У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
"18" грудня 2017 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0016683 від 16.12.2017 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю: м. Києва, Українцю, громадянину України, з професійно-технічною освітою, неодруженому, непрацюючому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому:

- 10.07.2001 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 140, ст.ст. 81, 46-1 КК України (у редакції 1960 р.) до 3 років позбавлення волі з відстрочкою на 2 роки;

- 20.11.2001 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 141, ст. 43 КК України (у редакції 1960 р.) до 3 років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 07.11.2002 з невідбутим покаранням 2 роки 19 днів;

- 27.02.2007 Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 17.09.2008 умовно-достроково на 1 рік 5 місяців 18 днів;

- 18.02.2011 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений на підставі постанови Березанського міського суду Київської області від 10.04.2012 умовно-достроково на 6 місяців 25 днів;

- 18.07.2013 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, 11.02.2016 звільнений на підставі постанови Березанського міського суду Київської області від 03.02.2016 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України,

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -
в с т а н о в и в:

18 грудня 2017 року слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 .

Клопотання погоджено з прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 .
Клопотання обґрунтоване тим, що 16.12.2017 приблизно о 12 годині 00 хвилин ОСОБА_6 , перебував за адресою: АДРЕСА_2 , де побачив раніше невідомого йому потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який заснув, знаходячись на лавці.

В цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна та він обрав об`єктом свого злочинного посягання майно потерпілого ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна потерпілого, ОСОБА_6 , впевнившись що за його протиправними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, підійшов до потерпілого ОСОБА_7 та здійснив обшук верхнього одягу, в який останній був вдягнений, та виявив у правій зовнішній кишені куртки мобільний телефон марки «Huawei», вартістю 1700 гривень.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 повторно таємно викрав мобільний телефон марки «Huawei», вартістю 1700 гривень, що належить потерпілому ОСОБА_7 . В цей час ОСОБА_6 , таємно викравши вказаний вище мобільний телефон намагався непомітно залишити місце вчинення злочину, але його дії були помічені випадковим очевидцем події ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та в подальшому іншим свідком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Далі свідкок ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що наглядно знайомий йому ОСОБА_6 вчиняє викрадення чужого майна, неодноразово голосно висловлював вимогу останньому припинити свої протиправні дії, на що ОСОБА_6 чітко усвідомлюючи, що його дії були помічені сторонніми особами та стали носити відкритий характер, свої злочинні наміри не припинив, та продовжив свої протиправні дії та, утримуючи при собі викрадене майно, почав тікати з місця вчинення кримінального правопорушення.

В подальшому ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальної шкоди на загальну суму 1700 гривень 00 копійок..

У діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.2 ст.186 КК України.
16 грудня 2017 року о 16 годині 05 хвилин ОСОБА_6 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України відразу після вчинення кримінального правопорушення.

17 грудня 2017 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.
Слідчий суддя, вивчивши надані матеріали, вислухавши підозрюваного та його захисника, які просили відмовити у задоволенні клопотання, посилаючись на те, що підозрюваний ОСОБА_6 був незаконно затриманий та подали слідчому судді скаргу на незаконне затримання, доводи прокурора, який обґрунтував клопотання та зазначив обставини які свідчать про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, приходить до наступного.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри, оскільки останні підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити ці правопорушення.

Зазначене прямо узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
З матеріалів вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином, санкція за вчинення якого передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до шести років, враховуючи дані про особу підозрюваного, який не працює, неодружений, раніше неодноразово судимий за аналогічні кримінальні правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків.
Крім того, відповідно до ст. 183 КПК України до підозрюваного слід також визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та у разі внесення застави, покласти на нього обов`язки, визначені ч.5 ст. 194 КПК України.

Стосовно скарги захисника ОСОБА_4 на незаконне затримання його підзахисного ОСОБА_6 , слідчий суддя дослідивши надані матеріали кримінального провадження приходить до наступного.

Відповідно до протоколу затримання ОСОБА_6 затримано на підставі п.1 ч.1 ст.208 КПК України 16 грудня 2017 року о 21 годині 10 хвилин.

Як вбачається з протоколу допиту потерпілого ОСОБА_7 , він 16 грудня 2017 року, приблизно об 11 годині 30 хвилин, присів на лавку та заснув, а через деякий час прокинувся від криків «Стій!». Піднявши голову він побачив, як невідомий йому чоловік поспіхом направився в напрямку будинку № 28 по бульвару Верховної Ради. Потерпілий відразу почав шукати свій мобільний телефон, який знаходися в правій зовнішній кишені його куртки та виявив його відсутність, а тому вирішив, піти вслід за особою, яка на його думку викрала його телефон. За підозрюваним він прослідував аж до його квартири, де він зустрів свого знайомого ОСОБА_8 , який йому повідоми, що бачив, як чоловік якого переслідував потерпілий тримав в руках чохол від мобільного телефону, який належить потерпілому. Після чого потерпілий зателефонував працівникам поліції, які по приїзду провели обшук в квартирі та знайшли чохол до мобільного телефону, який належав потерпілому.

Отже в судовому засіданні встановлено, що зазначений у протоколі затримання час фактичного затримання ОСОБА_6 не відповідає дійсності, оскільки фактично його затримано о 16 годині 05 хвилин, під час проведення обшуку його житла, що підтверджується протоколом обшуку від 16.12.2017 року, складеного слідчим Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_11 , а отже саме з цього моменту підозрюваний ОСОБА_6 був змушений залишатися поряд з уповноваженою особою.

Вказане свідчить про порушення вимог ч.4 ст.208 КПК України, що обумовлює необхідність вжиття передбачених процесуальним законом заходів щодо захисту прав людини.

Керуючись вимогами ст.ст.131, 132, 176-179, 193, 194, 206 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:
Скаргу захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_4 про незаконне затримання та звільнення особи із-під варти - задовольнити частково.

Визнати, що підозрюваний ОСОБА_6 фактично був затриманий 16 грудня 2017 року о 16 годині 05 хвилин на підставі п.1 ч.1 ст.208 КПК України.

Доручити прокурору Київської місцевої прокуратури № 4 у визначеному кримінальним процесуальним законодавством порядку провести дослідження обставин незаконного, з порушенням вимог ч.4 ст. 208 КПК України, позбавлення свободи підозрюваного ОСОБА_6 , 16 грудня 2017 року в період часу з 16 годин 05 хвилин до 21 години 10 хвилин.

Клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0016683 від 16.12.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України відносно підозрюваного ОСОБА_6 - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі Державного департаменту України з питань виконання покарань.
Встановити строк тримання під вартою ОСОБА_6 не більше 60 днів з моменту його затримання до 13 лютого 2018 року, включно
Визначити розмір застави ОСОБА_6 , достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених КПК України у виді 80 /вісімдесяти/ розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 128 000 /сто двадцять вісім тисяч/ гривень 00 копійок.
У разі внесення застави покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:
1.не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду;
2.повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;
Визначити строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_6 ухвалою суду обов`язків - 60 днів з моменту внесення підозрюваним, заставодавцем застави у розмірі, визначеному судом.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою у той же строк з моменту вручення їй копії судового рішення.
Слідчий суддя