АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1560/17 Справа № 208/4124/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000111 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 червня 2017 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Щорськ Криничанського району Дніпропетровської області, який проживає по АДРЕСА_1 ;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 червня 2017 року ОСОБА_6 визнано винним та призначено покарання за ч.1 ст.286 КК Украъни із застосування положень ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_9 на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди у сумі 2168 грн. та моральної шкоди у сумі 3000 грн, а всього 5168 грн.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати по проведенню судової авто технічної експертизи в розмірі 1650 грн. 75 коп.

Вирішено питання речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

06 квітня 2016 року о 18 годині 03 хвилини обвинувачений ОСОБА_6 , перебував у якості водія в автомобілі «Москвич 21412-01» реєстраційний № НОМЕР_1 , який знаходився біля правого краю проїжджої частини пр. Тараса Шевченко в м. Кам`янське, навпроти будинку № 15. Передньою частиною автомобіль «Москвич 21412-01» був розташований в напрямку вул. Медичної, по ходу руху з боку вул. Спортивної. Перебуваючи в зазначеному автомобілі, водій ОСОБА_6 прийняв рішення розпочати рух автомобіля та здійснити маневр повороту вліво - з метою подальшого розвороту для руху в зворотному напрямку.

Перед виконанням вищевказаного маневру ОСОБА_6 , як водієві механічного транспортного засобу, необхідно було уважно стежити за дорожньою обстановкою і її змінами, не відволікатися від керування транспортним засобом, та перед початком виконання вищевказаного маневру, завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїжджій частині і переконатися в тому, що маневр який він зібрався виконати, буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху. Тобто ОСОБА_6 необхідно було керуватися вимогами п.п. 10.1 та 10.4. Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР), а саме:

- п. 10.1. - «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

-п. 10.4. - «Перед поворотом праворуч та ліворуч, в тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій зобов`язаний завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли відбувається поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, встановленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою. Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, що рухаються попереду нього і виконують розворот. За наявності трамвайної колії посередині проїзної частини водій нерейкового транспортного засобу, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям, повинен дати дорогу трамваю».

Разом з тим, в порушення вимог вищевказаних пунктів ПДР, обвинувачений ОСОБА_6 , перед початком руху та здійсненням маневрування, не зайняв відповідне крайнє ліве положення, та не пропустив мотоцикл «Зонгшен ZS200GS» реєстраційний № НОМЕР_2 , що рухався по лівій смузі в попутному напрямку, хоча, перебуваючи на прямій ділянці дороги, з необмеженою видимістю, мав об`єктивну можливість і зобов`язаний був виявити зазначений транспортний засіб і пропустити його перед початком руху та виконанням маневру лівого повороту з крайнього правого ряду, та почавши рух керованого ним автомобілю «Москвич 21412-01» став здійснювати поворот ліворуч, перетинаючи при цьому, суміжну смугу для руху і, відповідно, лінію руху попутно рухомого мотоциклу «Зонгшен ZS200GS» під керуванням потерпілого - водія ОСОБА_9 , від чого вищевказані транспортні засоби зіткнулись на проїжджій частині пр. Тараса Шевченко навпроти будинку № 15, внаслідок чого, водію мотоцикла «Зонгшен ZS200GS» потерпілому ОСОБА_9 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 574-Е від 19.05.2016 року, були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої плечової кістки, яке відноситься до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали тривалий розлад здоров`я більш 21 дня.

Не погоджуючись з судовим рішенням, прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій не оскаржуючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.286 КК України, просить вирок суду змінити та у резолютивній частині вироку визначити засудженим ОСОБА_10 до покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що призначення ОСОБА_10 штрафу тільки у твердій грошовій сумі, а саме 850 грн. є неправильним застосуванням кримінального закону, оскільки відповідно до вимог ч.2 ст.53 КК України, розмір штрафу визначається у неоподаткованих мінімумах доходів громадян.

Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_7 , який просив апеляційну скаргу задовольнити, вирок суду змінити в частині призначення покарання та вважати ОСОБА_10 засудженим за ч.1 ст.286 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, захисника ОСОБА_8 , який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, просив апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.404 КПК в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції перевіряється в межах апеляційної скарги.

Прокурор в апеляційній скарзі висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.286 України не оспорює, а тому відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Перевіряючи доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзіпро допущене судом першої інстанції неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно п.3 ч.1 ст.413 КПК України, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Як вбачається з вироку суду, ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн., без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановлюючи розмір штрафу у твердій грошовій сумі, без врахування ставки неоподаткованого мінімуму доходів громадян, порушив вимоги ст.53 КК України, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно ч.1 ст.53 КК України, штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині кримінального Кодексу України з урахуванням положень ч.2 ст. 53 КК України.
Відповідно до ч.2 ст.53 КК України покарання у виді штрафу призначається судом не у твердій сумі, а в ставках неоподаткованого мінімуму доходів громадян, який встановлений законодавством України на момент постановлення вироку, і згідно з п.5 підрозділом1 розділом 20 ПдК України дорівнює сумі в розмірі 17грн.
Розмір штрафу визначається судом, залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини КК України не передбачено вищого розміру штрафу.
Оскільки суд першої інстанції при ухваленні вироку, порушив вимоги ст.53 КК України, неправильно застосувавши закон, що у відповідності з ч.1 ст.413 КПК України, тягне за собою зміну судового рішення, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині призначення обвинуваченому покарання підлягає зміні.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, - задовольнити.

Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 червня 2017 року щодо ОСОБА_6 , засудженого за ч.1 ст.286 КК України змінити в частині призначення покарання.

Вважати засудженим ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, в сумі 850 гривень.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судові рішення може бути подана до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4