Справа № 314/5143/14-к
Провадження № 1-кс/314/1334/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.10.2017 м. Вільнянськ

Слідчий суддя Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 ,

за участю прокурорів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ клопотання слідчого СВ Вільнянського ВП Пологівського ВП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно ОСОБА_7 по матеріалу досудового розслідування, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001165 від 31 липня 2014, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.186, ст.246, ч.1 ст.15 ч.1 ст.197-1, ч.3 ст.15 ч.1 ст. 364, ч.2 ст.364 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області подано клопотання слідчого СВ Вільнянського ВП Пологівскього ВП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_4 , про накладення арешту.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що накладення арешту є необхідним для запобігання відчуження майна ОСОБА_7 , що може унеможливити у подальшому забезпечення цивільного позову.

В судовому засіданні слідчий та прокурори клопотання про арешт майна підтримали.

Представник володільця майна в судовому засіданні заперечував проти клопотання слідчого, посилаючись на безпідставність клопотання.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

В клопотанні слідчий метою забезпечення арешту майна визначає п.4 ч.2 ст.170 КПК України - відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Главою 9 КПК України регулюються правовідносини відносно відшкодування (компенсації) шкоди у кримінальному провадженні, цивільного позову.

Так, відповідно до ч.2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Порядок подання цивільного позову в межах кримінального провадження, форма та зміст цивільного позову визначено ст. 128 КПК України.
За визначенням ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.2 ст. 131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема арешт майна.

В силу ч.5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

За ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Здійснивши системний аналіз вищезазначених правових норм, з урахуванням засад визначених ст.ст.2, 7-9, 15-16 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що арешт майна в порядку п.4 ч.2 ст.170 КПК України може бути накладено виключно за умови подання цивільного позову в межах кримінального провадження.
Одночасно слідчий суддя приходить до висновку, що арешт майна в порядку п.4 ч.2 ст.170 КПК України, може бути накладено виключно на майно суб`єктів визначених ч.6 ст.170 КПК України.

Отже, при поданні клопотання в порядку п.4 ч.2 ст.170 КПК України слідчий зобов`язаний, зокрема довести обставину наявності поданого цивільного позову та набуття особою, відносно майна якої подано клопотання, статусу суб`єкта визначеного ч.6 ст. 170 КПК України.

Слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання не вбачає підстав для накладення арешту на майно ОСОБА_7 , оскільки слідчим не надано доказів, що доводять обставину подання цивільного позову в межах кримінального провадження з вимогою до ОСОБА_7 , а також набуття ОСОБА_7 в порядку визначеному КПК України статусу суб`єкта визначеного ч.6 ст.170 КПК України.

Надане слідчим повідомлення про підозру від 26.09.2017 відносно ОСОБА_7 за кримінальним провадженням №0001165 від 31 липня 2014 не містить доказів дотримання вимог ст.278 КПК України відносно порядку вручення письмового повідомлення про підозру, а отже в силу ч.1 ст.42 КПК України слідчим не доведено набуття ОСОБА_7 статусу підозрюваного.

За зазначених обставин слідчий суддя приходить до висновку про відмову в клопотанні слідчого про арешт майна.

Керуючись ст.ст.131, 132, 170-175 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання слідчого СВ Вільнянського ВП Пологівського ВП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно ОСОБА_7 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

04.10.2017