Справа № 135/1392/17
Провадження № 1-кп/135/154/17
ВИРОК
іменем України

14.12.2017 року Ладижинський міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
представника потерпілої особи ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000243, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, пенсіонера, з середньою освітою,
судимий 09.11.2017 року Ладижинським міським судом за ч. 1 ст. 263 КК України ,
до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік ,-
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч. 1 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
18.08.2017 року близько 18 год. 30 хв. ОСОБА_4 , проїжджаючи на власному гужовому транспорті біля поля №03051, що знаходиться в с.Лукашівка Ладижинської міської ради Вінницької області, яке станом на 18.08.2017 року засаджене гібридом кукурудзи ДКФ-4408, власником якого являється ПрАТ «Зернопродукт МХП», що розташований за адресою: Вінницька область, м. Ладижин, вул.Слобода, буд.№114, діючи умисно, протиправно, маючи на меті збагачення за рахунок чужого майна, вирішив таємно викрасти качани кукурудзи з вищевказаного поля. Після чого, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій умисел, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, зайшов на поле, де за допомогою фізичної сили, руками зі стебел зірвав двісті качанів кукурудзи гібриду ДКФ-4408. В подальшому зірвані качани кукурудзи в кількості 200 шт., ОСОБА_4 помістив до двох мішків, які переніс з поля та помістив на власний гужовий транспорт, проте з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки 18.08.2017 року о 18 год. 45 хв. був затриманий начальником охорони ПрАТ «Зернопродукт МХП», ОСОБА_6 на місці вчинення злочину. Згідно висновку експерта №26028/17-21 від 25.10.2017 року ринкова вартість одного качана кукурудзи гібриду ДКФ-4408 станом на 18.08.2017 року складає 2 грн.67 коп..
Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.3 ст.15, ч. 1 ст. 185 КК України незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Судом встановлено, що 28.11.2017 року представник потерпілого ПрАТ «Зернопродукт МХП» ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_4 , уклали угоду про примирення.

Згідно з даною угодою представник потерпілого з однієї сторони та підозрюваний ОСОБА_4 з іншої сторони, дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.3 ст.15, ч. 1 ст. 185 КК України. Підозрюваний визнав свою винуватість у вчиненні злочину та щиро покаявся.

Представник потерпілого та обвинувачений передбачили в угоді, що було здійснено замах на заподіяння майнової шкоди ПрАТ «Зернопродукт МХП» на загальну суму 534 грн. 67 коп., ОСОБА_4 шкода відшкодована, у зв`язку з чим потерпіла особа претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченого не має.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.. Враховуючи, що він беззастережно визнав свою вину, наявність пом`якшуючої обставини, сторони угоди домовились про вказану міру покарання. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які відомі потерпілому, обвинуваченому.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з такого.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні просив угоду з потерпілим затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч. 1 ст. 185 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування погодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Представник потерпілої особи ОСОБА_5 в судовому засіданні, просив угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

В судовому засіданні суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст. 394, ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України. Потерпілий цілком розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 394, п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Зміст угоди про примирення відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Узгоджена в угоді міра покарання знаходиться у межах санкції ч.1 ст. 185 КК України.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 умови угоди про примирення, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, діям обвинуваченого надана правильна правова кваліфікація за ч.3 ст.15, ч. 1 ст. 185 КК України, підстав для відмови в затвердженні угоди немає. Суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами угоди покарання у виді 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн..

Остаточне покарання ОСОБА_4 має бути призначене за сукупністю злочинів в порядку ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки він вчинив даний злочин до постановлення вироку Ладижинського міського суду Вінницької області від 09.11.2017 року.

Відповідно до роз`ярень п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до винесення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню судові витрати в сумі 99 грн. за проведення судово-товарознавчої експертизи.

Керуючись ст. ст. 314, 368-371, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення від 28.11.2017 року, укладену між представником потерпілої особи ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.15, ч. 1 ст. 185 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 28.11.2017 року покарання у виді 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн..

На підставі ч. 4 ст. 70, ч. 3 ст. 72 КК України вирок Ладижинського міського суду Вінницької області від 09.11.2017 року щодо ОСОБА_4 , засудженого за ч.1 ст. 263, ст. 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі, із звільненням від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік, виконувати самостійно.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 99 грн..

Речові докази: двісті качанів кукурудзи гібриду ДКФ-4408 залишити у володінні ПрАТ «Зернопродукт МХП».
Вирок на підставі угоди може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.
На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області через Ладижинський міський суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Суддя: