Постанова

іменем України
12 квітня 2018 року

м. Київ
справа № 658/4173/16-к
провадження № 51-1744км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального

суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового
засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції),
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на вироки Каховського міськрайонного суду Херсонської області

від 30 січня 2017 року й Апеляційного суду Херсонської області від 17 травня

2017 року, а також касаційну скаргу прокурора ОСОБА_8 , який брав участь

у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на вирок Апеляційного суду Херсонської області від 17 травня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань

за № 0002555, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Садового Нижньогірського району Автономної Республіки Крим, жителя

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені
судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вищевказаним вироком ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 309 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі статей 75, 76 КК ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки і покладено на нього відповідні обов`язкі. Питання щодо речових доказів та судових витрат вирішено судом згідно з вимогами закону.
Згідно з вироком суду на початку листопада 2016 року ОСОБА_6 , знаходячись за місцем свого проживання ( АДРЕСА_1 ), умисно незаконно став зберігати без мети збуту гілки рослин коноплі до того часу, коли

23 листопада 2016 року о 08:00 у ході проведення санкціонованого обшуку працівники поліції виявили й вилучили білий поліетиленовий мішок з особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом загальною масою 394,90 г та великий білий поліетиленовий мішок з канабісом загальною масою 701,81 г.
Апеляційний суд задовольнив частково апеляційну скаргу першого заступника прокурора Херсонської області. Вирок районного суду щодо ОСОБА_6 у частині призначеного покарання скасував і постановив в цій частині новий вирок, яким призначив ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 309 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки. У решті апеляційний суд залишив вирок районного суду без зміни.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі через суворість, просить скасувати судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Разом із цим засуджений указує на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що під час досудового слідства та в суді першої інстанції у нього не було захисника, розгляд кримінального провадження здійснювався українською мовою, якої він не розуміє, що є порушенням права на захист, йому не було вручено обвинувального акта

з реєстром матеріалів досудового розслідування. Він не знав, що вправі скористатися правовою допомогою за рахунок держави. З урахуванням цих обставин, на думку засудженого, розгляд провадження у спрощеному порядку

є незаконним.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати вирок апеляційного суду і призначити новий розгляд у цьому суді. Вказує на те, що суд свого рішення належним чином не мотивував, не навів підстав про несправедливість вироку місцевого суду через м`якість, а також про те, чому саме покарання, яке слід відбувати реально, буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого, не перевірив правильності застосування положень ст. 75 КК. Крім того, мотивувальна частина вироку апеляційного суду не містить формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним. З огляду на викладене вирок апеляційного суду не відповідає статтям 370, 420 КПК і підлягає скасуванню.
Позиції учасників судового провадження
Засуджений ОСОБА_6 підтримав свою касаційну скаргу і просив її задовольнити, касаційну скаргу прокурора підтримав частково. Захисник ОСОБА_7 підтримала касаційну скаргу засудженого, просила її задовольнити

і частково підтримала касаційну скаргу прокурора. Прокурор ОСОБА_5 вважала касаційні скарги, подані засудженим та прокурором, необґрунтованими

і просила залишити їх без задоволення.
Мотиви суду
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.
Неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, про що, зокрема, зазначає в касаційній скарзі засуджений, не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Згідно з ч. 3 ст. 349 КПК суд має право в разі, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Із судових рішень убачається, що при розгляді кримінального провадження

в межах пред`явленого обвинувачення ОСОБА_6 повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого правопорушення, а також він та інші учасники судового провадження не заперечували, щоб суд розглянув кримінальне провадження

в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК.
Висновки про винуватість ОСОБА_6 за викладених у вироку обставин суд першої інстанції обґрунтував дослідженими ним та проаналізованими показаннями самого засудженого, який вину у вчиненому правопорушенні визнав, погодився

з обставинами, викладеними в обвинувальному висновку. Дії ОСОБА_6 суд кваліфікував за ч. 2 ст. 309 КК.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, на вирок суду прокурор подавав апеляційну скаргу, в якій не оспорював фактичних обставин справи, кваліфікації дій засудженого і ставив питання про неправильне застосування

ст. 75 КК при призначенні ОСОБА_6 покарання.
При цьому засуджений подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких просив залишити її без задоволення як не обґрунтовану, а вирок суду без зміни.

В запереченнях він пояснив, що вину у вчиненому визнає повністю і зазначив, що коли в теплиці виросли рослини коноплі, він їх вирвав, не викинув, а склав у купу, чекав поки вони висохнуть, і вважав, що ці рослини можуть стати замінником

у палінні цигарок. Він добровільно провів учасників слідчої дії та показав місце, де знаходився наркотичний засіб. Також ОСОБА_6 зазначив, що страждає від болю в нозі і хотів за допомогою наркотичного засобу його позбутися.
Залишаючи без зміни вирок у частині кваліфікації дій засудженого, апеляційний суд зазначив, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 розглянуто відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК, і учасники процесу позбавлені права оскаржувати фактичні обставини справи, а тому суд переглядає вирок лише в межах апеляційної скарги. З урахуванням викладеного за встановлених судом першої інстанції фактичних обставин дії ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 309 КК як незаконне зберігання наркотичних засобів у великих розмірах без мети збуту кваліфіковано правильно.
Твердження засудженого про те, що йому не було вручено копії обвинувального акта з реєстром матеріалів досудового розслідування, спростовуються наявною

