Провадження № 1-кп/344/620/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника органу пробації ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Івано-Франківську кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Слобідка Калуського району Івано-Франківської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, працюючої у АДРЕСА_2 , доглядальницею за контрактом, неодруженої, раніше несудимої, РНОКПП НОМЕР_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 вчинила заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), що завдало значної шкоди потерпілому.

Злочин вчинено за наступних обставин.

У жовтні 2006 року ОСОБА_5 з метою матеріального збагачення звернулася до свого чоловіка ОСОБА_6 , який в ході розмови повідомив їй, що у нього є знайомі, які можуть посприяти в оформленні пільгової пенсії. На дану пропозицію ОСОБА_5 погодилась та попросила свого чоловіка дізнатися у своїх знайомих, які саме необхідно документи для оформлення пільгової пенсії.

Так, ОСОБА_5 переслідуючи корисливий мотив, із шахрайських спонукань, з метою незаконного отримання коштів державного бюджету шляхом отримання пільгової пенсії, на яку вона не мала права, передала ОСОБА_6 свою трудову книжку, ксерокопії паспорту та ідентифікаційного коду, які останній передав невстановленим особам.

У подальшому, невстановлені особи внесли неправдиві відомості в трудову книжку ОСОБА_5 , а саме про те, що остання була призначена та працювала в період часу з 10.10.1977 до 12.05.1984 на посаді апаратника полімеризації в цеху з виробництва поліхлорвінілової смоли (полімер хлорвініл) в ВАТ «Оріана», а також подали підроблену довідку до Управління пенсійного фонду України в м. Калуш видану ВАТ «Оріана» за №1481 від 03.01.2007 «Про пільгове забезпечення» та довідку про заробітну плату з ВАТ «Оріана» за №2024 від 16.11.2006 року.

Надалі, ОСОБА_5 було незаконно нарахована пільгова пенсія за списком №1, яку вона отримувала з лютого 2007 року до грудня 2010 року, яка була призначена та виплачувалася на підставі фіктивних документів про її трудовий стаж та розмір заробітної плати.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 , які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману державному бюджету в особі Управління пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську спричинено збитки на загальну суму 40351,97 грн.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнала, повністю підтвердила обставини вчиненого злочину відповідно до викладеного. Так, ОСОБА_5 суду показала, що її чоловік ОСОБА_6 , що на той час вже був дуже хворий, запропонував оформити їй пенсію, щоб вона мала на що жити після його смерті. Хоч вона й заперечувала, але в жовтні 2006 року її чоловік взяв її трудову книжку та інші документи, які передав своїм знайомим. В подальшому почала отримувати пенсію, розуміла, що на підставі підроблених документів. Зазначила, що дійсно кілька років працювала в ВАТ «Оріана», але того періоду було недостатньо для оформлення пільгової пенсії. В період часу з 10.10.1977 до 12.05.1984 у ВАТ «Оріана» не працювала. В період з лютого 2007 до грудня 2010 року отримала 40351,97 грн пенсії. Після смерті чоловіка з 2011 до 2017 року знаходилася за кордоном, де працює за контрактом. В серпні 2012 року всю суму пенсії повернула в управління ПФУ. У вчиненому щиро розкаявся, активно сприяла слідству, в повному обсязі відшкодувала завдані збитки ще у 2012 році. Просила залишити клопотання від 18.09.2017 про звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності без розгляду. Також просила суд звільнити її від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Представник потерпілого у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду кримінального провадження, заяви про відкладення судового розгляду не подавала. З матеріалів провадження вбачається та підтверджено у судовому засіданні прокурором згідно довідки управління ПФУ №3040/03 від 21.06.2016 та обвинуваченою, що матеріальну шкоду потерпілому відшкодовано в повному обсязі, цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого їй злочину знайшла своє підтвердження та кваліфікує її дії за ч.2 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), що завдало значної шкоди потерпілому.

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про особу винної, зокрема те, що обвинувачена за місцем проживання характеризується позитивно, не судима, не працює, неодружена, на обліках ОПНЛ №3 та ОНД не перебуває; щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданих збитків як обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

З огляду на викладене, враховуючи особу обвинуваченої, що раніше не судима, враховуючи її вік, щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків, позицію прокурора, що просив призначити обвинуваченій покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, та на підставі ЗУ «Про амністію у 2016 році» звільнити обвинувачену від відбування призначеного покарання, позицію обвинуваченої, що просила суд суворо її не карати та застосувати щодо неї Закон України Про амністію у 2016 році, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій покарання в межах санкції ч.2 ст.190 КК України у виді штрафу, оскільки таке покарання є достатнім, справедливим і необхідним для її виправлення та для запобігання вчиненню злочинів як нею, так і іншими особами.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні неодноразово зупинявся у зв`язку з розшуком обвинуваченої, що підтвердила проживання у вказаний період за межами України, а тому підстав для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності не встановлено.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою пенсійного віку, яка на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Судом також встановлено, що ОСОБА_5 вчинила злочин, передбачений ч.2 ст.190 КК України, до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році». Крім того, даний злочин відноситься до злочинів середньої тяжкості, і не є ні тяжким, ні особливо тяжким злочином відповідно до ст.12 КК України.

Таким чином, на обвинувачену ОСОБА_5 поширюється дія Закону України Про амністію у 2016 році. Обвинувачена ОСОБА_5 не заперечила щодо застосування до неї амністії. Перешкод для застосування амністії та звільнення від відбування призначеного покарання з цих підстав ОСОБА_5 - судом не встановлено. За таких обставин, відповідно до ст.86 КК України, на підставі п.ґ ст.1 Закону України Про амністію у 2016 році ОСОБА_5 слід звільнити від відбування призначеного покарання.

Процесуальні витрати за проведення судової експертизи відповідно до ч.2 ст.124 КПК України покласти на обвинувачену.

Речові докази у справі відсутні, цивільний позов у справі не заявлявся, запобіжний захід не обирався.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд-

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі сто неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень.

Відповідно до ст.86 КК України, на підставі п.ґ ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді штрафу.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави із зарахуванням на рахунок №0002, отримувач: УК у місті Івано-Франківську Івано-Франківської області, банк отримувача: ГУДКСУ в Івано-Франківській області, МФО: 836014, код ЄДРОУ: 37952250, код класифікації доходів: 24060300 "Інші надходження" 450 гривень 24 копійки процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення судової експертизи: №09/03-372 від 01.07.2011.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Суддя ОСОБА_7