завданого їй удару ОСОБА_7 в стіну лівою частиною обличчя та голови, де вона знаходилась, коли сповзла по стіні та вдарившись ліктями (т.1 а.с. 61-71);

Даними протоколу слідчого експерименту від 18.02.2015 року та ілюстративних таблиць до нього, підтверджується, що свідок ОСОБА_11 показала місце спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 ; безпосередньо як наносились удари свідок продемонструвати не змогла, повідомила, що момент, коли ОСОБА_7 в коридорі наносив удари дочці вона не бачила, лише чула звук удару об стіну. Також, свідок продемонструвала місце знаходження потерпілої на підлозі коридору, після спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень (т.1 а.с. 72-80).

Згідно висновку експерта № 186 від 03.11.2016 року згідно акту первинного судово-медичного дослідження (обстеження) № 832 від 26.05-29.06.2011 року та додаткового акту № 1096 від 13.07.2011 року у ОСОБА_9 мались тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку та наявністю конфузійних вогнищ І типу в лівих лобній і тім`яній долях головного мозку, синцем та забиттям м`яких тканин обличчя, волосяної частини голови. Також у неї малось садно правого ліктьового суглобу. Вищевказані тілесні ушкодження по давності утворення можуть відповідати даті 25.05.2011 року як на це вказано у постанові про призначення експертизи. На час проведення даної комісійної судово-медичної експертизи у ОСОБА_9 мають місце наслідки отриманої нею 25.05.2011 року закритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку в лівій гемісфері у вигляді рубцево-атрофічних змін у формі посттравматичного церебрального орахноїдиту, лікворно-гіпертензивного, цефалгічного, астено-вегетативного та вестибуло-атактичного синдромів. Відсоток втрати загальної працездатності у ОСОБА_9 становить 15 %. Отже, закрита черепно-мозкова травма з забоєм головного мозку та наявністю контузійних вогнищ в лівій гемісфері, синцем та забиттям м`яких тканин обличчя, волосистої частини голови з вищевказаними її наслідками відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою стійкої втрати працездатності менше як на одну третину (15%). Садно правого ліктьового суглобу, яке мало місце у потерпілої, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності (т.2 а.с. 29-42)

При наведених доказах, які узгоджуються між собою, суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_7 винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Посилання сторони захисту на недопустимість певних доказів, а так само, на безпідставність всього досудового розслідування, є безпідставними.

Кримінальне правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, відбулось 25.05.2011. У цей же день, ОСОБА_9 звернулась до органів внутрішніх справ зі скаргою на дії ОСОБА_7 . За результатами проведеної перевірки в порядку ст. 97 КПК України (в редакції 1960 року), Чернігівським МВ УМВС в області прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної справи у зв`язку з тим, що потерпілою отримані легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (ч. 2 ст. 125 КК України).

Вказане кримінальне правопорушення, відповідно до положень КПК України (в редакції 1960 року), віднесене до справ приватного обвинувачення. У зв`язку з цим, 19.06.2012 ОСОБА_9 звернулась до Новозаводського районного суду м. Чернігова в порядку ст. 27 КПК України (в редакції 1960 року) із заявою про притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України. За результатами судового розгляду, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, у зв`язку з чим 16.11.2012 прийняв рішення про закриття кримінальної справи за ч. 2 ст. 125 КК України та направлення матеріалів прокурору для проведення досудового слідства за ст. 122 КК України.

Вказані матеріали надійшли до органу досудового розслідування після вступу КПК України 2012 року в законну силу, яким кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, віднесено до справ приватного обвинувачення.

Відомості щодо кримінального правопорушення внесені до ЄРДР 27.11.2012 на виконання постанови Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16.11.2012. Підставою для внесення відомостей до ЄРДР стало надходження матеріалів кримінальної справи разом із заявою потерпшої від 19.06.2012, поданою до суду ОСОБА_9 в порядку ст. 27 КПК України (в редакції 1960 року).

Приватне обвинувачення, відповідно до положень КПК 2012 року, полягає у тому, що держава, в особі уповноважених органів, позбавлена можливості самостійно ініціювати кримінальне переслідування у випадках, встановлених ст. 477 КПК України, у разі спричинення шкоди лише потерпілій особі, без згоди (заяви) такої особи.

Заява від 19.06.2012 є достатньою підставою для початку досудового розслідування в порядку ст. 477 КПК України 2012 року, оскільки містить вимогу потерпілої ОСОБА_9 про притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за спричинення їй тілесних ушкоджень 25.05.2011. Доводи сторони захисту про те, що подана заява ОСОБА_9 щодо спричинення їй легких тілесних ушкоджень не могла стати підставою для початку досудового розслідування за ст. 122 КК України, є безпідставними. Так відомості про ступінь тяжкості тілесних ушкоджень потерпілої отримані після подання заяви до суду. Заява потерпілої в порядку ст. 27 КПК України (в редакції 1960 року) та досудове розслідування кримінального провадження № 0000409 стосувались одного факту - спричинення ОСОБА_7 ОСОБА_9 тілесних ушкоджень саме 25.05.2011.

Надходження до СВ Чернігівського МВ УМВС України в області постанови Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16.11.2012, яка є обов`язковою до виконання та містить вимогу здійснити досудове слідство, потребувало прийняття відповідного рішення. Поряд з цим, КПК України 2012 року єдиним способом початку процедури досудового слідства передбачає внесення відомостей до ЄРДР. Невнесення відомостей до ЄРДР призвело б до невиконання рішення суду. Тому, досудове розслідування у кримінальному провадженні розпочато законно та обґрунтовано.

Статтею 2 КПК України визначено завдання кримінального провадження. Серед іншого, це захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження. Враховуючи викладене, потерпілий має право на відновлення порушених злочином прав, а також вимагати притягнення підозрюваного, обвинуваченого до кримінальної відповідальності, особливо у справах приватного обвинувачення.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 підтвердила бажання притягнути ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності. Окрім того, до суду надано заяву потерплої до прокуратури м. Чернігова від 25.11.2013 про тяганину під час досудового розслідування кримінального провадження та бажання потерпілої притягнути ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності.

Отже, відсутність заяви потерпілої, поданої після вступу КПК України 2012 року в законну силу, як на це вказує захисник у апеляційній скарзі, не може бути підставою для відмови держави від кримінального переслідування винної особи.

Дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ст. 122 ч. 1 КК України.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції призначене у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з врахуванням: ступіню суспільної тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого. Призначене ОСОБА_7 покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст., ст. 371, 404, 407, 418, 419 КПК України судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 червня 2017 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4