Номер провадження: 11-кп/785/695/17
Номер справи місцевого суду: 511/170/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.10.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000072 від 17.01.2017 року заапеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 15.03.2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Роздільна Одеської області, українця, громадянина України, маючого незакінчену середню освіту, який знаходиться в цивільному шлюбі, маючого малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційного не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, а в останнє:
- 13.10.2015 року Роздільнянським районним судом Одеської області за ст.185 ч.3, ст.70 ч.4 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 роки,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

На підставі ст.71 ч. 1 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 13.10.2015 року у вигляді 1 (одного) місяця позбавлення волі та за сукупністю вироків обвинуваченому ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 2 (два) місяці позбавлення волі.
Відповідно до абз.1 ч.5 ст.72 КК України зараховано обвинуваченому в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення в ОСІ УДПтСУ в Одеській області з моменту затримання тобто з 24.01.2017р. до набранням вироку суду законної сили, виходячи із рахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі,-

встановив
Вироком суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що приблизно 26-27 грудня 2016 року біля 01.00 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де мешкає ОСОБА_8 та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, проник у подвір`я вищевказаного домоволодіння, де умисно, з корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу з господарської споруди викрав болгарку, марки «Angel Grinder», вартістю 500 грн., яка належить ОСОБА_8 .
Після цього, ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник разом з викраденим майном та розпорядився ним на свій власний розсуд, завдавши ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 500грн.

На вказаний вирок суду першої інстанції обвинуваченим ОСОБА_7 була подана апеляційна скарга, в якій він, посилаючись на суворість призначеного йому вироком районного суду покарання, та наявності його щирого каяття, визнання своєї провини, просить пом`якшити призначене йому покарання.

Викликані апеляційним судом інші учасники судового розгляду, а саме потерпілий ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_9 у судове засідання для розгляду апеляційної скарги не з`явилися, про поважні причини неявки апеляційний суд не повідомили.

Разом з цим, в судовому засіданні обвинувачений просив розглядати його апеляційну скаргу без його захисника - адвоката ОСОБА_9 , оскільки вважав його участь такою, яка не є необхідною.

Враховуючи вищевикладені обставини та позицію обвинуваченого щодо розгляду апеляційної скарги за відсутності його захисника, апеляційним судом було прийнято рішення про проведення судового розгляду за відсутності захисника та потерпілого, у відповідності до положень ч. 4 ст.405 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти апеляції обвинуваченого, дослідивши характеризуючі особу обвинуваченого дані; вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляція обвинуваченого не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив пом`якшити призначене йому вироком місцевого суду покарання, пославшись на неврахування районним судом пом`якшуючих покарання обставин та даних про його особу. При цьому не заперечував проти факту вчинення ним злочину за встановлених у вироку районного суду обставин.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні таємного викрадення чужого майна (крадіжка) поєднаного з проникненням у інше приміщення, вчиненому повторно, тобто скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, які викладені у вироку і ніким з учасників кримінального провадження, в тому числі обвинуваченим не оспорювалися обґрунтованими та такими, які відповідають фактичним обставинам справи, які в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, районним судом при розгляді обвинувального акту у кримінальному провадженні не досліджувалися.

Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому ОСОБА_7 і чи повинен він її відбувати, суд першої інстанції, як зазначено у вироку, врахував відповідно до ст.65 КК України ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, дані про особу винного, наявність обставин, які у в відповідності до вимог ст.66 КК України пом`якшують його покарання, а саме: щире каяття, сприяння розкриттю злочину, фактичне відшкодування шкоди потерпілому, наявність на його утриманні малолітньої дитини 2015 року народження.

Обставиною що обтяжує покарання обвинуваченого, суд, на підставі ст. 67 КК України, визнав скоєння обвинуваченим кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, доводи обвинуваченого про неврахування пом`якшуючих покарання обставин при призначенні ОСОБА_7 покарання, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки як свідчить оскаржуваний вирок, зазначені обставини були враховані районним судом.

Дослідивши характеризуючі особу обвинуваченого дані /а.с. 42, 43-44, 45-47, 48/, які свідчать про його посередню характеристику, проживання його разом з матір`ю та відсутність даних щодо його працевлаштування та зайняття суспільно-корисною працею та наявність у останнього ряду судимостей, апеляційний суд вважає, що покарання, яке призначено обвинуваченому, визначено в межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений ним злочин, в тому числі з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, обставин його вчинення, даних про особу обвинуваченого та приходить до висновку що за своїм видом та розміром призначене покарання є відповідним та достатнім для запобігання вчинення ОСОБА_7 нових злочинів.

При цьому апеляційний суд погоджується з висновком районного суду стосовно того, що обвинувачений є особою, яка раніше неодноразово судима за вчинення умисних злочинів, в тому числі і в період засудження до покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та встановленням йому іспитового строку, знову вчинив умисний корисливий злочин, що на думку апеляційного суду свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та перевиховання.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги те, що злочин, за вчинення якого обвинувачений був засуджений оскаржуваним вироком, також був скоєний ним в період відбування останнім покарання з випробуванням та встановленням йому іспитового строку.

Водночас, апеляційний суд приймає до уваги ту обставину, що районний суд, прийнявши до уваги, що обвинувачений був засуджений до покарання у виді 4 років позбавлення волі, вірно застосував положення ч.1 ст.71 КК України та з урахуванням положень кримінального закону, фактично призначив обвинуваченому покарання в його мінімальних межах.

За таких обставин, з урахуванням усіх встановлених в сукупності районним судом обставин справи та даних про особу обвинуваченого, суд першої інстанції, з урахуванням вимог ст.ст. 50 та 65 КК України, призначив обвинуваченому відповідне покарання у зазначеному у вироку суду розмірі та прийшов до вірного висновку, що виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства.

Таким чином, незважаючи на доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , призначене обвинуваченому покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок суворості та служити підставою для зміни або скасування вироку, оскільки, з урахуванням обставин наведених у вироку, воно відповідає ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, характеризуючих особу обвинуваченого даних та є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, відповідно до положень, які містяться в ст. 50 КК України.

При цьому, колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону під час розгляду справи та постановлення вироку суду, які слугують підставою для скасування вироку, а тому вважає, що постановлений по справі вирок відносно ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування або зміни за результатами апеляційного розгляду не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд Одеської області,-

постановив
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 15.03.2017 року відносно ОСОБА_7 , яким він засуджений за ч.3 ст.185 КК України - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ України протягом трьох місяців с моменту набрання нею законної сили, а обвинуваченим у той же строк, з моменту отримання копії ухвали.

Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4