09.10.2017 Справа № 469/1540/16-к
1-кп/469/42/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 жовтня 2017 року смт. Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Комісарівка Березанського району Миколаївської області, громадянина України, працездатного, працює в ТОВ «ТІС» підсобним працівником, одруженого, на утриманні 2 малолітніх дітей, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження :
прокурор - ОСОБА_4
обвинувачений - ОСОБА_3 .
Суд визнає доведеним, що ОСОБА_3 11 вересня 2016 року приблизно о 03:45 год. таємно, умисно, протиправно, з метою викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, шляхом вільного доступу, знаходячись у приміщенні торгівельного намету за адресою: АДРЕСА_2 , викрав 300 грн., належних ОСОБА_5 .
З місця вчинення злочину ОСОБА_3 зник, розпорядившись викраденим майном як своєю власність, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальні збитки на загальну суму 300 грн.
Під час досудового розслідування 25 жовтня 2016 року між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України, проте потерпіла у ході судового розгляду справи відмовилась від укладення угоди, а тому за згодою учасників судового розгляду судом здійснено судовий розгляд справи у звичайному порядку.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.1 ст.185 КК України як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна.
Зазначені обставини підтверджені такими доказами :
- показаннями обвинуваченого ОСОБА_3 , який у судовому засіданні повністю визнав свою винуватість у вчиненні злочину, викладені у обвинувальному акті обставини не оспорював, у вчиненому щиро розкаявся та пояснив, що 11 вересня по дорозі додому він зайшов до торгівельної палатки, де нікого не було, та побачив 300 грн., які вирішив вкрасти;
- даними, що містяться у витязі з ЄРДР від 11.09.2016 року та в заяві потепілої ОСОБА_6 , щодо місця, часу вчинення злочину та переліку викраденого майна.
Враховуючи, що обвинувачений повністю визнав свою винуватість та надав показання суду з приводу пред`явленого йому обвинувачення, які узгоджуються з обставинами, викладеному в обвинувальному акті, за згодою учасників судового провадження суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України вирішив обмежитись дослідженням вказаних доказів та документів, що характеризують обвинуваченого і впливають на покарання.

Обставинами, що пом"якшують покарання, суд, відповідно до позиції сторін кримінального провадження, визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності злочину, який є умисним, корисливим та відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який повністю визнав свою винуватість у вчиненому, є працездатним, тяжких захворювань не має, його позитивну характеристику за місцем проживання, стан здоров"я, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів необхідним і достатнім є покарання у виді громадських робіт.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про звільнення його від відбування покарання за амністією у зв`язку з наявністю на його утриманні малолітніх дітей.
Прокурор проти застосування до обвинуваченого амністії не заперечував.
Відповідно до п.в ст.1 Закону України Про амністію у 2016 році від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07.09.2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років, та не позбавлені батьківських прав.
Відповідно до ст.10 Закону України Про амністію у 2016 році питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.
Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_3 вчинив злочин сеердньої тяжкості до набрання чинності Законом України Про амністію у 2016 році.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 не позбавлений батьківських прав та має малолітніх дітей ОСОБА_7 , 2010 року народження, та ОСОБА_8 , 2014 року народження, а тому на нього поширюється дія п.в ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році".
Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України Про застосування амністії в Україні, установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
На підставі ч.9 ст.100 КПК України надані суду документи зберігати при справі.
Судові витрати відсутні, цивільний позов не заявлено.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на 80 годин.
На підставі п.в ч.1 Закону України Про амністію у 2016 році ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання у зв"язку з амністією.
Документи, надані суду, зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Миколаївської області через Березанський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя: