У Х В А Л А

11.01.2018 року місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката - ОСОБА_4 , , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під -вартою відносно ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий звернувся до суду з вищевказаним клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під -вартою , яке погоджено з прокурором та мотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , обіймаючи посаду майстра служби внутрішньо-будинкових систем газопостачання Мукачівської філії Публічного акціонерного товариства «Закарпатгаз» (надалі Мукачівської філії ПАТ «Закарпатгаз»), відповідно до наказу № 169 від 14 грудня 2012 року, являючись службовою особою наділеною організаційно-розпорядчими функціями, на початку січня 2016 року вступив в організовану ОСОБА_8 стійку злочинну організовану групу, до складу якої ввійшов також як виконавець майстер служби внутрішньо-будинкових систем газопостачання Мукачівської філії ПАТ «Закарпатгаз» ОСОБА_5 .

Так, ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , будучи згуртованими єдиними злочинними намірами матеріального збагачення, а саме заволодіння майном ПАТ «Закарпатгаз» шляхом зловживання службовим становищем, чітко усвідомлювали незаконність власних дій та їх суспільну небезпеку.

Однак, усвідомлення можливих тяжких наслідків запланованої злочинної діяльності, не сприяло виникненню в учасників групи бажання відмовитися від вчинення протиправних дій, а навпаки згуртувало їх. При цьому зазначені особи поєднали свої зусилля для досягнення єдиного злочинного результату.

Відповідно, до розробленого ОСОБА_8 злочинного плану, були розподілені ролі учасників групи, а саме ОСОБА_8 на виконання відведеної ролі та визначених функцій здійснював загальне керівництво групою, здійснював контроль та координацію виконання функцій її членами, давав їм вказівки, особисто розподіляв незаконно одержані кошти та особистим підписом візував підроблені акти на пуск газу мешканцям м. Мукачево та Мукачівського району та скріплював печаткою начальника служби внутрішньо-будинкових систем газопостачання Мукачівської філії Публічного акціонерного товариства «Закарпатгаз», чим засвідчував їх правомочність.

Інші члени злочинної групи ОСОБА_5 та ОСОБА_7 незаконно отримували грошові кошти від мешканців м. Мукачево та Мукачівського району за виготовлення технічних умов щодо встановлення додаткового газового обладнання та актів на пуск газу, після чого без виготовлення технічних умов вносили в акти на пуск газу завідомо неправдиві відомості, щодо виконання ним робіт та після підписання актів із внесеними до них неправдивими відомостями надавали їх організатору злочинниї дій - начальнику служби внутрішньо-будинкових систем газопостачання Мукачівської філії Публічного акціонерного товариства «Закарпатгаз» - ОСОБА_8 , який в свою чергу знаючи, що до вказаних актів внесено не правдиві відомості, підписував їх та скріплював печаткою начальника служби внутрішньо-будинкових систем газопостачання Мукачівської філії Публічного акціонерного товариства «Закарпатгаз».
Таким чином у період січня-травня 2016 року, у такий протиправний спосіб ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 зловживаючи своїм службовим становищем обернули на свою користь грошові кошти в загальній сумі 225 064,57 грн., отримані від мешканців м. Мукачево та Мукачівського району як оплата за підключення до газотранспортної мережі та розробку відповідної технічної документації і не були оприбутковані через касу Мукачівської філії ПАТ «Закарпатгаз», чим самим зазначеному підприємству спричинено матеріальних збитків на вказану суму.
У вчиненні даних злочинів обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, одружений, майстер теплогосподарства у військовому містечку №12 КЕВ місто Мукачеве.

Вина ОСОБА_7 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: актом проведеного аудиту ПАТ «ЗАКАРПАТГАЗ»; протоколом обшуку від 29.07.2017 року в приміщенні Мукачівської філії ПАТ «Закарпатгаз», де виявлено 126 оригіналів актів на пуск газу та копії інших актів на пуск газу по яких відсутня оплата; висновками почеркознавчих експертиз згідно яких підписи в актах на пуск газу по яких відсутня оплата виконані ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 ; показами потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 та інших, висновком судово-економічної експертизи №14/12-17 від 14.12.2017 року,

11.01.2018 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч.3 ст. 28 ч.2 ст. 366 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_7 з метою перешкоджання слідству у встановленні вищевказаних обставин, уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні у будь який спосіб; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експерта та можливих очевидців скоєних правопорушень.

Таки чином, необхідність обрання стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлена тим, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам вчинення підозрюваним спроб переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні у будь який спосіб; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експерта та можливих очевидців скоєних правопорушень.

Вказані ризики також доводяться вагомістю доказів про вчинення ОСОБА_7 умисного тяжкого злочину, тяжкістю покарання, яке йому загрожує, оскільки санкція статті 191 ч.5 Кримінального кодексу України, що йому інкримінується, передбачає позбавлення волі на строк від 7 до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив суд таке задовільнити.

Підозрюваний в судовому засіданні просив суд не застосовувати до нього запобіжний захід пов`язаний з триманням під- вартою, наміру переховуватись від слідства та суду в нього немає.

Заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника , вивчивши клопотання та дослідивши додані до нього докази, приходжу до наступного висновку.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на ньогопроцесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1ст. 177 КПК.

У відповідності до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Як зазначено у ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;

За положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року №4 запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки.

При цьому, Верховним Судом України роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного внаслідок відсутності у останнього постійного місця проживання, зловживання спиртними напоями чи вживання наркотичних засобів, продовження вчинення злочинів, підтримання соціальних зв`язків негативного характеру, порушення умов запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під- вартою , суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; його репутація; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Запобіжні заходи - це заходи забезпечення кримінального провадження, застосування яких супроводжується обмеженням конституційних прав і свобод осіб, які підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень. Ці обмеження стосуються свободи пересування та вільного вибору місця перебування. Система запобіжних заходів закріплена у ч.1 ст. 176 КПК України.

У відповідності до вимог ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що громадянин ОСОБА_7 , має постійне місце проживання, працює , від слідства та суду не переховується, є інвалідом третьої групи , на утриманні має пристарілих батьків .

Згідно з п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя дійшов до переконання про відсутність підстав для обрання найбільш суворого запобіжного заходу у виді взяття під варту внаслідок відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених КПК України.

Отже, оскільки прокурором доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої ст. 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, у задоволенні клопотання про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід відмовити.

Згідно зі ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

При обранні вказаного запобіжного заходу, слідчий суддя враховує обставини, зазначені у ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість скоєного правопорушення, наявність постійного місця проживання , наявність на утриманні неповнолітніх дітей та жінки.

Приймаючи до уваги вищенаведене та фактичні обставини справи, слідчий суддя вважає, що відносно підозрюваного ОСОБА_7 слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту .

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що з врахуванням особи підозрюваного, наявна достатність підстав для покладення на ОСОБА_7 обов`язків, визначених ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;

2) з 22 год. 00 хв . по 07 год. 00 хв. не залишати місце постійного проживання

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, одруженого, майстра теплогосподарства у військовому містечку № НОМЕР_1 КЕВ місто Мукачеве, - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 22.00 год. до 07.00 год. наступної доби.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України наступні процесуальні обов`язки:

прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває- АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду .

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Строк дії даної ухвали про тримання під домашнім арештом визначити по 11 березня 2018 року, включно.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_7 передати для виконання до Мукачівського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде виготовлено та проголошено 15.01.2018 року о 14-30 год.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1