Справа № 467/590/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.11.2017 року слідчий суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , з участю особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Арбузинського районного суду Миколаївської області скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000094 від 21 жовтня 2016 року за ч.2 ст. 382, ст. 386 КК України від 31 травня 2017 року,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 подала скаргу до слідчого судді Арбузинського районного суду Миколаївської області, в обґрунтування якої посилалась на те, що 31 травня 2017 року слідчий прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 виніс постанову про закриття кримінального провадження № 0000094 від 21 жовтня 2016 року за ч.2 ст. 382, ст. 386 КК Україниз істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та за неповноти досудового розслідування.

Так, скаржник зазначає, що надала всі необхідні докази, які підтверджують факт невиконання слідчим СВ Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 ухвали слідчого судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 11 серпня 2016 року, однак слідчий не здійснив їх належної перевірки.

Окрім цього, вона вказала на трьох свідків, які бачили, як слідчий ОСОБА_5 здійснював тиск на свідка ОСОБА_6 та залякував його з метою зміни ним показань, у зв`язку з чим просила допитати її чоловіка ОСОБА_7 , але слідчий прокуратури Миколаївської області такий допит не провів, так само як і одночасний допит свідків за фактом тиску слідчим на свідка з метою з`ясування розбіжностей в їх показаннях.

При цьому, як вказує скаржник, слідчий ОСОБА_4 закрив кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю складу злочинів, не зазначивши в резолютивній частині постанови який саме елемент складу відсутній.

Просила скасувати постанову слідчого прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 від 31 травня 2017 року про закриття кримінального провадження № 0000094 від 21 жовтня 2016 року за ч.2 ст. 382, ст. 386 КК України.
В судовому засіданні ОСОБА_3 обставини викладені в її скарзі підтримала, просила вимоги задовольнити.
Слідчий чи прокурор в судове засідання не з`явились, про його дату, час та місце були повідомлені належно, а тому на підставі ч.3 ст. 306 КПК України слідчим суддею було ухвалено розглядати скаргу за їх відсутності.
Заслухавши особу, яка подала скаргу, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи скаржника, слідчий суддя приходить до такого.
Як встановив слідчий суддя, у провадженні слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 перебувало кримінальне провадження № 0000094 від 21 жовтня 2016 року за ч.2 ст. 382, ст. 386 КК України.
За результатами досудового розслідування вказане кримінальне провадження було закрите у зв`язку з відсутністю в діях слідчого СВ Арбузинського ВП ОСОБА_5 ознак злочинів, передбачених ч.2 ст. 382, ст. 386 КК України.
В той же час частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Аналогічні положення відображені і у ч. 4 ст. 38 КПК України щодо зобов`язань самого органу досудового розслідування, які вказують, що останній має застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно ст. ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Згідно положень ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У свою чергу, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину чи самої події, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Адже практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

В рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведеним можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).

В даному випадку слідчий суддя встановив, що ОСОБА_3 , подавши заяву про вчинені злочини, вказувала в ній про те, що ОСОБА_7 відомо про тиск слідчого ОСОБА_5 на свідка ОСОБА_6 зі слів самого ОСОБА_6 .

При цьому слідчий суддя враховує положення ч.1 ст. 97 КПК України, за якими показаннями з чужих слів є висловлювання, здійснене в усній, письмовій або іншій формі, щодо певного факту, яке ґрунтується на поясненні іншої особи.

А отже, показання з чужих слів є процесуальним джерелом доказів.

Однак із досліджених матеріалів кримінального провадження слідує, що ОСОБА_7 не був допитаний в якості свідка, що, на переконання слідчого судді, може впливати на повному, всебічність та об`єктивність досудового розслідування.

Окрім цього, особа, яка подала скаргу, вказувала в ній, що в ході досудового розслідування слідчим не були допитані свідки прокурор ОСОБА_8 , та захисник ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які 03 червня 2016 року бачили, що слідчий ОСОБА_5 мав розмову із ОСОБА_6 .

Але слідчий суддя, враховує, що матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що ОСОБА_3 під час досудового розслідування вказувала про наявність даних свідків, в той час як про свідка ОСОБА_7 остання зазначала в поданій нею заяві про вчинені кримінальні правопорушення.

З урахуванням наведеного слідчий суддя вважає, що дані оскаржуваної постанови не містять достатніх відомостей, які б свідчили про те, що слідчим було вжито всіх можливих заходів щодо всебічного та повного встановлення обставин, викладених у заяві ОСОБА_3 про вчинені кримінальні правопорушення, так само як і надано необхідну правову оцінку в сукупності, що свідчить про те, що встановлена на даний час органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам.

За таких обставин, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає, що скарга підлягає задоволенню, а постанова скасуванню для відновлення досудового розслідування та його проведення у загальному порядку.

При цьому, слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки слідчому у провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України).

Разом з тим, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, щоб зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-3, 7-29, 84-86, 91-94, 110, 303-307, 309, 310, 369-372, 376 КПК України, слідчий судя,-

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.
Постанову слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000094 від 21 жовтня 2016 року за ч.2 ст. 382, ст. 368 КК України від 31 травня 2017 року скасувати.
Матеріали кримінального провадження № 0000094 від 21 жовтня 2016 року за ч.2 ст. 382, ст. 368 КК України повернути до прокуратури Миколаївської області.
Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1