Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

7 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0004942 щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки с. Лісові Сороченці Прилуцького району Чернігівської області,

що зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

не судимої,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.355 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 4 вересня 2017 року,

у с т а н о в и л а :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04.09.2017 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.355 КК України, повернуто прокурору.

Своє рішення суд мотивував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ч.2 ст.291 КПК України, оскільки викладене у ньому формулювання правової кваліфікації дій обвинуваченої не відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення. Також в обвинувальному акті не вказано спосіб та інші обставини вчинення _______________________________________

Справа № 11-кп/796/1887/2017
Категорія: ч.2 ст.355 КК України
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_9
Доповідач: ОСОБА_1
кримінального правопорушення проти власності потерпілої ОСОБА_6 , вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, що свідчить про неконкретність та суперечливість обвинувачення, невизначеність його меж та порушує право обвинуваченої на захист.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні прокурор Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_10 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що, вирішуючи питання щодо меж обвинувачення під час підготовчого судового засідання, суд вийшов за межі власних повноважень, визначених ст.314 КПК України, і вдався до оцінки кваліфікації дій ОСОБА_8 , чим порушив закріплену і Конституції України та ст.22 КПК України засаду кримінального провадження змагальність сторін. Оскільки судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, вважає, що суд перебрав на себе функцію обвинувачення, позбавивши прокурора можливості використати право на зміну обвинувачення, передбачене ст.338 КПК України. Між тим, при складанні обвинуваченого акта були дотримані вимоги закону, і він містить відомості передбачені ст.291 КПК України, а тому висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, стверджуючи про те, що суд вийшов за межі своїх повноважень під час підготовчого судового засідання; доводи потерпілої та захисника, які поклалися на розсуд суду, а також обвинуваченої, яка не висловила свою позицію, стверджуючи про невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення; провівши судові дебати, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її належить задовольнити, з таких підстав.

Як встановив суд першої інстанції, з висунутого обвинувачення вбачається, що ОСОБА_8 , прибувши 27 квітня 2017 року за місцем проживання свого боржника ОСОБА_11 та шляхом вільного доступу проникнувши у приміщення будинку АДРЕСА_2 , вчинила дії, спрямовані на примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань, поєднані з насильством, що не є небезпечним для життя і здоров`я у відношенні доньки останнього ОСОБА_6 . Так, ОСОБА_8 проти волі потерпілої ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні будинку, відкрито заволоділа мобільним телефоном останньої LenovoA328 та грішми в сумі 500 гривень, при цьому застосувала до потерпілої насильство, спричинивши тілесні ушкодження.
Оскільки орган досудового розслідування не зазначив в обвинувальному акті правову кваліфікацію дій ОСОБА_8 за сукупністю злочинів, передбачених ч.2 ст.355 КК України, та відповідною частиною ст.186 або ст.187 КК України, а також спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, суд дійшов висновку, що фактичні обставини кримінального правопорушення не відповідають юридичній кваліфікації, що тягне за собою неконкретність та суперечливість пред`явленого обвинувачення, та, відповідно, порушує право на захист ще на стадії повідомлення про підозру, у зв`язку з чим обвинувачена не мала можливості підготуватися до захисту. При цьому послався на рішення Європейського суду з прав людини у справі Абрамян проти Росії (рішення від 09.10.2008), згідно з яким у тексті підпункту а п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу, і що у кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується.
Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Тобто після отримання обвинувального акта суд зобов`язаний перевірити матеріали кримінального провадження, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття одного з рішень, передбачених ч.3 ст.314 КПК України, та вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду. Завданням підготовчого провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.

Згідно з п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно з п.7 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості про розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Невідповідності обвинувального акта вказаним вимогам закону колегія суддів не вбачає, оскільки він містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію та формулювання обвинувачення. Зазначено в ньому і про те, що кримінальним правопорушенням потерпілій ОСОБА_6 завданої матеріальну шкоду на загальну суму 2 083 гривні 25 копійок.

Водночас, відповідно до вимог ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило йому ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, оскільки вийшов за межі питань, які є предметом підготовчого судового засідання, і, не розглядаючи кримінальне провадження по суті, без дослідження доказів, висловив висновок про неправильність висунутого ОСОБА_8 обвинувачення з огляду на правову кваліфікацію її дій лише за ч.2 ст.355 КК України і, фактично, дав вказівку прокурору змінити правову кваліфікацію та збільшити обсяг обвинувачення шляхом пред`явлення обвинувачення за сукупністю вказаного злочину та злочину проти власності.

Таким чином під час підготовчого судового засідання судом першої інстанції допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, висновки суду про невідповідність обвинувального акта вимогам закону не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що є підставами для скасування ухвали згідно з положеннями ст.ст.409, 411, 412 КПК з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції і задоволення апеляційної скарги прокурора.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 4 вересня 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004942 щодо ОСОБА_8 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.355 КК України, повернуто прокурору, скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3