Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/561/18
Провадження № 1-кс/723/974/18
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 лютого 2018 року м. Сторожинець

Слідчий суддя Сторожинецького

районного суду Чернівецької області ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сторожинець клопотання слідчого СВ Сторожинецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного за ч.2 ст.186 КК України:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не одруженого, дітей на утриманні немає, офіційно не працевлаштованого, працює по найму, раніше не судимого

встановив:
Слідчий слідчого відділення Сторожинецького відділу поліції Головного управління національної поліції ОСОБА_6 (надалі слідчий), звернувся в суд з клопотанням, погодженим з керівником Сторожинецької місцевої прокуратури, Чернівецької області (в подальшому прокурор), про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави, відносно підозрюваного ОСОБА_4 , посилаючись на те, що в провадженні знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000171 від 17.02.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України.

Зазначав, що підозрюваний ОСОБА_4 , 17.02.2018 року біля 14,00 години перебуваючи в гостях у ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_2 , в ході вживання алкогольних напоїв, переслідуючи корисливий мотив особистого збагачення та розуміючи, що його дії помічені, умисно шляхом застосування насильства, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілої ОСОБА_7 відкрито заволодів мобільним телефоном марки «NOMI» сірого кольору із наявною в ньому сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Водофон» та грошовими коштами в сумі 100 гривень, чим спричинив збитків на загальну суму 800 гривень.

Ініціатори клопотання стверджують, що підставою для його внесення є наявність в діях ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, вважаючи, що він вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до тяжкого злочину, за яке передбачено безальтернативну міру покарання у виді позбавлення волі від 4 до 6 років і він з огляду на цю санкцію, може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, може знищити, спотворити сліди, предмети, речі, які зберегли на собі сліди злочину, може незаконно впливати на потерпілого або свідка так як близько з ними спілкується, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення так як раніше вчиняв злочини щодо яких йому повідомлено про підозру, а саме 30.01.2018 року в кримінальному провадженні № 000089 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та 14.02.2018 року в кримінальному провадженні № 000090 за ч.1 ст.185 КК України. Будь-які інші запобіжні заходи не можуть бути застосовані з огляду на наявність чотирьох ризиків та наявність доказів щодо вчинення ОСОБА_4 злочину, а тому просили застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання його під вартою, без застосування застави.

В судовому засіданні, прокурор клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримав, посилаючись на вказані в клопотанні обставини. Доповнивши обставини ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України тим, що ОСОБА_4 був затриманий.

Із письмового заперечення підозрюваного і його захисника на доводи клопотання вбачається, що вказані особи заперечують обрання запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного під вартою, оскільки прокурором не доведено наявність ризиків.

В ході судового розгляду, підозрюваний ОСОБА_4 , не заперечив свою винуватість у відкритому викраденні майна потерпілої ОСОБА_7 та в застосуванні до неї насильства але просив застосувати до нього, при можливості, домашній арешт так як у нього дома знаходиться пристарілий батько, який потребує його догляду.

Захисник підозрюваного просив відмовити в задоволенні клопотання посилаючись на доводи викладені в письмовому запереченні та застосувати домашній арешт.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, якими прокурор обґрунтовує свої доводи, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; - незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В ході розгляду клопотання встановлено, що 17 лютого 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000171 внесено запис про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України з приводу того, що 17.02.2018 року біля 14,00 години перебуваючи в гостях у ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_2 , під час вживання алкогольних напоїв, переслідуючи корисливий мотив особистого збагачення та розуміючи, що його дії помічені, ОСОБА_4 умисно шляхом застосування насильства, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілої ОСОБА_7 відкрито заволодів мобільним телефоном марки «NOMI» сірого кольору вартістю 700 гривень, сім картою оператора мобільного зв`язку «Водофон», яка не становить цінності та грошовими коштами в сумі 100 гривень, а всього на суму 800 гривень.

17 лютого 2018 року о 20,00 годині, за підозрою у вчиненн злочину було затримано на підставі п.2 ч.1 ст.208 КПК України, ОСОБА_4 , якому 18 лютого 2018 року було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.186 ч.2 КК України грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.

Із повідомлення про підозру, письмового протоколу допиту потерпілої ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , протоколу огляду місця пригоди і протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, частково підтверджено факт відкритого викрадення ОСОБА_4 майна ОСОБА_7 , тобто слідчий суддя знаходить, що повідомлена підозра у вчиненні ОСОБА_10 злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України є обґрунтованою.

Продовжуючи вирішення питань зазначених в ст.194 КПК України, а саме щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор, слідчий суддя встановив, що в розглядуваному клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також безпосередньо в судовому засіданні прокурор зазначив про наявність чотирьох ризиків передбачених пунктами 1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Вивчивши наявність доказів, на які посилається прокурор, доводячи зазначені ним ризики, слідчий суддя знаходить їх не доведеними.

Так посилаючись на наявність ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, прокурор не врахував, що такий ризик не може доказуватись тяжкістю покарання яке загрожує підозрюваному в разі визнання його винуватим у вчиненні цього злочину, оскільки вказане протирічить практиці Європейського суду з прав людини згідно якої, ризики не можуть оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Таких фактів прокурором не наведено, а відповідно вказаний ризик є безпідставним. При цьому слідчий суддя враховує також і вимоги п.п.3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризики не можуть оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Не доказаним є також ризик передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки стверджуючи про можливість підозрюваного знищити, спотворити сліди, предмети і речі які зберегли на собі сліди злочину, прокурор посилається на те, що не встановлені всі обставини кримінального правопорушення. Таких речей і слідів не зазначено, а нездійснення слідчого експерименту за участю підозрюваного не є підставою для врахування цього ризику, оскільки ОСОБА_4 та його захисник виражають готовність до вчинення такої слідчої дії. Підозрюваний до того ж не заперечує і факт насилля щодо потерпілої і забрання її мобільного телефону.

Існування ризику зазначеного в п.3 ч.1 ст.177 КПК України на який посилається ініціатор клопотання, щодо можливості підозрюваного незаконно впливати на потерпілу і свідків, на думку слідчого судді, мало би підтверджуватись як мінімум заявами цих свідків і потерпілої особи, щодо існування ризику впливу. Посилання ж на те, що підозрюваний близько спілкується із потерпілою та свідками знаючи їх місце проживання не переконує слідчого судді в існуванні такого ризику без відповідних доказів. Голослівність такого твердження слідчим суддею не приймається.

Посилання слідчого в клопотанні на те, що підозрюваний підозрюється і в інших злочинах, які вчинені ним до вчинення цього злочину, є виключно характеризуючою обставиною, а не ризиком, оскільки ОСОБА_4 , є особою раніше не судимою.

На думку слідчого судді такі твердження прокурора є припущенням, яке ніякими доказами не підтверджується, а приймання вказаних надуманих обставин за наявні ризики не буде відповідати загальним засадам кримінального провадження, а саме верховенству права, законності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість особи, тощо.

Крім цього в суді не доведено, що інші більш м`які запобіжні заходи не можуть бути застосовані до підозрюваного ОСОБА_4 тим більше для забезпечення тим ризикам, які зазначені в клопотанні.

Твердження ініціаторів клопотання того що будь-які інші запобіжні заходи не можуть бути застосовані з огляду на наявність чотирьох ризиків та наявність доказів щодо вчинення ОСОБА_4 злочину, свідчить про неможливість інтерпретації Закону таким чином.

Згідно п.3 ч.1 ст.194 КПК України визначено, що доказуванню підлягають обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Натомість із клопотання вбачається, що слідчий просить суд врахувати наявні чотири ризики та вагомість наявних доказів щодо вчинення підозрюваним злочину, що не відповідає вимогам зазначеного Закону.

Таким чином в суді знайдено докази щодо обґрунтованості підозри але не знайдено доказів щодо існування ризиків і обставин які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У відповідності до положень ч.3 ст.194 КПК України, слідчий суддя, має право зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, якщо прокурор доведе обставини передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Зважаючи на вказане, не підлягає і задоволення клопотання захисника про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Виходячи з цього, слідчий суддя знаходить, що клопотання не підлягає задоволенню але підозрюваного ОСОБА_4 слід зобов`язати прибувати до слідчого в кримінальному провадженні чи до процесуального прокурора за кожною їх вимогою.

Підозрюваний ОСОБА_4 , який затриманий слідчим на підставі п.2 ч.1 ст.208 КПК України, у відповідності до вимог ч.5 ст.202 КПК України підлягає негайному звільненню, якщо відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою

Керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 194, 202, 206, 395 КПК України, слідчий суддя,

постановив:
Клопотання слідчого Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_6 погоджене з прокурором про застосування до підозрюваного за ч.2 ст.186 КК України ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишити без задоволення.

Підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , який затриманий слідчим на підставі п.2 ч.1 ст.208 КПК України, у відповідності до вимог ч.5 ст.202 КПК України, негайно звільнити з під варти, якщо відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , прибувати до слідчого в кримінальному провадженні чи до процесуального прокурора за кожною їх вимогою.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: