Справа № 640/395/18
н/п 1-кс/640/355/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2018 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,
власника майна - ОСОБА_4 ,
11.01.2018 р. старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_3 , звернувся до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим з прокурором відділу 04/2/4 прокуратури Харківської області молодшим радником юстиції ОСОБА_5 , яким просив: 1. Накласти арешт на автомобіль ЗАЗ Daewoo Lanos TF69Y р.н. НОМЕР_1 , номер шасі (рама) НОМЕР_2 , який перебуває у власності ОСОБА_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ( НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ) шляхом заборони його ремонтування, користування, розпорядження та відчуження; 2. Зберігання автомобіль ЗАЗ Daewoo Lanos TF69Y р.н. НОМЕР_1 , здійснювати на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів за адресом: Харківська область, м. Харків, вул. Пушкінська, 107.
Підставами для арешту майна слідчий вказує, що 10.01.2018 близько 04.10 на ділянці проїжджої по вул. Пушкінській, 96 м. Харкова, стався наїзд на пішохода ОСОБА_6 , автомобілем ЗАЗ Daewoo Lanos TF69Y р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_7 . Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої кінцівки.
10.01.2018 о 05.30 год., в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди автомобіль ЗАЗ Daewoo Lanos TF69Y р.н. НОМЕР_1 був вилучений та поміщений на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів, розташований за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Пушкінська, 107.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_5 автомобіль ЗАЗ Daewoo Lanos TF69Y р.н. НОМЕР_1 належить ОСОБА_4 , який зареєстрований за адресом: АДРЕСА_1 .
Під час огляду автомобіля ЗАЗ Daewoo Lanos TF69Y р.н. НОМЕР_1 були виявлені механічні пошкодження кузову, а саме деформація кришки капоту, розбито лобове скло та деформація криши, відповідно до положення ст.98 КПК України, може бути речовим доказом, тобто знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Слідчий вказав, що 10.01.2018 під час огляду місця ДТП автомобіль ЗАЗ Daewoo Lanos TF69Y р.н. НОМЕР_1 , був вилучений слідчим, він відповідає критеріям визначеним у ч. 2 ст.167 КПК України.
Крім того, зазначений транспортний засіб, як речовий доказ необхідний судовому експерту для проведення комплексної судової медичної, медико криміналістичної та автотехнічної експертизи з метою з`ясування параметрів механізму дорожньо-транспортної події, дій учасників пригоди, та в подальшому буде потрібний для проведення слідчого експерименту за участю водія.
Слідчий також вказав, що за таких обставин на даний час виникла необхідність у арешті автомобіля ЗАЗ Daewoo Lanos TF69Y р.н. НОМЕР_1 , шляхом надання можливості слідчому та прокурору зберігати вилучений транспортний засіб на майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів.
Сторона обвинувачення вказала, що наявні достатні підстави вважати, що існує реальна загроза зміни або знищення транспортного засобу, його окремих складових частин, проведення ремонту пошкоджених деталей з боку його водія.
Слідчий ОСОБА_3 у судовому засіданні подане клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Власник майна ОСОБА_4 у судовому засіданні просив передати йому автомобіль на відповідальне зберігання, вказуючи, що на вимогу слідчого автомобіль буде надано для огляду експертам. Крім того, посилався на відсутність коштів на оплату перебування автомобіля на штраф майданчику.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучений відповідно до протоколу огляду та затримання транспорту від 10.01.2018, автомобіль ЗАЗ Daewoo Lanos р.н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
При цьому, слідчий суддя вважає, що передача вказаного майна власнику на відповідальне зберігання за вказаних вище обставин може створити перешкоди для збереження речових доказів та для подальшого розслідування кримінального провадження.
Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.173 КПК України, слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна, зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
Враховуючи вказану вимогу КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне заборонити власнику автомобіля ЗАЗ Daewoo Lanos р.н. НОМЕР_1 - ОСОБА_4 , ремонтування, відчуження, продаж та керування, зазначеного транспортного засобу до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Накласти арешт на автомобіль ЗАЗ Daewoo Lanos TF69Y р.н. НОМЕР_1 , номер шасі (рама) НОМЕР_2 , який перебуває у власності ОСОБА_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони його ремонтування, користування, розпорядження та відчуження, - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Місцем зберігання арештованого майна визначити спеціальний майдан зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів, розташований за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 107, відповідно до п. 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ № 1104 від 19.11.2012.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1