АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 212/5938/17 Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/131/К/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 березня 2018 року м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:
судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001271 від 17 липня 2017 року за апеляційною скаргою прокурора, що приймав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції на вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 грудня 2017 року за обвинуваченням
ОСОБА_6 , який народився у ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
учасники кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_6
потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , суд, -
В С Т А Н О В И В:
Прокурор у апеляційній скарзі ставить питання про скасування вироку та ухвалення нового вироку, яким визнати ОСОБА_6 винним за ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Згідно з положеннями ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців. Окрім того, прокурор просить кваліфікувати дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження та заподіяло тяжке тілесне ушкодження, про що зазначити в мотивувальній частині вироку. Також, у вступній частині вироку необхідно вказати номер кримінального провадження 0001271.
Обґрунтовуючи доводи скарги, прокурор посилається на те, що поза увагою суду залишилась тяжкість вчиненого ОСОБА_6 злочину, який відноситься до категорії тяжких та те, що внаслідок ДТП травмовано чотири особи, двоє з яких отримали тяжкі тілесні ушкодження, тому безпідставно не призначено обвинуваченому додаткову міру покарання, передбачену санкцією ч.2 ст.286 КК України, у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Окрім того, посилаючись на неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність, прокурор вважає, що при ухваленні вироку, судом було застосовано закон, який не підлягає застосуванню, оскільки допущено безпідставне порушення меж судового розгляду. При цьому, звертає увагу на те, що в ході досудового розслідування ОСОБА_6 було пред`явлено обвинувачення за скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження та заподіяло тяжке тілесне ушкодження. Оскаржуваним вироком ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.286 КК України, але помилково кваліфіковано його дії, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження. Також, прокурор вказує на ту, обставину, що, в порушення вимог п.3 ч.2 ст.374 КПК України, судом у вступній частині вироку не зазначено номер кримінального провадження, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо ОСОБА_6 .
Вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 грудня 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим та призначено покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки без позбавлення права керування транспортними засобами. Згідно з положеннями ст.75 КК України, ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.
Цим вироком вирішено долю речових доказів.
За обставин викладених у вироку, 17 липня 2017 року в світлий час доби, приблизно о 07-30 год., водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем «Nissan Qashqai», д.р.н. НОМЕР_1 , рухався по сухому асфальтобетонному покриттю проїзної частини ЦГЗК з боку вул. Сурікова в напрямку управління ЦГЗК в Покровському районі м. Кривого Рогу. В ході руху, ОСОБА_6 , маючи можливість в повному обсязі спостерігати за дорожньою обстановкою, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості, яка б надавала йому можливість безпечно керувати автомобілем, чим порушив вимоги п.п. 1.5., 2.3. б) та 12.1. Правил дорожнього руху України. Внаслідок зазначених порушень, виконання яких було необхідною та достатньою умовою для запобігання ДТП, ОСОБА_6 , в районі електричної опори №371, допустив виїзд керованого ним автомобіля за межі лівого краю проїзної частини, де в послідуючому здійснив наїзд на нерухому перешкоду (електричну опору). В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля «Nissan Qashqai» ОСОБА_8 , ОСОБА_9 отримали тяжкі тілесні ушкодження, потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Між порушенням водієм ОСОБА_6 правил безпеки дорожнього руху й наслідками, що наступили, - спричиненням потерпілим тілесних ушкоджень, є прямий причинний зв`язок.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор доводи апеляційної скарги прокурора, що приймав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції підтримав та наполягав на їх задоволенні.
Обвинувачений заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вирок просив залишити без змін, як законний та обгрунтований.
Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , кожен окремо, підтримали позицію обвинуваченого.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, суд дійшов до такого висновку.
Вимогами ст.370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Згідно з п.2 ч.3 ст.374 КПК України, у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначаються зокрема: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Законодавцем у ч.1 ст.337 КПК України визначено межі судового розгляду, відповідно до якої судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Межі судового розгляду визначаються виходячи із висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. У ході судового розгляду кримінального провадження суд не наділений правом змінити висунуте щодо особи обвинувачення.
Окрім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує про необхідність аналізувати положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті, наголошуючи на тому, що у кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (п.52 рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» від 25 березня 1999 року; п.58 рішення у справі «Матточіа проти Італії» від 25 липня 2000 року; п.34 рішення у справі «І.Н. та інші проти Австрії» від 20 квітня 2006 року).
Судом першої інстанції вказаних вимог закону належним чином дотримано не було.
Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. При цьому суд апеляційної інстанції, на відміну від суду першої інстанції, не вправі встановлювати й доказувати факти, які не були встановлені та не доведені судом першої інстанції. Отже, суд апеляційної інстанції виходить з того, що було встановлено вироком суду першої інстанції.
Апеляційним переглядом встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження та заподіяло тяжке тілесне ушкодження (а.п.1-6).
Як видно з вироку, суд дійшов висновку про правомірність встановлених під час досудового розслідування фактичних обставин кримінального провадження, винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину та правильності юридичної кваліфікації його дій.
Разом з цим, встановивши, що злочин обвинуваченим вчинено за обставин, викладених в обвинувальному акті, суд, в порушення вимог ст.ст. 370, 374 КПК України, не вірно зазначив в мотивувальній частині вироку ознаки вчиненого ним злочину, кваліфікувавши його дії за ч.2 ст.286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
Отже, висновки суду щодо кваліфікації дій ОСОБА_6 суперечать встановленим ним же, в мотивувальній частині вироку, фактичним обставинам вчиненого обвинуваченим злочину.
З огляду на викладене, суд визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора в частині неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК України, що виразилося у незастосуванні судом закону, який підлягає застосуванню, й вважає, що судом першої інстанції допущено в цій частині невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
На переконання суду, допущені судом першої інстанції порушення кримінального процесуального закону, відповідно до ч.1 ст.412 КПК України, є істотними і такими, що перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Разом з тим, порушення судом вищенаведених вимог кримінального процесуального закону не відноситься до передбаченого в ч.1 ст.415 КПК України переліку безумовних підстав призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Проте, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України. Такими загальними засадами кримінального провадження у цьому випадку є верховенство права та законність, дотримання яких не було забезпечено судом під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 .
Згідно з п.6 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
З огляду на те, що розгляд провадження в суді відбувався за скороченою процедурою, передбаченою ч.3 ст.349 КПК України, без дослідження усіх доказів, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості належним чином перевірити доводи апеляційної скарги прокурора та ухвалити нове судове рішення за наслідками їх розгляду, оскільки це пов`язано з повторним дослідженням обставин встановлених під час розгляду цього кримінального провадження судом першої інстанції, тоді як клопотання учасниками провадження, у відповідності до вимог ч.3 ст.404 КПК України, заявлено не було.
Отже, керуючись принципом безпосередності дослідження доказів, суд апеляційної інстанції не в праві дати їм іншу оцінку, ніж ту, яку дав суд першої інстанції, якщо ці докази не були досліджені при апеляційному перегляді рішення суду.
Враховуючи зазначені обставини та з метою забезпечення загальних засад кримінального провадження, суд вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу прокурора, вирок скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.
При новому судовому розгляді необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, створити сторонам необхідні умови для забезпечення рівних прав у наданні доказів на підтвердження своїх позицій і доведенні перед судом їх переконливості та ухвалити рішення, яке відповідає вимогам закону.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 419 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора, що приймав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції на вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 грудня 2017 року задовольнити частково.
Вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 грудня 2017 року щодо ОСОБА_6 скасувати.
Призначити у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
___________________ _____________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4