Справа № 142/748/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2017 року м. Тульчин

Тульчинський районний суд
Вінницької області
у складі колегії: головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю: секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Центрального районного суду м. Тули Російської Федерації від 21.04.2016 у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, без освіти, неодруженої, не працюючої, має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрована, за адресою: АДРЕСА_1 , засудженої 21.04.2016 вироком Центрального районного суду м. Тули Російської Федерації до 11 років позбавлення волі за ч. 3 ст. 30, п. «г», ч. 4 ст. 228.1, ч. 3 ст. 30, п. «б», ч. 3 ст. 228.1 КК Російської Федерації, за участю: прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 28.09.2017 до Тульчинського районного суду Вінницької області надійшли для розгляду матеріали клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Центрального районного суду м. Тули Російської Федерації від 21.04.2016 відносно ОСОБА_5 у відповідність із законодавством України.
Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_5 засуджена 21.04.2016 вироком Центрального районного суду м. Тули Російської Федерації до 11 років позбавлення волі за ч. 3 ст. 30, п. «г», ч. 4 ст. 228.1, ч. 3 ст. 30, п. «б», ч. 3 ст. 228.1 КК Російської Федерації.
Наказом Міністерства юстиції України № 2155/5 від 04.07.2017 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженої ОСОБА_5 для подальшого відбування покарання, призначеного вироком Центрального районного суду м. Тули Російська Федерація від 21.04.2016 відповідно до вимог ст. 606 КПК України, ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 23.03.2017 за № 06-34225/17.
У судове засідання представник Міністерства юстиції України не з`явився, зазначивши в самому клопотанні, що просить проводити розгляд без його участі відповідно до вимог ч. 1 ст. 610 КПК України.
Прокурор у судовому засіданні просив задовольнити клопотання Міністерства юстиції України та зазначив, що необхідно визначити частини і статті КК України, якими передбачена відповідальність за злочини, у вчиненні яких ОСОБА_5 визнано винною відповідно до вироку Центрального районного суду м. Тули Російська Федерація від 21.04.2016.
Захисник у судовому засіданні не заперечив щодо задоволення клопотання.
Колегія суддів, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання приходить до наступних висновків.
Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Пунктом «b» ч. 1 ст. 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.
Також, пунктами «а», «d» статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб встановлено, що при заміні вироку мають враховуватися зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, а також не може посилюватися кримінальне покарання засудженої особи.
Крім того, умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст. 606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст. 610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначені строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, визначених у ч. 4 ст. 610 КПК України.
Положеннями ч. 3 та 4 ст. 610 КПК України, визначено, що суд під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.
При цьому суд, як це визначено у ч. 3 ст. 603 КПК України, не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.
Відповідно до вироку Центрального районного суду м. Тули Російської Федерації від 21.04.2016 ОСОБА_5 засуджена до 11 років позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 30, п. «г», ч. 4 ст. 228.1, ч. 3 ст. 30, п. «б», ч. 3 ст. 228.1 КК Російської Федерації, що також є кримінально караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.
Згідно копії паспорту ОСОБА_5 є громадянкою України, останнє відоме місце проживання в Україні: АДРЕСА_1 .
Засуджена ОСОБА_5 висловила бажання відбувати покарання на території України, що підтверджується відповідною заявою.
Згідно розпорядження вирок вступив в законну силу 05.05.2016.
Відповідно до довідки про відбуття строку покарання ОСОБА_5 , початок строку 21.04.2016, кінець строку 25.11.2026, зараховано відбування покарання з 26.11.2015 до 20.04.2016, станом на 30.01.2017 невідбутий строк покарання 9 років 9 місяців 27 днів.
При визначенні статей та частини статей Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за злочини, у вчиненні яких ОСОБА_5 визнано винною вироком Центрального районного суду м. Тули Російської Федерації від 21.04.2016, суд керується ст. 9 Конституції України, ст. 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, нормами КПК України, Законом України «Про обіг в України наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, який складений відповідно до законодавства і міжнародних зобов`язань України і затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, а також обставинами викладеними у вироку, в якому зазначенні маси вилученої наркотичної речовини та її вид.
Колегія суддів приходить до висновку щодо кваліфікації дій ОСОБА_5 за наступними статтями: ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України, як замах на збут наркотичних засобів у великих розмірах, вчинених за попередньою змовою групою осіб; ч. 3 ст. 30, п. «б» ч. 3 ст. 228.1 КК РФ слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України, як замах на збут наркотичних засобів, вчинений повторно ; ч. 3 ст. 30, п. «б» ч. 3 ст. 228.1 КК РФ слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України, замах на збут наркотичних засобів у великих розмірах, вчинений повторно.
Відповідно до вимог, п. 1 ч. 4 ст. 610 КПК України, якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України.
З урахуванням вказаних норм, при призначенні остаточного покарання необхідно застосувати ст. 68 та ст. 70 КК України, оскільки санкція ч. 2 ст. 307 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі від шести до десяти років, а вироком Центрального районного суду м. Тули Російської Федерації від 21.04.2016, ОСОБА_5 засуджено до одинадцяти років позбавлення волі.
Враховуючи те, що ОСОБА_5 засуджено за декілька злочинів, і остаточне покарання призначено відповідно до вимог ч. 3 ст. 69 КК РФ, шляхом часткового складання призначених покарань, суд приходить до висновку про застосування ч. 2 ст. 70 КК України.
Крім того, враховуючи те, що положеннями ч. 5 ст. 72 КК України передбачено зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, суд вважає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання термін з часу фактичного затримання до набрання вироком законної сили за правилами вказаної статті.
На підставі викладеного, керуючись ст. 372, 602-604, 610 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Центрального районного суду м. Тули Російської Федерації від 21.04.2016 у відповідність із законодавством України - задовольнити.
Привести у відповідність з законодавством України вирок Центрального районного суду м. Тули Російської Федерації від 21.04.2016, яким ОСОБА_5 засуджено до покарання:
- за ч. 3 ст. 30, п. «г», ч. 4, ст. 228.1 КК РФ, до 10 (десяти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;
- за ч. 3 ст. 30, п. «б», ч. 3, ст. 228.1 КК РФ, до 8 (восьми) років позбавлення волі;
- за ч. 3 ст. 30, п. «б», ч. 3, ст. 228.1 КК РФ, до 8 (восьми) років позбавлення волі.
Згідно ч. 3 ст. 69 КК РФ, при сукупності злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначено остаточне покарання у виді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі.
Вважати засудженою ОСОБА_5 за вчинення злочинів передбачених, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі, а саме:
-за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України, до 6 (шести) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;
-за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України, до 6 (шести) років позбавлення волі;
-за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України, до 6 (шести) років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 2 ст. 70 КК України, при сукупності злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, вважати засудженою до остаточного призначеного покарання ОСОБА_5 у виді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі, відповідно до вироку Центрального районного суду м. Тули Російської Федерації від 21.04.2016, при приведенні його у відповідність із законодавством України, рахувати з 21.04.2016.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 26.11.2015 до 20.04.2016 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала може бути оскаржена органом, що подав клопотання, особою щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідності із законодавством України та прокурором до Апеляційного суду Вінницької області протягом семи днів з моменту проголошення, а засудженою - з моменту її вручення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3