Справа № 492/925/17
Провадження № 1-кп/492/145/17
У К Р А Ї Н А
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 жовтня 2017 року м. Арциз
Арцизький районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщені суду м. Арциз обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Арциз Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, розлученого, працюючого за наймом, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
- 09.06.2011 року Арцизьким районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік;
- 12.04.2017 року Арцизьким районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 185 КК України до громадських робіт строком на 80 годин,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До Арцизького районного суду Одеської області разом з обвинувальним актом надійшла письмова угода про визнання винуватості від 21.07.2017 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Згідно обвинувального акту і наданої угоди про визнання винуватості ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 , будучи засудженим вироком Арцизького районного суду Одеської області від 12.04.2017 року за ч. 1 ст. 185 КК України до громадських робіт строком на 80 годин, отримавши копію зазначеного вироку суду, у встановленому законом порядку, розуміючи його суть і зміст, та про необхідність відбування призначеного покарання, всупереч вимогам п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України (обов`язковість судового рішення), переслідуючи прямий умисел, з метою ухилення від відбування призначеного судом покарання, на початку травня 2017 року, більш точної дати та часу в ході досудового розслідування встановити не представилося можливим, умисно покинув місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 та виїхав неофіційно працювати цілодобово охоронцем на пасіці, розташованій неподалік від с. Пряма Балка Арцизького району Одеської області та в порушення вимог ч. 1 ст. 37 КВК України, не повідомив уповноважений орган з питань пробації, яким є Арцизький РВ з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України про зміну свого місця проживання та не з`явився за викликами до уповноваженого органу з питань пробації, таким чином не надав можливості уповноваженому органу з питань пробації здійснити контроль за виконанням вироку суду.

Наведені умисні дії ОСОБА_5 були кваліфіковані за ч. 2 ст. 389 КК України за кваліфікуючими ознаками: ухилення засудженого від відбування покарання у вигляді громадських робіт.

Як вбачається з обвинувального акту та угоди про визнання винуватості ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, щиро розкаявся.

ОСОБА_5 також погодився із прокурором на призначення йому покарання за це кримінальне правопорушення (злочин), у вигляді обмеження волі на строк один рік. За правилами складання покарань встановленими ст. 72 КК України менш суворий вид покарання призначений за вироком Арцизького районного суду Одеської області від 12.04.2017 року за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді громадських робіт строком вісімдесят годин перевести в більш суворий вид покарання у вигляді обмеження волі на строк десять днів, виходячи з такого їх співвідношення: одному дню обмеження волі відповідають вісім годин громадських робіт. В силу ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком, остаточно визначити покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України, іспитовий строк один рік, та покладанням обов`язків, встановлених ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Суд, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства та з`ясувавши в обвинувачуваного повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які б примусили ОСОБА_5 погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості. При цьому суд виходить з наступного.
Так, кримінальне правопорушення (злочин), у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, оскільки санкція ч. 2 ст. 389 КК України передбачає покарання у вигляді обмеження волі на строк до трьох років.
Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.
Угода за змістом укладена відповідно до ст. 472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у тому числі стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання, обґрунтування наявності кількох пом`якшуючих обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), наслідків затвердження та невиконання угоди.
Обвинуваченому ОСОБА_5 суд, відповідно до ст. 474 КК України роз`яснив процесуальні права, характер обвинувачення, вид покарання та наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, передбачені ст. ст. 473, 476 КПК України, роз`яснив вичерпні підстави оскарження вироку суду.
Суд також переконаний в тому, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань.
Як видно з реєстру матеріалів досудового розслідування у проваджені зібрано достатньо доказів для обґрунтованої підозри і обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, а тому визнання ним винуватості є цілком виправданим.
Суд також вважає, що обставини, які обтяжують і пом`якшують покарання, дані про особу ОСОБА_5 , характер кримінального правопорушення та інші обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні.
Підстав для відмови в затвердженні угоди, судом не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.
Суд не вирішує питання про речові докази у справі в силу ч. 9 ст. 100 КПК України так як речові докази суду не надавались, у зв`язку з чим у суду відсутні правові підстави для вирішення питання про долю речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
Затвердити угодупро визнання винуватості, укладену 21 липня 2017 року між прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000363.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 21 липня 2017 року покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у вигляді обмеження волі строком на один рік шість місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на один рік, який обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 17 жовтня 2017 року.
Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирати.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ст. 394 КК України до апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя
Арцизького районного суду ОСОБА_1