Провадження № 1-кс/742/112/18
Єдиний унікальний № 742/190/17
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2018 року м.Прилуки
в с т а н о в и в:
30 січня 2018 року ОСОБА_7 звернулася до Прилуцького міськрайонного суду із відповідним клопотанням, в якому зазначає, що у 2017 році в неї було вилучено автомобіль та технічний паспорт до нього. Ухвалою суду від 01.06.2017 року із зазначеного автомобіля було знято арешт та передано їй на відповідальне зберігання разом із ключами.
Посилаючись на ті обставини, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу їй повернуто не було і арешт на нього не накладався, ОСОБА_5 просить суд вилучене майно їй повернути.
В судовому засіданні ОСОБА_5 підтримала вимоги, зазначені у клопотанні та просила їх задовольнити, зважаючи на відсутність законних підстав для утримування тимчасово вилученого майна.
Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав, що дійсно в його провадженні перебуває кримінальне провадження, порушене за ознаками злочину, передбаченого ст. 358 КК України. Зазначене свідоцтво дійсно було вилучено, але з питанням накладення арешту він до суду не звертався. На даний час вважає, що дійсно існують підстави для відмови у задоволенні такого клопотання, оскільки свідоцтво ознак підробки не містить, що підтвердив висновок експертизи, але має місце вварювання номеру на кузові автомобіля.
Прокурор в судовому засіданні також заперечив проти задоволення вказаного клопотання, зважаючи на відсутність підстав для повернення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.
Заслухавши пояснення учасників судового провадження та перевіривши надані матеріали, приходжу до наступного.
З клопотанням про арешт інших предметів, які були вилучені під час огляду місця події , слідчий та прокурор до суду не звертались.
Відповідно до ст. 167 КПКУ тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Частиною другою ст.168 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.
Отже, при вирішенні подальшої долі вказаного майна, прокурором та слідчим мали застосовуватись положення ч. 5 ст.171 КПК України про обов`язок звернутись до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.
Згідно із ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Однак, всупереч вимогам КПК України, слідчий та прокурор тимчасово вилучене майно не повернули його власнику чи володільцю, до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна не звернулися.
Створені умови тягнуть за собою порушення прав і законних інтересів власника майна, що суперечить положенням ст. 41 Конституції України.
Тобто, у даному кримінальному провадженні, органу досудового розслідування необхідно було вжити всіх передбачених законом заходів щодо повернення тимчасово вилученого майна законному власнику/володільцю, або вирішити долю вилученого у відповідності до положень Глави 10 КПК України, однак, зазначені вимоги закону не виконані.
Згідно ст. 303 КПК України володільцем тимчасово вилученого майна на досудовому провадженні може бути оскаржено бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Таким чином, клопотання особи, у володінні якої перебуває тимчасово вилучене майно ОСОБА_5 , що полягає у поверненні тимчасово вилученого майна, підлягає задоволенню з наведених підстав.
Керуючись ст. ст. 169-173, 214-216, 303-307, 318-380 КПК України, -
Клопотання ОСОБА_5 про повернення тимчасово вилученого майна - задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає
Слідчий суддя: