Справа № 548/2040/16-к
Провадження №1-кп/548/17/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 вересня 2017 року м. Хорол
Хорольський районний суд Полтавської області
в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, на утриманні має одну малолітню дитину, військовозобов`язаного, раніше судимого:
1) 15.03.2016 року Гадяцьким районним судом Полтавської області за ст.301 ч.2, ст.69 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1700 грн. 15.04.2016 року штраф сплачено,
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України,
ОСОБА_4 у м.Хорол Полтавської областіскоїв кримінальне правопорушення при слідуючих обставинах.
Так, ОСОБА_4 маючи єдиний продовжуваний умисел, направлений на викрадення чужого майна, в період часу із 13.11.2016 року до 15.11.2016 року, з сараю розташованого на території орендованого ним господарства ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_3 , кожного дня на протязі вказаного періоду часу щодня повторно, умисно, з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу, таємно, викрав належні ОСОБА_5 , 40 кг грецьких горіхів, на
загальну суму 1160 грн. (згідно довідки вартість 1 кг грецького горіху становить 29 грн.).
Вподальшому ОСОБА_4 розпорядився викраденим на власний розсуд.
Своїми умисними діями, ОСОБА_4 завдав матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 1160 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив всі обставини скоєння злочину, свою вину в скоєному визнав повністю, пояснення дав аналогічні до фабули обвинувачення, щиро розкаявся у скоєному, просить його суворо не карати.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.
Оскільки обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи.
Отже, своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисний злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, а тому його дії вірно кваліфіковані за цією статтею Кримінального кодексу України.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України, суд, керуючись ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненному, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжуює покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.
Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 має молодий вік, за місцем проживання він характеризується позитивно, щиро розкаявся в скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, вчинене цим обвинуваченим кримінальне правопорушення не є тяжким злочином, а також враховуючи думку потерпілого ОСОБА_5 ,в письмовій заяві до суду вказав, що при обрані обвинуваченому виду та міри покарання покладається на розсуд суду, суд враховує також те, що шкода завдана потерпілому не відшкодована.
Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про можливість та доцільність виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства і досягне мети при призначенні йому покарання у виді обмеження волі із застосуванням до основного покарання ст. 75 КК України при звільненні від відбування покарання з випробуванням із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Обрані обвинуваченому вид та міра покарання, за переконанням суду, відповідає не тільки тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.
Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд приходить до висновку про відсутність підстав обрання відносно нього запобіжного заходу.
По даному кримінальному провадженню потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 11 160, 00 грн. гривень матеріальної та моральної шкоди. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги в частині матеріальної та моральної шкоди ОСОБА_5 вказував, що йому не відшкодована матеріальна шкода в сумі 1 160, 00 грн. за викрадені горіхи та моральна шкода в розмірі 10 000 грн.
Наявність моральної шкоди ОСОБА_5 пояснює душевними стражданнями пов`язаними з втратою майна, а саме: негативні переживання, тривога, емоційна напруга, нервозність, побоюванням щодо збереження свого майна та емоційним стресом, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення.
Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до п.17-1 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» потерпілий, тобто особа, якій заподіяно моральну шкоду внаслідок незаконних дій, має право пред`явити позов про її відшкодування у кримінальному процесі.
Пунктом 3 цієї ж постанови встановлено, що під моральною (немайновою) шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до п. 9. Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4 в редакції від 27.02.2009 року - Розмір відшкодування моральної немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Враховуючи дані про особу обвинуваченого, який має тяжкий фінансовий стан, оскільки не працює та має на утриманні однорічного сина, відношення обвинуваченого до вчиненого діяння та його наслідків, суд вважає за необхідне повністю задовольнити цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 в частині стягнення матеріальної шкоди і частково задовольнити в частині стягнення моральної шкоди.
Судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.
Речові доказипо даному кримінальному провадженню відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 31, 176-179, 369 371, 373 376, 394, 395 КПК України, суд -
З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та за цією статтею призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.
Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 в період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувати.
Цивільний позов заявлений потерпілим ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення - задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 виданий Гадяцьким РВ УМВС України в Полтавській області 17.11.2011 року на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 у повне відшкодування завданої матеріальної шкоди - 1 160, 00 грн.
Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 виданий Гадяцьким РВ УМВС України в Полтавській області 17.11.2011 року на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 у часткове відшкодування завданої моральної шкоди 2 500, 00 грн.
Згідно зі ч. ч. 6, 7 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Хорольський районний суд Полтавської області.
Головуючий: ОСОБА_1