Справа № 191/1129/17
Провадження № 1-кп/191/215/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2018 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000327 від 21 лютого 2017 року, відносно

ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Славгород Синельниківського району Дніпропетровської області, громадянки України, одруженої, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, не працюючої, маючої на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.162 КК України,

ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Новороссош Новопсковського р-ну Ворошиловградської області, громадянки України, не одруженої, яка проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з середнього освітою, працюючої в ДКОПЛ - Ігрень молодшою медичною сестрою, раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5

потерпілої - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

обвинувачених - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В :
02 лютого 2017 року о 14-00 годині ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 приїхали в смт.Славгород Синельниківського району, де потерпіла вийшла з автомобілю марки ВАЗ 2103, д.н. НОМЕР_1 , та попрямувала до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_3 . Слідом за нею прослідували ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з метою вчинення сварки з потерпілою. Зайшовши до квартири ОСОБА_6 не встигла зачинити вхідні двері, на що у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які переслідували потерпілу, виник злочинний умисел, направлений на порушення недоторканості житла ОСОБА_6 та незаконне проникнення до житла останньої.

Реалізуючи злочинний умисел, направлений на порушення конституційної гарантії кожної особи на недоторканість житла, відкрито, діючи умисно, без будь якого дозволу та запрошення, без добровільної згоди, всупереч волі законного власника квартири ОСОБА_6 , ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_4 , перебуваючи обидві у стані алкогольного сп`яніння, незаконно проникли до житла, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_3 , через незачинені двері, чим порушили недоторканність житла .

Своїми умисними діями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.162 КК України, як незаконне проникнення до житла, що порушує недоторканність житла громадян.

Далі, в цей же день, 02 лютого 2017 року приблизно о 14-10 год. ОСОБА_3 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, маючи давні неприязні відносини до ОСОБА_6 , незаконно перебуваючи за місце мешкання останньої за адресою: АДРЕСА_3 , бажаючи помститися за давні образи з боку потерпілої, висловлюючи обpaзи на адресу ОСОБА_6 , у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, розуміючи, що шляхом завдання удару спричинить ОСОБА_6 тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості, передбачаючи такі наслідки своїх дій та свідомо допускаючи їх настання, наблизилась до неї, та знаходячись обличчям до потерпілої, спричинила один сильний удар правою рукою, зігнутою у кулак, в обличчя ОСОБА_6 в ділянку лівого ока, внаслідок чого ОСОБА_6 впала на підлогу.

Відповідно до висновків судово-медичної експертизи №62-Е від 23.02.2017 року ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді синців та припухлості м`яких тканин верхнього та нижнього повік лівого ока, які носять ознаки легких тілесних ушкоджень.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, а саме: легке тілесне ушкодження.

Потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення солідарно з обвинувачених завданої їй матеріальної шкоди у вигляді понесених витрат на лікування, в розмірі 1244,40 грн., а також моральної шкоди, спричиненої заподіянням їй тілесних ушкоджень, в розмірі 10000,00 грн.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою провину у пред`явленому обвинуваченні визнала повністю, щиро покаялася, підтвердила обставини вчинення злочину так, як вони викладені вище. Також зазначила, що причиною конфлікту, який виник між нею та потерпілою ОСОБА_6 була поведінка самої потерпілої, яка домагалася її сина, який є чоловіком обвинуваченої ОСОБА_3 , і з якою він зраджував обвинуваченій. Цивільний позов не визнала, вважає його недоведеним.

Обвинувачена ОСОБА_3 в судовому засіданні свою провину у пред`явленому обвинуваченні визнала повністю, щиро покаялася, підтвердила обставини вчинення злочину так, як вони викладені вище. Також зазначила, що причиною конфлікту, який виник між нею та потерпілою ОСОБА_6 була поведінка самої потерпілої, яка, не дивлячись на наявність двох малолітніх дітей, домагалася її чоловіка і з якою чоловік зраджував обвинуваченій. Просить застосувати до неї вимоги Закону України «Про амністію у 2016 році». Цивільний позов не визнала, вважає його недоведеним.

Крім визнання вини обвинуваченими ОСОБА_3 ,. ОСОБА_4 їх вина у скоєному підтверджується наданим в судовому засіданні показами потерпілої ОСОБА_6 , яка підтвердила вищезазначені обставини та пояснила, щопричиною конфлікту, який виник між нею та обвинуваченими була її поведінка, чоловік обвинуваченої ОСОБА_3 дійсно їй зраджував з потерпілою, однак все ж таки вважає, що застосовування фізичної сили є неправомірним. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила їх задовольнити.

Крім того, вина обвинувачуваних ОСОБА_3 та ОСОБА_4 доведена документами, наявними в матеріалах кримінального провадження №0000327 від 21.02.2017 року , а саме:

- актом судово-медичного обстеження №48 від 03.02.2017 року, згідно якого судово-медичним обстеженням ОСОБА_6 у неї встановлені синці і припухлості м`яких тканин верхнього і нижнього повік лівого ока. Давність утворення їх може відповідати строкам, вказаним у медичній документації та самою обстеженою, тобто 02.02.2017 року (т.2 а.с.15-16);

- висновком експерта №62-Е від 23.02.2017 року, згідно якого ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді синців та припухлості м`яких тканин верхнього та нижнього повік лівого ока, які носять ознаки легких тілесних ушкоджень (т.2 а.с 32-33);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 23 лютого 2017 року, в результаті якого потерпіла уточнила обставини вчиненого кримінального правопорушення (т.2 а.с.34-35);