в матеріалах кримінального провадження розпискою, згідно з якою ОСОБА_6 отримав зазначені документи 24 грудня 2016 року.
Неспроможними є доводи засудженого про порушення його права на захист, оскільки він не мав захисника і не володіє державною мовою, якою здійснюється кримінальне провадження.
Так, відповідно до протоколу обшуку від 23 листопада 2016 року, проведеного

за місцем проживання ОСОБА_6 за участю понятих, засудженому було вручено копію ухвали слідчого судді Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 21 листопада 2016 року про надання дозволу на проведення обшуку. Засуджений добровільно видав наявні у нього наркотичні засоби, при цьому жодних заяв чи зауважень він нього не надійшло. Обшук було проведено з дотриманням вимог статей 223, 233, 234, 236 КПК, а копію протоколу вручено ОСОБА_6 , про що свідчать підписи учасників обшуку та самого засудженого.
Зі звукозапису та журналу судового засідання суду першої інстанції вбачається, що ОСОБА_6 повністю розумів запитання суду і надавав на них відповіді, йому були роз`яснені його процесуальні права й обов`язки і вручено пам`ятку. При цьому він сказав, що суду довіряє, обвинувачення, яке оголосив прокурор, йому зрозуміле, і визнав себе винним у вчиненому. Пояснив, що особисто виростив коноплю для власного вживання і не заперечував того факту, що зберігав її у себе за місцем проживання без мети збуту.
ОСОБА_6 було роз`яснено право мати захисника, в тому числі й за рахунок держави, проте від захисника він відмовився. Також було роз`яснено положення

ч. 3 ст. 349 КПК, і ОСОБА_9 добровільно погодився на розгляд кримінального провадження за скороченою процедурою. Про добровільність позиції засудженого додатково свідчить те, що вироку суду він не оскаржував, однак подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора, просив залишити вирок без зміни

і не заперечував фактичних обставин вчинення ним злочину.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що жодних заяв та клопотань про призначення перекладача ні від засудженого, ні від його захисника, який брав участь у розгляді справи апеляційним судом, подано не було. З огляду на викладене відповідно до вимог закону кримінальне провадження здійснювалося державною мовою.
Доводи прокурора про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону апеляційним судом є безпідставними з огляду на нижченаведене.
Як видно з вироку суду апеляційної інстанції, колегія суддів, перевіривши матеріали кримінального провадження, не виявила порушень кримінального процесуального законодавства, які б могли істотно вплинути на висновки суду про винуватість засудженого та кваліфікацію його дій.
Оскільки засуджений визнав вину в межах висунутого обвинувачення, його показання в судовому засіданні відповідали фактичним обставинам справи,

а вирок цій частині не оскаржувався, апеляційний суд виходив з обставин, установлених судом першої інстанції, відповідно до яких ОСОБА_6 незаконно зберігав наркотичний засіб у великих розмірах без мети збути, за обставин детально викладених у вироку.
Суд апеляційної інстанції погодився з доводами прокурора щодо неправильного застосування до засудженого вимог ст. 75 КК, скасував вирок у цій частині

і постановив новий, яким призначив ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 309 КК

у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
У результаті перевірки матеріалів кримінального провадження встановлено, що апеляційний суд, призначаючи засудженому покарання, яке слід відбувати реально, дійшов обґрунтованого висновку, що застосування до нього вимог ст. 75 КК є незаконним та немотивованим, оскільки суд фактично не врахував ступеня тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, даних про особу винного, який на момент розгляду кримінального провадження працевлаштований не був, а працевлаштувався лише перед розглядом справи судом апеляційної інстанції на умовах строкового договору, тобто після подачі прокурором апеляційної скарги, в якій ставилося питання про погіршення становища засудженого; не одружений, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків.
Крім того, предметом злочину є наркотичний засіб у великому розмірі 1096,71 г,

а злочинні дії ОСОБА_6 були припиненні лише після втручання працівників поліції під час проведення обшуку, жодних інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, не встановлено, що свідчить про відсутність у діях засудженого добровільності і вказує на стійкість його злочинних намірів.
Суд також зазначив, що надані засудженим відомості про стан його здоров`я

та здоров`я матері не знижують тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та рівня суспільної небезпеки, а тому виправлення ОСОБА_6 можливе лише в умовах реального відбування покарання, при цьому суд призначив його в мінімальному розмірі.
З урахуванням наведеного суд вважає призначене ОСОБА_6 покарання справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення й попередження вчинення ним нових злочинів. Воно відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК.
Вирок апеляційного суду відповідає положенням статей 370, 420 КПК.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у кримінальному провадженні суд не встановив, а тому підстави для задоволення касаційних скарг засудженого та прокурора відсутні.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, пунктами 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК (в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII), Суд
ухвалив:
Вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 30 січня 2017 року та вирок Апеляційного суду Херсонської області від 17 травня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційні скарги засудженого та прокурора без задоволення.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3