- додатковим висновком експерта №63 від 23.02.2017 року, наданим за результатами проведення слідчого експерименту (т.2 а.с.37-38);

- іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Враховуючи викладене вище, суд, допитавши обвинувачених, потерпілу, дослідивши матеріали кримінального провадження, в тому числі ті, що характеризують особу обвинувачених, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю. Дії ОСОБА_3 кваліфіковані вірно за ч.1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження та за ч.1 ст.162 КК України як незаконне проникнення до житла, що порушує недоторканість житла громадян. Дії обвинуваченої ОСОБА_4 також вірно кваліфіковані за ч.1 ст.162 КК України, як незаконне проникнення до житла, що порушує недоторканість житла громадян.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, поведінку потерпілої, яка спровокувала обвинувачену на вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчинення кримінальних правопорушень, які згідно зі ст.12 КК України відносяться до категорії злочинів невеликої тяжкості, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей, у вчиненому розкаюється.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченій ОСОБА_3 відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття у вчинені кримінального правопорушення.

Обставиною, яка обтяжує покарання, відповідно до ст.67 КК України, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, поведінку потерпілої, яка спровокувала обвинувачену на вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчинення кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, у вчиненому розкаюється.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченій ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття у вчинені кримінального правопорушення.

Обставиною, яка обтяжує покарання, відповідно до ст.67 КК України, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог ч.1 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинувачених після вчинення злочину, їх щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, також враховуючи, що при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст.9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд вважає за необхідне з метою виправлення обвинувачених та попередження вчиненню ними інших злочинів призначити їм покарання в межах санкції інкримінованих статей, а саме у виді штрафу.

При цьому в судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про застосування до обвинуваченої ОСОБА_3 Закону України від 22.12.2016 року «Про амністію у 2016 році» у зв`язку з тим, що обвинувачена має двох малолітніх дітей 2013 та 2015 років народження, а тому може бути звільнена від відбування призначеного покарання.
Згідно з ст.86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Пунктом "в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22.12.2016 року передбачено можливість звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років та стосовно яких вони не позбавленні батьківських прав.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які не є тяжкими або особливо тяжкими, має малолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , стосовно яких батьківських прав не позбавлена, надала згоду на застосування до неї амністії.
Кримінальне правопорушення скоєно ОСОБА_3 до набрання чинності Законом України від 22.12.2016 року «Про амністію у 2016 році» , застережень щодо застосування амністії, передбачених ст.9 Закону, не вбачається.
Оскільки обвинувачена надала згоду на застосування до неї амністії і на неї поширюються положення п."в" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» , вона підлягає звільненню від відбування призначеного судом покарання.
Заявлений потерпілою ОСОБА_6 в кримінальному провадженні цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 1244,40 грн. та моральної шкоди в розмірі 10000 грн. суд вважає необхідним задовольнити частково.

В частині стягнення з обвинуваченої ОСОБА_3 матеріальної шкоди суд вважає за необхідне відмовити, оскільки надані потерпілою в якості доказів копії чеків на придбання ліків не можуть вважатися належними доказами у зв`язку з тим, що необхідність призначення потерпілій саме цих медичних препаратів нічим не підтверджується, а інші чеки, які надані потерпілою, в тому числі на придбання палива, цигарок та продуктів харчування, суд до уваги не приймає, оскільки вважає, що вони не мають відношення до завданої матеріальної шкоди.

В частині стягнення з обвинуваченої ОСОБА_3 моральної шкоди, суд вважає, що позовні вимоги в цій підлягають частковому задоволенню.

Так, відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При визначенні розміру моральної шкоди, враховуючи враховує характер правопорушення, зокрема, що вчинений обвинуваченою злочин не є тяжким, глибину фізичних та душевних страждань потерпілої, ступінь вини обвинуваченої, оскільки поведінку потерпілої, яка спровокувала обвинувачену на вчинення кримінального правопорушення, а також вимоги розумності і справедливості, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди задовольнити частково і стягнути з обвинуваченої ОСОБА_3 на користь потерпілої моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн.

В частині стягнення матеріальної шкоди з обвинуваченої ОСОБА_4 суд вважає за необхідне відмовити, оскільки в обґрунтування позовних вимог потерпіла посилається на понесені витрати на лікування у зв`язку з заподіянням їй тілесних ушкоджень, але жодних тілесних ушкоджень обвинувачена ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_6 не спричиняла.

В частині стягнення моральної шкоди з обвинуваченої ОСОБА_4 суд вважає за необхідне відмовити, оскільки в обґрунтування позовних вимог потерпіла посилається на моральні страждання, спричинені заподіянням їй тілесних ушкоджень, тоді як таких ушкоджень обвинувачена ОСОБА_4 їй не спричиняла.

Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченим суд вважає за необхідне не обирати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.349, 369 - 371, 373 - 376 КПК України, п."в" ст.1, ст.10, ст.13 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22.12.2016 рокусуд,

З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.162 КК України, та призначити їй покарання:

-за ч.1 ст.125 КК України - у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.;

-за ч.1 ст.162 КК України - у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп.;

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп.

Звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання на підставі п."в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року.
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка народилася в сел.Славгород Синельниківського району Дніпропетровської області, на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка народилася в сел.Славгород Синельниківського району Дніпропетировської області, моральну шкоду, завдану злочином, в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженим та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1